Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності № 8501-К-Н-О від 11.09.2017 року та в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ „Приватбанк" заборгованість у сумі 12074 гривні 63 копійки за кредитним договором № б/н від 01.03.2012 року та понесені банком судові витрати в сумі 1921 гривня. З позову виходить, що 01.03.2012 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит в розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Дія договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов"язанням, що відображено у розрахунку заборгованості за договором. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, уразі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту. Крім того, банк посилається на те, що відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов"язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. У зв"язку з зазначеними порушеннями зобов"язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 17.01.2019 року має заборгованість в сумі 12074 гривні 63 копійки, з яких: 2261, 02 грн.- нараховано відсотків за користування кредитом, 8762,44 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 551,17 грн. - штраф (процентна складова). Позивач посилається і на те, що при пред"явленні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1921 гривні, що підлягає поверненню шляхом стягнення цієї суми з відповідача на користь банку. У судове засідання представник позивача не з"явився, оскільки подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи (а.с.7). Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вказала, що сумлінно помилялась, що сплатила всю суму боргу і її кредит закрит, тільки в 2018 році дізналась, що кредитні відносини тривають. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 01.03.2012 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву, згідно якої отримала кредит в розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Дія договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов"язанням, що відображено у розрахунку заборгованості за договором. Пунктом 2.1.1.5.5 Договору сторонами погоджено, що відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відстоків за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Відповідно до частин 1,2 ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов"язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ст.598 ЦК України зобов"язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно ст.599 ЦК України зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У свою чергу з остаточного розрахунку заборгованості по кредитному договору (а.с.10-11) вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором від 01.03.2012 року станом на 17.01.2019 року складає: 2261,02 грн. - нараховані відсотки, 8762,44 грн.- нарахована пеня, 1051,17 грн. - заборгованість по судовим штрафам, загальна заборгованість становить - 12074,63 грн.. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд враховує положення статті 61 Конституції України, у відповідності до якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобов"язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення одночасно пені і штрафу нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам Закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні пені слід відмовити. Нарахування процентів передбачено умовами Договору, тому за відсутності доказів їх добровільної сплати з відповідача слід стягнути 2261,02 грн.- як заборгованість по процентам за користування кредитом, вказану у розрахунку заборгованості. Ціна позову складає 2261,02 гривні. Коригуванню підлягає сума штрафу (процентної складової). Така процентна складова становить 113 гривень 05 копійок (2261,02 х5:100). Фіксована частина залишається незмінною. З"ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню частково з урахуванням вище вказаного. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial