Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 11 листопада 2012 року за договором купівлі-продажу придбав транспортний засіб "Mersedes-benz 815", 1999 року випуску, білого кольору, номер кузова (шассі) WDB9700151K347494, номер двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. 21 листопада 2012 року він здійснив перереєстрацію зазначеного транспортного засобу на своє ім"я, після чого йому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО №410811 і державний номерний знак для транспортного засобу АХ 1632 СХ. Згідно з перевіркою, здійсненою під час реєстрації транспортного засобу органами МРЕВ [PERSON] України, які-небудь заборони на відчуження зазначеного майна, арешт та інші заборони були відсутні. Нещодавно він виявив бажання продати зазначений транспортний засіб і при зверненні до Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області дізнався, що 12 грудня 2012 року за №13372744 на спірний транспортний засіб державним виконавцем було накладено обтяження у вигляді арешту рухомого майна. Вважає, що зазначене обтяження було проведено державним виконавцем неправомірно, оскільки на час винесення постанови про накладення арешту на майно та оголошення забороний на його відчуження спірний транспортний засіб був вже зареєстрований за іншим власником. Тому просив скасувати арешт майна та оголошенна заборони на його відчуження, накладені на транспортний засіб "Mersedes-benz 815", 1999 року випуску, білого кольору, номер кузова (шассі) WDB9700151K347494, номер двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], накладений постановою державного виконавця №33200210 від 11.12.2012 року. Позивач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, за участю його представників. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з"явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з"явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали. За таких обставин, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу є власником транспортного засобу "Mersedes-benz 815", 1999 року випуску, білого кольору, номер кузова (шассі) WDB9700151K347494, номер двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. 21 листопада 2012 року він здійснив перереєстрацію зазначеного транспортного засобу на своє ім"я, після чого йому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО №410811 і державний номерний знак для транспортного засобу АХ 1632 СХ. (а.с.9). Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №53870260 від 31.10.2017 року на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ Житомирської області Кравчук О.Є. №33200210 від 11.12.2012 року був накладений арешт та оголошена заборона відчуження транспортного засобу "Mersedes-benz 815", 1999 року випуску, білого кольору, номер кузова (шассі) WDB9700151K347494, номер двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який належав [PERSON] (а.с.10-13). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого листа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Положеннями ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершенного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved