Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

У травні 2016 року до Печерського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця», третьої особи [PERSON] про скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, що стався 19 січня 2015 року з [PERSON] В своєму позові позивач просив скасувати акт проведення розслідувань нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, затверджені 26.01.2016 року, що стався 19 січня 2015 року з [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вищевказані акти складені комісією з розслідування нещасного випадку із порушенням Порядку розслідування і не можуть бути підставою для відшкодування шкоди потерпілому, так як не є страховими. Як зазначав позивач, нещасний випадок, що стався з [PERSON] є наслідком кримінального правопорушення, що несе безпосередньо характер з'ясування особистих стосунків невиробничого характеру, а тому такий нещасний випадок має бути визнаний таким, що не пов'язаний з виробництвом. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представники відповідача проти позовних вимог заперечили та просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на наступне: нещасний випадок з [PERSON] стався саме в момент виконання його службових обов,язків. Представник відповідача зазначає, що напад на [PERSON] пов,язаний саме зі звільненням колишнього головного лікаря Дорожньої клінічної лікарні номер 1 Ст.Київ-Пасажирський [PERSON] Дана особа була звільнена з займаної посади у зв,язку з закінченням терміну дії контракту. Після судових розглядів про поновлення її на роботі, якій судом було відмовлено у поновленні на роботі, оточення, близьке до [PERSON] вирішило, що головну роль у її звільненні відіграв саме [PERSON]. хоча насправді до вищезазначеного звільнення він не мав ніякого відношення, так як рішення про звільнення приймалося керівництвом Укрзалізниці без погодження з [PERSON] До того ж [PERSON] було здійснено декілька телефонних дзвінків з погрозами в його адресу. Вищезазначена подія сталася на території Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті номер 2 Філії Центр охорони здоров,я ПАТ «Укрзалізниця», нещасний випадок стався саме на території лікарні, у приміщенні якої знаходиться робоче місце [PERSON] і у робочий час. Посилання позивача на мотиви вчинення правопорушення як такі, що носять характер з,ясування особистих стосунків, хибні та є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, а таким чином. у [PERSON] є всі підстави для відшкодування шкоди за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в міс ті Києві. Представник відповідача вважає. що комісією з розслідування нещасного випадку було дотримано вимоги пп. 14,15 Порядку проведення розслідувань та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, тому відсутні підстави для скасування факту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акту про нещасний випадок, пов,язаний з виробництвом за формою Н-1. Посилання позивача на абзац 16 додатку 6 до Порядку… є необґрунтованим. Позивачем не наведено обставин, яким чином складання актів та підтвердження фактичних обставин нещасного випадку, який стався з [PERSON] порушує права позивача. [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію, викладену відповідачем та заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, потерпілий [PERSON] в момент настання нещасного випадку працював на посаді начальника Управління охорони здоров'я Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця), що підтверджується наявною в матеріалах справах копією наказу (а.с. 41). Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку від 30.12.2015 року (а.с. 10), складеного Комісією з розслідування нещасного випадку, утвореною наказом № 009-Ц/од від 20.01.2015 року Державної адміністрації залізничного транспорту України ПАТ "Укрзалізниця", 19.01.2015 року о 8 год. 00 хв. [PERSON] приступив до роботи та займався поточними питаннями, пов'язаними з виконанням своїх посадових обов'язків. Після попереднього узгодження по телефону об 11 год. 45 хв. місця проведення наради з головним лікарем та головним бухгалтером, [PERSON] вийшов з приміщення Управління охорони здоров'я Укрзалізниці (Повітрофлотський пр-т, 9) та попрямував до кабінету головного лікаря Дорожньої клінічної лікарні № 2 для вирішення виробничих питань. Почувши тупіт ніг позаду себе та звернення до нього по імені та по батькові, [PERSON] зупинився і перед обертанням назад одразу отримав сильний удар в нижню щелепу та втратив свідомість. Прийшовши до пам'яті, [PERSON] побачив, що він в зеленці та крові, повернувся в 11 год. 45 хв. до свого кабінету. В результаті цього випадку [PERSON] отримав численні травми. 19.01.2015 року Солом'янським РУ ГУ МВС України у місті Києві було розпочате кримінальне провадження за № 12015100090000484 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Досудове розслідування досі триває. З ряду відповідей від слідчих органів Солом'янського РУ ГУ МВС України у місті Києві (а.с. 114, 118) вбачається, що слідство триває, а остаточне рішення буде прийнято після встановлення осіб, які скоїли кримінальне правопорушення. Комісія з розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що даний нещасний випадок можна вважати пов'язаним з виробництвом, посилаючись на п. 15 п.п.16 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232. Як вбачається з матеріалів справи, нещасний випадок стався з [PERSON] саме в момент виконання його службових обов'язків. З пояснювальної записки [PERSON] (а.с. 25) вбачається, що невідомі особи побили його в момент, коли він прямував до Головного лікаря Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 2 Філії Центр охорони здоров'я ПАТ "Українська залізниця" [PERSON] для вирішення питань виробничого характеру. На думку [PERSON] його побиття пов'язано зі звільненням головного лікаря ДКЛ № 2- [PERSON] з роботи в 2014 році у зв'язку із закінчення контракту і, як наслідок, з думкою її оточення, про те, що [PERSON] особисто відіграв головну роль у її звільненні, що на думку [PERSON] об'єктивно є не так, проте після цього звільнення він став отримувати телефонні дзвінки з погрозами і закликами не вчиняти будь-яких дій не в інтересах [PERSON] і візит невідомої особи, на думку потерпілого, також є з тих же підстав. Нещасний випадок стався на території Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 2 Філії Центр охорони здоров'я ПАТ "Українська залізниця" , що також підтверджується поясненнями свідка події [PERSON] (а.с. 27), яка підтверджує, що нещасний випадок стався саме на території лікарні, у приміщенні якої знаходиться робоче місце потерпілого [PERSON] і у робочий час. Відповідно до ст. 43 Конституції України Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням. Державна політика в галузі охорони праці, окрім іншого, базується на принципі пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Згідно з п. 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232 ,Комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку. Перелік обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, визначений п. 15 Порядку, зокрема, перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення. Перелік обставин за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов'язані з виробництвом наведений у п. 16 Порядку, й нещасний випадок який стався із [PERSON], під вказаний перелік не підпадає. Таким чином, судом проведено перевірку, з'ясовані обставини і причини настання нещасного випадку з додержанням вимог п. 14, п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, тому відсутні підстави для скасування Акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, що стався 19 січня 2015 року з [PERSON] Суд вважає посилання позивача на мотиви вчинення правопорушення як на такі, що носять характер з'ясування особистих стосунків, хибними, та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, а отже у потерпілого є підстави для відшкодування шкоди за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві. Слід також зазначити, що представниками позивача не наведено обставин яким чином, складання актів та підтвердження фактичних обставин нещасного випадку, який стався у ПАТ «Українська Залізниця», зачіпає чи порушує права позивача. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця», третьої особи [PERSON] про скасування Акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, що стався 19 січня 2015 року з [PERSON] - слід відмовити. На підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року номер № 1105-XIV зі змінами та доповненнями, Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМ України від 30 листопада 2011 року номер 1232,

Outcome: dismissed