Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

11.09.13 р. позивач звернулась до суду з заявою, в якій з остаточним уточненням своїх вимог просила суд постановити рішення, яким скасувати п. 1.3 наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 05.07.12 р. № 1524-Ж-Ш та викласти цей пункт наказу у такій редакції : „ у спільному користуванні співвласників перебуває хвіртка № 2" ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок С АБ № 678380, видане відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м. Львова [PERSON] та С АБ № 678328, видане [PERSON] Заяву мотивує тим, що на підставі свідоцтва , виданого Шевченківською райадміністрацією 02.12.05 р. вона є власником будинку [ADDRESS]. Згідно даних техпаспорту на вказаний будинок та Державного Акту на земельну ділянку за вказаною адресою у її власності є також хвіртка за № 3 та огорожа № 1. На даний час їй стало відомо, що хвіртка за № 3 та огорожа № 1 зазначені у свідоцтвах про право власності на частки у будинку [ADDRESS] як об"єкти, які є у спільному користуванні співвласників вказаної нерухомості - [PERSON] та [PERSON] Позивач зверталась до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради з метою виправлення вказаної помилки у добровільному порядку, проте їй було відмовлено. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у заявах. Представник Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради в судовому засіданні заперечив проти позову покликаючись на мотиви, вказані у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що жодні права позивачки ними порушені не були, відтак просили відмовити в задоволенні позову. Представник Відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району м. Львова в судове засідання не з"явився повторно, хоча належним чином повідомлвся про час та місце судового розгляду. Від представника Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності. Належно повідомлений судом представник ОКП ЛОР БТІ та ЕО в судове засідання не з"явився повторно. Про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з"ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.12.1997 р. між [PERSON] та позивачкою було укладено договір дарування, на підставі якого [PERSON] набула на праві власності 1 / 3 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель. Дана частина будинку складалась з коридору пл. 10,7 кв.м., кімнати пл. 17,8 кв.м. В зв"язку з присвоєнням окремого поштового номера даній частині будинку, 02.12.05 р. на підставі розпорядження Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради № 2014 [PERSON] було видано свідоцтво , яким стверджується її право власності на будинок [ADDRESS] загальною площею 27,8 кв. м. Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку ( який на даний час в судовому порядку оскаржується відповідачами по вказаній справі ) від 04.11.07 р. позивачу передано земельну ділянку площею 0,0182 га за вказаною адресою. 05.07.12 р. Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради було видано наказ за № 1524-Ж-Ш „ Про оформлення права власності на житловий будинок на [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на 13/25 ідеальних часток вказаного будинковолодіння, а [PERSON] відповідно на 12/25 ідеальних часток. У тексті вказаних документів зазначено, що у спільному користуванні співвласників знаходиться : огорожа № 1, хвіртка № 2 та огорожа № 3. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ст. 10 ЦПК України. Як на підставу для задоволення свої вимог позивач покликається на вимоги ст.ст. 321, 393 ЦК України. Між тим, суду не представлено жодних доказів на підтвердження того, що будь-яким чином відповідачами порушено право власності позивача. На думку суду Управління комунальної власності діяло в межах своєї компетенції, з дотриманням вимог Закону України „ Про місцеве самоврядування „ , Положення про Управління комунальної власності Львівської міської ради, Положення про порядок оформлення права власності на об"єкти нерухомого майна . Так, у оскаржуваних документах жодним чином не згадується про користування співвласниками будинку [ADDRESS] хвірткою за № 3, яка відображена на даний час лише в технічному паспорті позивачки. Щодо огорожі за № 1 , то розміри такої зазначені як в технічних паспортах сторін, так і у Державному акті про право власності на земельну ділянку, що виданий відповідачці з долученим до нього актом встановлення та узгодження меж. Відтак судом не здобуто доказів на підтвердження того, що права позивачки порушені відповідачами. Статтею 321 ЦК України врегульовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Зважаючи, що [PERSON] та [PERSON] у визначений законом спосіб набули на праві власності нерухоме майно підстав для визнання недійсними свідоцтв про право власності немає. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed