Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 3000 грн. заборгованості по отриманому останньому суми позики згідно укладеного сторонами 15.05.2013 року договору, які позичальник зобов"язався повернути до 14.06.2013 року, але не виконав свої зобов"язання, а також просить стягнути три відсотки річних від простроченої суми за період з 14.06.2013 року по 30.04.2014 року в розмірі 80 грн., а також 124,68 грн. простроченої суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що у 2011 році відповідач [PERSON] проводили ремонтні роботи у квартирі [PERSON] в смт. Вакуленчук, а він розраховувався за останнього, так як той працював на півночі Російської Федерації. При цьому роботи були виконані на суму 11000 грн., хоча він заплатив вказаним особам 14000 грн. До того ж, [PERSON] обманом отримали від [PERSON] додатково ще 2000 грн. за ремонт. Коли він почав вимагати у [PERSON] повернути переплочені 3000 грн., останній добровільно написав розписку від 15.05.2013 року про їх повернення протягом місяця, але позивача безпідставно звинуватили у вчиненні злочину та засудили. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаної особи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю юридичною природою договір позики є класичним різновидом реального договору. У зв'язку з прямою вказівкою в ст. 1046 ЦК України він вважається укладеним з моменту передання грошей. [PERSON] заявив до [PERSON] вимогу про стягнення з останнього 3000 грн. заборгованості по нібито отриманою позичальником суми позики згідно укладеного сторонами 15.05.2013 року договору, які позичальник зобов"язався повернути до 14.06.2013 року, але не виконав свої зобов"язання, обгрунтовуючи свої вимоги письмовою розпискою відповідача про повернення якогось конкретно невизначеного боргу у вказаній сумі. Ч. 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено даний вирок. Згідно вироку Чуднівського райсуду від 29.08.2013 року [PERSON] визнано винним та засуджено за ст. 146 ч. 2 КК України до двох років обмеження волі із звільненням його від відбування даного покарання з випробуванням, встановленням двохрічного іспитового строку згідно правил ст. 75 КК України із покладенням на нього обов"язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 2,3 КК України за те, що 15.05.2013 року [PERSON] із застосуванням фізичного насильства з корисливих мотивів викрав [PERSON] та, погрожуючи фізичним насильством, примусив написати розписку про повернення [PERSON] коштів в сумі 3000 грн. протягом місяця. Даний вирок вступив у законну силу і має преюдиціальне значення для вирішення даного цивільно-правового спору. Згідно встановлених даним вироком обставин та пояснень самого позивача у судовому засіданні випливає, що договір позики сторонами не укладався, а між сторонами виник спір щодо фактичної вартості проведених [PERSON] та [PERSON] ремонтних робіт влітку 2011 року згідно укладеного договору підряду (з приводу чого рішенням Чуднівського райсуду від 12.03.2014 року у позові було відмовлено), а розписка про повернення 3000 грн. була написана відповідачем під погрозою фізичної розправи (до того ж, у ній не йде мова про позику грошей). Отже, на підставі вказаних матеріалів справи суд прийшов до висновку про те, що розписка про повернення нібито 3000 грн. заборгованості була написана [PERSON] під погрозою насильства і останній при цьому ніяких грошей від позивача не отримував, а тому заявлені до відповідача позовні вимоги наразі є безпідставними. З огляду на відмову у позові, судові витрати по справі слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed