Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] , на користь [PERSON] , згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області №569/5228/16-ц від 01 березня 2017 року; стягнути з [PERSON] на утримання дітей - сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% (на кожну дитину) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області 28 липня 2016 року. Від шлюбу мають дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області 28 липня 2016 року, залишено проживати з матір"ю. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2017 року у справі №569/5228/16-ц, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 21 листопада 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте, на сьогоднішній день змінилися обставини, що мають істотне значення, а саме прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Крім цього, зросли ціни на комунальні послуги, одежу, їжу. З огляду на це матеріальний стан позивача погіршився. На даний час діти потребують значно більшого догляду та коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у їх забезпеченні. Відтак, визначений судом розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів невідповідають вимогам для забезпечення необхідних потреб дітей. Ухвалою суду від 18 червня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07 липня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. В судове засідання представник позивача подав клопотання, в якому просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1814 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №757. Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2016 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір"ю. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2017 року у справі №569/5228/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 21 листопада 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів судвраховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками. Суд може змінити за позовом платника або одержувача аліменти у зв"язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров"я когось із них. Враховуючи приписи ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов"язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 143цс13. Згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 грн., з 1 липня 2020 року - 2318 грн., з грудня 2395 грн.. Отже, визначений раніше, за рішенням суду розмір аліментів на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі по 1000,00 гривень на кожного щомісячно, порушує їх права на належне утримання від батька. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дітей, та не достатні для повноцінного їх розвитку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що дітиа знаходяться на утриманні позивача, те, що розмір аліментів, які стягується з відповідача є недостатнім для утримання та виховання дітей, забезпечення нормального розвитку дітей та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області №569/5228/16-ц від 01 березня 2017 року з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн. на кожну дитину на 1/3 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дітей, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави в розмірі 840,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved