Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.10.2013 року він передав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 40000, 00 грн., що підтверджується розпискою. Строк повернення грошових коштів був вказаний до 01.11.2013 року. Але у зазначений у розписці строк відповідач грошові кошти не повернув. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 40000, 00 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, але при цьому зазначив, що грошові кошти, які він отримав в борг від позивача, він повернув, але не позивачу, а його другу. Будь-яких підтверджень щодо факту повернення грошових коштів у нього немає. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 40000, 00 грн. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач [PERSON] написав розписку від 24.10.2013 року, відповідно до якої зобов"язався повернути отримані грошові кошти до 01.11.2013 року. Але до цього часу відповідач отримані грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Сторонами у зобов"язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з написаної відповідачем розписки, грошові кошти у розмірі 40000, 00 грн. останній зобов"язувався повернути до 01.11.2013 року, але до цього часу гроші так і не повернув. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] добровільно не виконує прийняті на себе зобовязання за Договором позики, за вимогою позивача у передбачений у розписці строк гроші не повернув, а тому сума боргу за Договором позики у розмірі 40000, 00 грн. підлягає стягненню з нього в судовому порядку в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 400, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved