Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернулась до суду із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ім.Шевченка» (надалі відповідач або орендар) про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 2,0399 га від 15.09.2012 року. Також позивач звернулась з аналогічним позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 4, 5522 га від 15.09.2012 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю вонає власником земельних ділянок площею 2,0399 га, та площею 4, 5522 га, які розташовані на території Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. 15 вересня 2012 року вона з відповідачем уклала договори оренди землі строком на 10 років. Відповідно до умов укладених договорів , орендар сплачує орендну плату за користування земельними ділянками в строк до 31 грудня кожного року. Вказує, що відповідач з 2015 року орендну плату не виплачує, чим порушує її права землевласника. Крім того на неодноразові її звернення щодо розміру орендної плати нарахованої та виплаченої з 2012 року вона отримувала лише формальні відписки. Крім того в порушення вимог ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» відповідач свій обов»язок щодо розробки проекту землеустрою не виконав, що в свою чергу ставить під загрозу екологічну безпеку її земельної ділянки та не забезпечує родючості грунтів. Просить суд розірвати договори оренди землі, яка належать їй, за невиконання відповідачем обов»язків, передбачених п.п. 24, 25 Закону України «Про оренду землі». З врахуванням того, що на підставі пояснень сторін у справі було встановлено, що виплата орендної плати за двома договорами оренди здійснювалась одночасно єдиними платижами, ухвалою суду від 22 червня 2017 року цивільні справи за позовами [PERSON] було об»єднано в одне провадження. Під час розгляду справи позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог в яких просила стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за 2012-2016 роки, яка з урахуванням вимог ч.2 ст. 31 ЦПК України була прийнята судом до розгляду. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимогах наполягала, посилаючись на викладені в позовних заявах обставини. Крім того пояснила, що вона не знає який розмір орендної плати їй не був виплачений, оскільки відповідач на неодноразові її звернення таких даних не надає. Наполягала на розгляді її позовних вимог по суті у тому формулуванні, які нею були заявлені , посилаючись на те, що не знає яку суму заборгованості по орендній платі їй повинен виплатити відповідач. Підтвердила, що дійсно у 2011 році вона отримала 14500 грн від ТОВ ім. «Шевченка» , але наполягала на тому, що вказані кошти вона отримала як плату за гаранію укласти з відповідачем договори оренди земельних ділянок на 10 років. Також підтвердила, що дійсно вона отримувала від відповідача в рахунок орендної плати 25.07.2014 року - 250 грн, 23.10.2014 року - 745грн 57 коп, 06.02.2015 року - 1500 грн, 30.04.2015 року - 660 грн. Категорично запересила те , що 17.11.2015 року вона отримала від відповідача 3628.48 грн, але те, що на ім»я директора СТОВ ім. Шевченка писала заяву з проханням зараховувати кошти, якій їй будуть нараховані як орендна плата в рахунок погашення її боргових зобов»язань перед [PERSON] не заперечувала. Також підтвердила те, що 10.05.2017 року вона з відповідачем уклала додаткові договори оренди до спірних договорів, у яких було збільшено розмір орендної плати та їй дійсно після цього представники відповідача пропонували виплатити кошти у сумі 3723 грн 38 коп, але від їх отримання вона категорично відмовилась, оскільки після укладення додаткових угод до договорів оренди їй обіцяли виплатити 11092 грн. 42 коп, а в результаті нарахували лише 3723 грн 38 коп. Чому раніше не зверталась до суду, зокрема у той період коли їй взагалі не виплачувалась орендна плата у 2012-2013 роках пояснити не змогла, але наполягала на тому, що її права землевласника були порушені, оскільки з 2012 року орендна плата їй фактично не виплачувалась. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Також пояснив, що не може вирахувати розмір заборгованості по орендній платі та просив розглядати справу в межах заявлених позивачем вимог. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені у запереченнях та пояснив, що у СТОВ ім. Шевченка перед позивачем відсутня будь-яка заборгованість по договорам оренди, та підтвердив , що дійсно 17.11.2015 року кошти нараховані позивачу в рахунок орендної плати в сумі 3628.48 грн були перераховані на підставі поданої [PERSON] заяви, [PERSON] В подальшому після подання у 2016 році [PERSON] заяви з проханням припинити перерахунок нарахованих їй коштів у виді орендної плати [PERSON] СТОВ ім. Шевченка перестало перераховувати ці кошти [PERSON] Просив суд застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини сторін врегульовані Законом України «Про оренду землі» та ст.ст. 4-15, 16, 22, 251- 267, 316- 321, 325, 328, 346-348, 386, 391, 526, 610 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторонам у справі було роз»яснено обов»язок надання доказів та наслідки їх ненадання, що підтверджується аудіозаписом судового засідання та його журналом (а.