Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

23 травня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому зазначила, що впродовж останніх 17 років вона проживала разом з батьком відповідачів - [PERSON], при цьому вела з останнім спільне господарство та мала з ним спільний бюджет. За час спільного проживання з [PERSON] у 2005 році вони придбали автомобіль «Ford Transit» 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], будівлю складу-піднавісу, розташовану по [ADDRESS], а також значно поліпшили будинок, в якому проживали, розташований по [ADDRESS], провівши його реконтрукцію та здійснивши в ньому капітальний ремонт, що призвело до істотного збільшення його вартості. Посилаючись на те, що після смерті [PERSON] спадкоємці останнього - відповідачі у справі заперечують факт її проживання з ним однією сім"єю та її право на набуте за час спільного проживання майно, позивачка просить встановити факт її проживання однією сім»єю без шлюбу з 1 січня 2004 року по [INFO] року з [PERSON], який помер [INFO] року, а також визнати її з [PERSON] спільним сумісним майном: житловий будинок по [ADDRESS], автомобіль «Ford Transit» 1998 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], будівлю складу-піднавісу, розташовану по [ADDRESS]. Крім цього, позивачка просила стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. 6 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому зазначив, що він, як спадкоємець за заповітом, зі спливом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, набув право на спадкове майно, яке належало його батькові - [PERSON], у тому числі на автомобіль «Ford Transit» 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Посилаючись на те, що вказаним автомобілем незаконно заволоділа позивачка за первісним позовом, [PERSON] просить зобов"язати [PERSON] передати йому спірний автомобіль у технічно справному стані разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом та її представник позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] підтримали з підстав викладених у позовній заяві з уточненнями. Зустрічний позов [PERSON] [PERSON] не визнала, пояснивши, що автомобіль «Ford Transit» 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] у неї відсутній. Відповідачі за первісним позовом та їх представник позовних вимог [PERSON] не визнали, пояснивши, що в останньої з [PERSON] були ділові, а не сімейні стосунки. Свій зустрічний позов [PERSON] підтримав з підстав, викладених у ньому. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд прийшов до переконання про необхідність часткового задоволення первісного позову та про безпідставність зустрічного позову, виходячи з наступного. Згідно статті 74 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12, які відповідно до статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) є обов"язковими для всіх судів України, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Стаття 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. За приписами частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що [PERSON] з 1996 року проживала в будинку по [ADDRESS], який належав [PERSON] Зазначена обставина підтверджується документами про реєстрацію місця проживання (прописку) [PERSON], а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вищевказані свідки, а також свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили ті обставини, що [PERSON] та [PERSON] вели спілне господарство, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати та купляли майно в інтресах сім"ї. Про спільне проживання [PERSON] та [PERSON], їх спільний побут свідчать досліджені у судовому засіданні фотографії, а також довідка, видана виконавчим комітетом Романівської селищної ради, про те, що поховання [PERSON] проводила [PERSON] за власні кошти (т. а.с.12). Обставини проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім"єю встановлені також і правоохоронними органами під час досудового розслідування кримінального провадження , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120130600150000141 (т.1 а.с.161). Обставини, на які посилались відповідачі, як на підставу своїх заперечень, зокрема, щодо наявності між [PERSON] та [PERSON] виключно ділових відносин, пов"язаних зі здійсненням останньою підприємницької діяльності, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висонвку про обгрунтованість позовної вимоги [PERSON] щодо встановлення факту її проживання однією сім"єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з часу набрання чинності положень статті 74 СК України. Вирішуючи спір в частині визнання об"єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] конкретного майна, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у 2005 році [PERSON] за договором купівлі-продажу було придбано автомобіль "Ford Transit" 1998 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Оскільки вказаний автомобіль набутий [PERSON] під час спільного проживання однією сім"єю з [PERSON], суд на підставі статті 74 СК УКраїни визнає його об"єктом права спільної сумісної власності останніх. Правові ж підстави для визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] будинку по [ADDRESS] відсутні, з огляду на таке. Відповідно до частини 2 статті 21 СК України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відтак, положення статті 62 СК України, якими регулюється правовий режим майна, що належало одному з подружжя і істотно збільшилось у свої вартості, на майно, набуте чоловіком і жінкою під час проживання однією сім"єю без шлюбу, не поширюється. Окрім цього, позивачкою не доведена та обставина, що вартість будинку по [ADDRESS] істотно збільшилась внаслідок її трудових чи грошових затрат. Не підлягає визнанню об"єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і будівля складу-піднавісу, розташована по [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу вказаного приміщення, яке є нерухомим майном, укладений 30.06.2006 року між Романівським районним споживчим товариством та [PERSON], нотаріально не посвідчений та відповідно до статей 209, 216, 657 Цивільного кодексу України є нікчемним правочином, який не створює юридичних наслідків. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову [PERSON], суд виходить із того, що відповідачка за цим позовом визнана співвласником автомобіля, який просить витребувати позивач, тому підстави для витребування ним майна з чужого незаконного володіння відсутні. Частково задовольняючи позов [PERSON], суд, відповідно до статті 88 ЦПК України, стягує на її користь з відповідачів за первісним позовом судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial