Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, та просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах відповідачем від яких у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, відповідач життям дитиною не цікавиться, своїх батьківських обов`язків не виконує, не забезпечує йому необхідного харчування, медичного догляду, лікування, взагалі не приймає участі в його утриманні та вихованні. Аліменти, стягнуті рішенням суду на утримання дитини, відповідач не сплачує та станом на 01.07.2019 року має заборгованість в розмірі 38296,50 грн. Вона самостійно забезпечує та виховує сина. Вважає, що таке ставлення відповідача до дитини суперечить його інтересам, тому просить задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, надала заяу відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Просила розглядуни справу в її відсутності у зв"язку зі станом здоров"я . Представник третьої особи - органу опіки та піклування орган опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації в судове засідання не з"явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд спрви без її участі , позовні вимоги підтримала в повному обсязі . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 25.12.2014року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] [INFO] народжегнгя змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7). [PERSON] зареєстрований та проживаює разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Лиманської селищної ради №656 від 08.07.2018 року. (а.с.9) Відповідач по справі з дитиною не проживає, зареєстрований та проживає в [ADDRESS] (а.с.25) Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 08.07.2019 року виданого головним державним виконавцем першого Малиновського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.07.2019року складає 38296,50 грн (а.с.14). З акту обстеження умов проживання судом встановлено, що під час обстеження житлових умов [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , де дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , судом встановлено, що умови проживання дитини задовільне, є всі необхідні меблі, побутова техніка, водопровід, електропостачання та газове опалення. Створенні всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини.(а.с.17) Також судом встановлено, що Роздільнянською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та надано висновок в якому зазначено, що [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , з 10.07.2014року по теперішній час , але фактично не проживає, за вказаною адресою, особистих речей не зберігає, місце проживання [PERSON] адміністрації гуртожитку невідомо. Враховуючи вищезазначене Комісія прийняла рішення надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] .(а.с.62-63). Суд, давши оцінку наданим доказам по справі, приходить до наступного висновку. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України . За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача відносно їх спільної дитини на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як останній злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно установлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки відносно своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ним. Наявність заборгованості по аліментах в розмірі 38296,50 грн та ненадання будь-якого виду матеріальної допомоги колишній сім`ї свідчить про небажання відповідача приймати участь у забезпеченні дитини належних умов життя, навчання, відпочинку. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] взагалі не бачиться з дитиною, не з"явився на слухання справи і на засідання комісії щодо позбавлення його батьківських прав. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини». При прийняття рішення про задоволення позову, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, так як даний висновок прийнятий по зібраним Комісією матеріалам справи, які підтверджують злісне ухилення відповідача від виховання та забезпечення власних дітей. Тому суд вважає за необхідне позбавити батька дитини [PERSON] , батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 768,40грн. На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved