Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

В червні 2016 року позивач ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] та її син [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення [NUMBER] від 20.10.1987, виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів, отримали право на проживання в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений гуртожиток на дату видачі ордеру та на дату звернення до суду належав Приватному акціонерному товариству «Київський електровагоноремонтний завод». [PERSON] та [PERSON] на дату отримання ордеру та в подальшому не були працівниками підприємства. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою гуртожитку: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають за адресою гуртожитку: [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в гуртожитку підприємства понад шість місяців. Тобто, кімната гуртожитку, що закріплена за [PERSON] та [PERSON] не використовується за призначенням - для проживання працівників підприємства. Будь-якої інформації про поважні причини відсутності (не проживання) [PERSON] та [PERSON] в гуртожитку, підприємство не має. Позивач також зазначає, враховуючи, що серед працівників підприємства постійно існує потреба в жилій площі в гуртожитку і до керівництва підприємства неодноразово зверталися працівники щодо надання жилої площі в гуртожитку, але їм не було відмовлено з причин відсутності вільних кімнат, то підприємство вважає за доцільне звернутися до суду щодо визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатою в гуртожитку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити та пояснив, що відповідачі у спірній кімнаті не проживають, здають кімнату в найм. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що він мешкає з дружиною та сином [INFO] в кімнаті [ADDRESS]. Дружина залишила його, він самостійно виховує дитину. Його мати [PERSON] не має на праві власності житла, в с.Требухів Київської області здійснювала догляд за тяжко хворим [PERSON], в літній період тимчасово проживає в с.Требухів, оскільки користується земельною ділянкою. Також зазначив, що працює, тому під час складення актів міг бути відсутнім в кімнаті гуртожитку. Сплачує комунальні послуги, заборгованість відсутня, в кімнаті знаходяться особисті речі та меблі відповідачів. В 2017 році в кімнаті біля 3-х місяців тимчасово мешкали знайомі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначила, що на підставі обмінного ордеру від 20.10.1987 року заселилась до комунальної квартири за адресою: [ADDRESS], з цього часу зареєстрована та проживає в квартирі. В літній період мешкає в будинку цивільного чоловіка, який помер в 2013 році, іншого житла вона не має. Син [PERSON] постійно в мешкає в гуртожитку. Заслухавши представника позивача, відповідачів, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.10.1987, відповідачу [PERSON] видано ордер на житлове приміщення [NUMBER] на право зайняття в порядку обміну кімнати в комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки №096-659/01 від 10.03.2000 р., виданої Залізничною районною державною адміністрацією вбачається, що будинок №12 по вул. Мартиросяна є гуртожитком і знаходиться в повному господарському віданні Київського електро-вагоноремонтного заводу. Відповідно до довідки ПрАТ «Київського електровагоноремонтного заводу» від 13.02.2017 р. вбачається, що житловий 4-х поверховий будинок (гуртожиток), який знаходиться за адресою: [ADDRESS], обліковується на балансі ПрАТ «Київського електровагоноремонтного заводу» з 1954 року (інвентарний номер 41005). Відповідно до додатку № 1 до розпорядження Солом"янської районної в м.Києві державної адміністрації від 10.02.2014 року № 74, гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], обліковується на балансі ПрАТ «Київського електровагоноремонтного заводу». Згідно довідки №97/СГВ від 04.10.2016 р., виданої ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» вбачається, що за адресою: [ADDRESS], кім. 47 були зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Приписами п.2 розділу 1 Примірного положення про гуртожитки №208 від 03.06.1986 року встановлено, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в м. Києві Ради народних депутатів. У статті 130 ЖК України, передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК України, зазначене питання врегульоване у Примірному положенні про гуртожитки. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», що у справах визнання наймача або члена його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст.71, необхідно з»ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім»ї наймача права на користування жилим приміщенням з»ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Відповідно до актів перевірки мешканців гуртожитку на предмет дотримання паспортного режиму в гуртожитку ПрАТ "КЕВРЗ" по [ADDRESS] від 20.10.2015 рн., від 23.12.2015 р., від 10.03.2016 р., від 24.03.2016, від 12.04.2016 р. встановлено, що мешканка кімнати № 47 [PERSON] не проживає. Акти не містять відомостей щодо не проживання відповідача [PERSON] Відповідно до акту перевірки мешканців гуртожитку на предмет дотримання паспортного режиму в гуртожитку ПрАТ "КЕВРЗ" по вул.Мартиросяна , 12 від 07.02.2017 року в кімнаті 47 проживає сім"я [PERSON]. Допитана в судовому засіданні, як свідок [PERSON] пояснила, що вона працює в ПрАТ «Київського електровагоноремонтного заводу» начальником соціально-господарського відділу. В гуртожитку за адресою: [ADDRESS], коменданта не має. Відповідачі не проживають в гуртожитку, з кінця 2015 р. здають в найм кімнату №47, з 2017 року в кімнаті 47 мешкає сім'я [PERSON]. Відповідачі оплачують комунальні послуги за проживання в гуртожитку, є заборгованість за 3 місяці, з січня 2017 р. в розмірі 2700 грн. В кімнаті є речі, кому вони належать вона не знає. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що родині відповідачки [PERSON] на двох осіб була надана кімната в гуртожитку на підстав обмінного ордеру, в спірній кімнаті знаходяться особисті речі, меблі відповідачів, іншого житла в них немає, відповідачі сплачують всі комунальні платежі. Суд приходить до висновку, що позивач не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави, передбачені статтями 71, 72 ЖК УРСР, для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у зв'язку з відсутню в квартирі понад 6 місяців без поважних причин. Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому вважає за необхідне залишити позов без задоволення.

Outcome: dismissed