с. 90). Згідно ст. ст. 316-321, 325 ЦК України право власності є непорушним, власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України визначено, що зобов"язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити законодавству,чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Судом встановлено, що між сторонами 15.09.2012 року було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 2,0399 га, яка розташована на території Попельнастівської сільської ради, Олександрійського району Кіровоградської області , яка належать позивачеві відповідно до Державного акту на право власності на землю. Вказаний договір був укладений строком на 10 років та 10 грудня 2012 року зареєстрований в управлінні Держкомзему Олександрійського району за № 352030004009217. Відповідно до умов п.4 укладеного договору, орендар зобов"язаний щорічно до 31 грудня сплачувати орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою у розмірі 4.5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1374, 80 грн, в тому числі податок з доходів фізичних осіб. Орендна плата вноситья у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідним актом. 15.09.2012 року між [PERSON] та СТОВ ім.Шевченка було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 4,5522 га, яка розташована на території Попельнастівської сільської ради, Олександрійського району Кіровоградської області , яка належать позивачеві відповідно до Державного акту на право власності на землю. Вказаний договір був укладений строком на 10 років та 10 грудня 2012 року був зареєстрований в управлінні Держкомзему Олександрійського району за № 352030004005216. Відповідно до умов п.4 укладеного договору, орендар зобов"язаний щорічно до 31 грудня сплачувати орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою у розмірі 4.5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4175.86 грн, в тому числі податок з доходів фізичних осіб. Орендна плата вноситья у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідним актом. Відповідно пункту 4 вказаних договорів оренди, розмір орендної плати переглядається у разі зміни розміру земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації зазначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом. В п. 7 договорів, сторони зобов»язались не чинити дій, що можуть привести до погіршення якісних характеристик грунтів та економічного стану земельної ділянки, без зміни цільового призначення. Відповідно до п.14 договорів оренди , орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів. Пунктом 20 договорів оренди передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 3-34гс13 від 03.12.2013 року, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі № 6-325цс16. При укладлені договорів оренди сторони дійшли згоди, що зміна розміру земльного податку, підвищення цін і тарифів, зміна коефіцієнтів індексації зазначених законодавством, є підставою для перегляду розміру орендної плати. Отже з метою підвищення розміру орендної плати, сторони договору оренди землі мають укласти додаткові угоди. На виконання умов договорів оренди відповідачем було виплачено [PERSON] 17655. 57 коп, що підтверджується наданими представником відповідача документами (61-65). Доводи позивача про те, що грошові кошти в сумі 14500 грн вона отримала в рахунок гарантії підписання нею договорів оренди , суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються інформацією зазначеною у видатковом касовому ордері від 08.09.2011 року , який було підписано позивачем (а.с. 61 ). 17.11.2015 року кошти нараховані позивачеві в рахунок орендної плати в сумі 3628.48 грн були перераховані на підставі поданої [PERSON] заяви [PERSON] (а.с. 66, 67, 69). Отже фактично СТОВ ім. Шевченко свої зобов»язання по нарахуванню та виплаті орендної плати [PERSON] виконало на загальну суму 21284.05 грн. Відповідно аудиторського звіту, наданого представником відповідача на підтвердження відсутності у відповідача перед позивачем заборгованості, із суми нарахованої орендної плати, підприємство сплатило податки та обов»язкові платежі на загальну суму 4806 грн 80 коп. З врахуванням вказаних обставин в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення відповідачем своїх зобов»язань щодо виплати орендної плати. Доводи позивача, щодо невиконання орендарем вимог закону в частині не виготовлення та не розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни, суд визнає безпідставними, оскільки жодних доказів, які б свідчили про порушення прав позивача, у зв»язку із цим суду також не надано. У зв»язку з тим, що позивачем та її представником не надано жодних доказів, які б підтверджували факт порушення прав позивача, а обов»язок доказування вказаних обставин фактично було перекладено на суд, що суперечить принципу змагальності та безсторонності суду у цивільному процесі , суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог. Також слід зазначити, що суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, оскільки позивачем не було доведено порушення відповідачем її прав. Оскільки підстави для задоволення позовних вимог судом не встановлені, судові витрати, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: dismissed