Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], [INFO] є її онуком. Зазначила, що відповідачка є матір'ю малолітнього та її донькою, у свідоцтві про народження [PERSON] батьком записано [PERSON] Позивачка у позові вказує, що донька зловживає спиртними напоями, постановою Подільського районного суду м. Києва остання звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв'язку з тим, що пройшла курс лікування від наркоманії. Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідачка самоусунулася від виховання [PERSON], участі у його вихованні не приймає, станом здоров'я та життям дитини не цікавиться, нехтує виконанням своїх батьківських обов'язків, позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO], внести до актового запису про народження неповнолітнього відповідні зміни, стягнути з відповідачки на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали суду заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що вона позов визнає та просила розглядати справу у її відсутність. Представник Служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації та Представник прокуратури Подільського району міста Києва у судове засідання не з'явилися, надали заяви, у яких зазначили, що позовні вимоги позивачки вони просять задовольнити та розглядати справу у їх відсутність (а.с. 51-53). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Позивачка є матір'ю [PERSON] та бабусею неповнолітнього. Як на підставу своїх вимог, позивачка посилається на те, що її донька зловживає спиртними напоями та залежна від наркоманії, а тому остання не цікавиться життям дитини та не займається його вихованням. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18 серпня 2011 року [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв'язку з тим, що пройшла курс лікування від наркоманії (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку від 22 квітня 2015 року № 106-2998 орган опіки та піклування Подільської РДА в м. Києві вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] (а.с. 47). Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконує, здоров'ям дитини не цікавиться. На даний час [PERSON] перебуває в Реабілітаційному центрі "Релігійна громада Української Православної Церкви Чернігівської єпархії парафії на честь ікони Божої Матері "Семистрільна" (а.с. 18). Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом також прийнято до уваги наступні обставини: позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом; характер винної поведінки відповідача по відношенню до своєї дитини, що виражається у неповному виконанні батьківських обов'язків; частку сплачених у добровільному порядку коштів на утримання дитини; його особу, бажання приймати активну участь у вихованні доньки, допомагати їй матеріально; його бажання бути батьком; мету позивача подання даного позову. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. Згідно заяви [PERSON], засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Свириденко А.М. від 08 квітня 2015 року, вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її сина [PERSON] та дає згоду взяти дитину під опіку [PERSON] (а.с. 48). Враховуючи, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не має бажання піклуватися про сина, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про його стан здоров'я, не надає матеріальної допомоги та не заперечує проти позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення її батьківських прав щодо сина [PERSON], а відтак і про задоволення позову в цій частині. Статтею 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У ч. 1 ст. 183 СК України зазначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню про стягнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 800 грн. 00 коп. з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 24 лютого 2015 року. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону згідно ч. 2 ст. 184 СК України. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved