Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

25 липня 2012 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 29 листопада 2006 року між закритим акціонерним товариством "Агробанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 184.840.06.02, відповідно до п. 1.1 якого, банк надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти у розмірі 40 744 доларів США, зі сплатою 15,5% річних, строком до 28 листопада 2011 року включно для придбання автомобіля, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання, визначені в договорі. Цього ж дня, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, банком з відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 184.840.06.02.1. за п.1.1 якого поручитель поручився перед кредитором відповідати за виконання позичальником всіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в даний час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Банк взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого, станом на 12 червня 2012 року, утворилась заборгованість, яка складається з суми тіла кредиту 24 258,60 доларів США , та нарахованих відсотків 8 437,02 доларів США, а всього 32 965,62 доларів США, що еквівалентно сумі 605 671,06 грн., 26.09.2011 року між ПАТ "БАНК ВОСТОК" (яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна ПАТ "ХОУМ КРЕДИТ БАНК", що згідно протоколу Загальних зборі в акціонерів від 01.02.2011 року змінило назву, є правонаступником ВАТ "ХОУМ КРЕДИТ БАНК", що згідно протоколу Установчих зборів акціонерів №1 від 16.12.2008 р. реорганізовано шляхом перетворення, є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна ЗАТ "ХОУМ КРЕДИТ БАНК", є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна ЗАТ "Агробанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги №7 згідно з яким ТОВ "Кредекс Фінанс" набуло права кредитора відносно [PERSON] за Кредитним договором № 184.840.06.02 від 29.11.2006р., укладеним між ЗАТ "Агробанк" та [PERSON] та Договором поруки №184.840.06.02.1 від 29.11.2006 р. укладеним між ЗАТ "Агробанк" та [PERSON]. На підставі договору про відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ "Кредекс Фінанс" просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором з урахуванням пені та 3% річних на загальну суму 605 671 грн. 06 коп., та судові витрати. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2012 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" - задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" заборгованість за кредитним договором, станом на 12 червня 2012 рік в сумі 605 671 грн. 06 коп., а саме: - суму основного боргу -605 671,06 грн. - 3% річних за період з 27 вересня 2011 року по 12 червня 2012 рік в сумі 5575,62 грн. - пеню в сумі 339 184,39 грн. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі по 1 609 грн. 50 коп. В апеляційних скаргах [PERSON] та [PERSON], посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просили суд рішення скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга [PERSON] повному задоволенню, рішення суду скасуванню в частині стягнення заборгованості у солідарному порядку з поручителя [PERSON], а також зменшенню стягнутої суми пені з [PERSON] та у частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, за наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 2006 року між ПАТ "Агробанк" (яке змінило фірмове найменування через зміни у законодавстві) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 184.840.06.02 /а.с. 10-11/, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 40 744 доларів США, під проценти в розмірі, що визначається з суми фіксованої ставки 15,5 % річних, строком до 16 квітня 2032 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти, що має виконуватися відповідно до ст. 629 ЦК України. ЗАТ "Агробанк" виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. 29 листопада 2006 року між ЗАТ "Агробанк" та відповідачем [PERSON] укладений договори поруки № 184.840.06.02.1, за умовами якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання [PERSON] всіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 184.840.06.02, в солідарному порядку /а.с. 12/. 26 вересня 2011 року між ПАТ "Банк Восток" (яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна ПАТ "Хоум Кредит Банк", що згідно протоколу загальних зборів акціонерів від 01 лютого 2011 року змінило назву, є правонаступником ВАТ "Хоум Кредит Банк", що згідно протоколу Установчих зборів акціонерів № 1 від 16 грудня 2008 року реорганізовано шляхом перетворення , є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна ЗАТ "Хоум Кредит Банк", є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна ЗАТ "Агробанк") та ТОВ "Кредекс Фінанс" відповідно до чинного законодавства України був укладений договір відступлення права вимоги № 7 згідно з яким ТОВ "Кредекс Фінанс"набуло права кредитора відносно [PERSON] за кредитним договором № 184.840.06.02 від 29 листопада 2006 року укладеним між ЗАТ "Агробанк" та [PERSON] та договором поруки № 184.840.06.02.1 від 29 листопада 2006 року укладеним між ЗАТ "Агробанк"та [PERSON] Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 184.840.06.02 від 29 листопада 2006 року виконував не належним чином, і згодом відступив від виконання зобов'язань в повному обсязі. Внаслідок цього станом на 12 червня 2012 року утворилась заборгованість в розмірі 75 898,63 долари США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ становить 605 671,06 гривні, з яких: 32 695,62 долари США, в еквіваленті до 260 911,05 гривні - заборгованість за кредитом, 698,70 доларів США, в еквіваленті до 5 575,62 грн. 