Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 15.08.2011 року з відповідача [PERSON] на її користь проводиться стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця, з 04.08.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначила, що за 8 років інфляційні процеси значно знизили обсяг товарів, які можливо придбати на суму аліментів, яка на даний час складає близько 500 гривень на місяць. На даний час вказаних коштів не вистачає на задоволення навіть най необхідніших потреб дитини: одяг, харчування, та витрати на навчання. Крім того, малолітня [PERSON] часто хворіє, потребує додаткових матеріальних витрат на придбання ліків. Вказує, що їй відомо, про те, що відповідач декілька років займається вирощуванням та продажем сезонних овочів в с. Водяне Запорізької області, та додатково працює бригадиром по обладнанню дахів, але не офіційно, у зв`язку з чим отримує дохід та має можливість сплачувати аліменти у розмірі більше мінімального, але цього не робить та приховує свій дохід. Тобто на сьогодні, дитину вона утримує самостійно, у зв`язку з чим змушена звертатися до суду з позовною заявою про збільшення розміру стягуваних з батька на утримання малолітньої дитини аліментів. Також позивач вказує, що вона працює неофіційно та стабільного постійного доходу не має, самостійно забезпечити дочку усім необхідним не має можливості, тобто збільшення розміру аліментів є необхідністю для забезпечення дитини належними умовами проживання, розвитку, лікування, тощо, а не передумовою для її збагачення. Відповідач знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та утримувати дитину, а тому просить суд збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Велика Лепетиха Херсонської області за рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 15.08.2011 року за №2-287/2011 року стягнувши з [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Велика Лепетиха Херсонської області на її користь на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідно до ч. 10 ст. 130, ч. 10 ст. 187 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, що підтверджується викликом на офіційному веб-порталі Судової влади України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області за №2-304/11 з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , проводиться стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 (п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 04.08.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленостями між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Так, п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, розділ 1, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 24 Конвенції про права дитини передбачає право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров`я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров`я. Статтею 27 Конвенції про права дитини, закріплене право кожної дитини на достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві - ч. 2 ст. 51 Конституції України, якою передбачено, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і закріплюється в сімейному законодавстві. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина, на отримання аліментів є насамперед захист інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, а не покращення матеріального стану отримувача аліментів. Суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та на одру дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд, відповідно до ст.ст, 182, 184, 192 СК України вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягнуті з [PERSON] , [INFO] за рішенням Великолепетиського районного суду від 15.08.2011 року по справі №2-304/11, стягнувши з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000.00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили i до досягнення дитиною повноліття, так як на утриманні позивача знаходяться малолітня дочка, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради від 12.04.2019 року за № 1617, і вона не має можливості самотужки та у повній мірі забезпечити достатній матеріальний, духовний та фізичний розвиток дитини, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 768 грн 40 коп. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved