Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. [PERSON] самоусунулася від виховання та утримання дитини, не цікавиться ним, веде асоціальний спосіб життя, не працює, часто виїжджає за межі міста і невідомо де проживає. Вихованням дитини займається його бабуся - позивач у справі, а також його тітка. Оскільки відповідач жодним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO] В судове засідання позивач не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримання позовних вимог. Не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення з відміткою про вручення судової повістки [PERSON], заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народився [INFO] р., батьками його є: [PERSON] та [PERSON], як це вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], про що в Книзі реєстрації народжень 25.04.2012 р. зроблено відповідний актовий запис №20 (а.с.5). Як вбачається з Ввитягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України від 04.03.2014 р., відомості про батька [PERSON], [INFO], а саме про [PERSON] зазначені у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, а саме - за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по-батькові - за її вказівкою (а.с.6). Відповідно до довідки КП Васильківський ККП №2567 від 07.10.2015 р. про склад сім"ї [PERSON], за адресою: [ADDRESS] зареєстровані і проживають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, однак не проживає (а.с.10,12). Згідно з актом обстеження умов проживання дитини №84 від 21.10.2015 р., встановлено, що за адресою: [ADDRESS], створені належні умови для проживання та навчання дитини [PERSON], бабуся хлопчика займається його вихованням. Мати [PERSON] вихованням дитини не цікавиться (а.с.7). Як вбачається з довідки Васильківського ДНЗ №12 «Дюймовочка» №28 від 07.10.2015 р., [PERSON] відвідує ДНЗ «Дюймовочка» (а.с.8). Відповідно до характеристики, наданої завідувачем Васильківського ДНЗ №12 «Дюймовочка», [PERSON] відвідує різновікову групу вказаного закладу, самостійний, грається з дітьми іграшками, любить книжки; до садочка приводить і забирає бабуся [PERSON] та няня; правила перебування в садочку не порушує (а.с.9) Відповідно до висновку виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області як органу опіки та піклування №592/01.01.16 від 29.10.2015 р., враховуючи протокол комісії з питань захисту прав дитини від 15.10.2015 р. виконавчого комітету міської ради, органі опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] (а.с.13-14) Відповідно до ст.11 Закону № 2402 -111 сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав , якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами , жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною , антигромадською поведінкою , а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами . Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб. Які не виконують батьківських обов"язків , і способом захисту прав та інтересів дитини . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав ", ухилення від виконання батьківських обов"язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення ; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як мати дитини самоусунулась від виховання сина та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо дитини, не цікавиться його особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». В зв"язку з наведеним суд прийшов до висновку , що вимоги позивача обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, щовідповідач від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини - ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про сина, не приймає мір для вирішення питання виконання батьківських обов"язків по його вихованню. На підставі викладеного, ст.с. 164 , 165 ,166,180 СК України та

Outcome: approved