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 27 вересня 2011 року по 12 червня 2012 рік, 42 504,31 доларів США, в еквіваленті до 339 184,39 грн. пеня за період з 27 вересня 2011 року по 12 червня 2012 рік. Задовольняючи позов районний суд виходив з доведеності та обґрунтованості позову, але повністю погодитись з такими висновками суду не можна. Як вбачається з матеріалів справи 12 січня 2011 року було проведено прилюдні торги з реалізації предмета застави-транспортного засобу на суму 64 750 грн. Вказані кошти булу зараховані на погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується виписками по особовому рахунку за період з 29.11.2006 року по 26.09.2011 рік (т.1а.с.26-33; т.2 а.с.38-47) Так, з виписки по особовому рахунку (т.2 а.с.38) вбачається, що залишок на 28.03.2011 рік за кредитним договором складає 31 235,80 доларів США. Після продажу транспортного засобу відбулось часткове погашення заборгованості за кредитом, згідно розпорядження банку від 28.03.2011 року, яке склало 6 977,20 доларів США, вихідний залишок за кредитом склав 24 258,60 доларів США. Таким чином, після проведення прилюдних торгів з продажу автомобіля, та зарахування 28.03.2011 року, отриманих від продажу коштів на погашення кредитної заборгованості відбулось переривання перебігу позовної давності, відповідно до ч.1 ст.264 ЦПК України. До суду позивач звернувся 25.07.2012 року. Таким чином, доводи апеляційної скарги боржника [PERSON] про відмову у задоволені позову до нього у зв'язку з пропуском строку позовної давності є необґрунтованими. Задоволенню підлягають вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 184.840.06.02 від 29 листопада 2006 року станом на 12 червня 2012 рік, в сумі: 260 911 гривень 05 коп - сума основного боргу, яка складається з вихідного залишку за кредитом 24 258,60 доларів США (т.2 а.с.38) + 8 437,02 долари США відсотків за кредитом за період з 27.11.2009 року по 25.09.2011 року в сумі 8437,02 долари США, часу коли відбулось списання заборгованості за договором № 184.840.06.02 від 29 листопада 2006 року згідно до договору відступлення права вимоги №7 від 26.09.2011 року (т.2 а.с.47). 24 258,60 + 8 437,02 = 32 695,62 долари США, що складає в еквіваленті 260 911,05 грн. на час звернення до суду з позовом, а також підлягають до задоволення вимоги про стягнення 5 575 грн. 62 коп. - 3% річних за період з 27 вересня 2011 року по 12 червня 2012 року. Вказані позовні вимоги підлягають до задоволення згідно приписів ст. 526, 527, 612, ч.2 ст.625, 1054 ЦК України, відповідно до яких, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом. Позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 42 504,31 доларів США, що в еквіваленті складає 339 184,39 грн. за період з 27 вересня 2011 року по 12 червня 2012 рік, підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого банком, заборгованість за кредитним договором № 184.840.06.02 від 29 листопада 2006 року станом на 12 червня 2012 рік, становить в сумі 605 671 грн. 06 коп., а саме: 5 575 грн. 62 коп. 3% річних за період з 27 вересня 2011 року по 12 червня 2012 рік, 339 184 грн. 39 коп. -пеня, та сума основного боргу в розмірі 260 911 гривень 05 коп.. Апеляційний суд приходить до висновку, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, та вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин норму ч.3 ст.551 ЦК України, зменшивши розмір нарахованої пені з 339 184 грн. 39 коп до 260 000 грн. В задоволені позовних вимог до поручителя [PERSON] слід відмовити за наступних підстав. Відповідно до вимог п.2.2. договору поруки №184.840.06.02.1 від 29.11.2006 року визначений обов'язок оплати Поручителя за кредитним договором через 5 банківських днів з дня повідомлення банком Поручителя про невиконання Позичальником своїх зобов'язань. Як вбачається з матеріалів справи Банк не повідомляв Поручителя про виниклу заборгованість, та не виконання позичальником своїх зобов'язань по сплаті чергових платежів за кредитним договором. П.3.2 договору поруки №184.840.06.02.1 від 29.11.2006 року встановлено, що поручительство припиняється з припиненням всіх зобов'язань Позичальника за кредитним договором. Відповідно до вимог п.4 ст.553 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог до поручителя. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що пред'явленням вимоги до поручителя є направлення /вручення/ йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору). При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Вказані вимоги закону відносно поручителя [PERSON] виконані не були, а тому в задоволені позову щодо неї слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Із матеріалів справи вбачається, що позивач при подачі позовної заяви оплатив судовий збір в сумі 3219 грн. (т.1 а.с.2). Зважаючи на те, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" підлягають задоволенню частково, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь позивача 2800 грн. 53 коп. судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судом 1 інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та невірно застосовано норми матеріального права, а тому, згідно ст. 309 ЦПК України, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial