Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Орган опіки та піклування Бердичівської міської ради Житомирської області діючи в інтересах малолітніх дітей [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2011 р.н., [PERSON], 2014 р.н., звернувся до суду з позовом про відібрання у відповідачки [PERSON] дітей: [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2011 р.н., [PERSON], 2014 р.н., без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначили , що відповідачка є матір'ю вказаним малолітнім дітям, про що свідчать відповідні свідоцтва про народження,відомості про батьків дітей записані відповідно до до ч. 1 ст. 135 СК України . 08.11.2017 року на адресу служби у справах дітей управління у справах сім"ї, молоді та спорту виконавчого комітету Бердичівської міської ради надійшло повідомлення Бердичівського загальноосвітнього колегіуму № 14 щодо неналежного виконання батьківських обов"язків матір"ю дітей. 13.11.2017 року представниками служби у справах дітей , центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді, Бердичівського відділу поліції було обстежено умови проживання відповідачки та її малолітніх дітей за адресою : м. Бердичів, 2й провул. Низгірецький,8. Встановлено, що за місцем проживання дітей не створені належні санітарно - гігієнічні умови проживання. В будинку відсутнє газопостачання, в кімнатах брудно, холодно, на ліжках відсутня постільна білизна, відсутні продукти харчування, вода, одяг, засоби гігієни, діти були голодні, частково одягнені , з очевидними ознаками хворобливого стану. Членами комісії було прийнято рішення помістити дітей до центральної міської лікарні для обстеження стану їх здоров"я. 15.11.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання про стан виконання батьківських обов"язків [PERSON] відносно її малолітніх дітей. Було прийнято рішення про доцільність негайного відібрання дітей від матері у зв"язку з загрозою їхньому життю та здоров"ю, про постановку дітей на облік служби у справах дітей як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка пред"явлені до неї вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила проти відібрання у неї дітей без позбавлення її батьківських прав, зазначила, що згодна сплачувати аліменти в тому розмірі, якому просить орган опіки та піклування. У тому, що залишила дома дітей самих розкаюється. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбаченихх Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов'язками батьків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO], є матір"ю малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с 7-9). Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 ст. 135 СК України, відомості про батьків малолітніх дітей записані зі слів матері - відповідачки [PERSON] ( а.с 10-12). Як вбачається з листа Бердичівського загальноосвітнього колегіуму № 14 від 07.11.2017 року на ім"я начальника служби у справах дітей, адміністрація колегіуму повідомила, що 06.11.2017 року було відвідано сім"ю [PERSON], матері - одиначки трьох дітей. Хлопчик [PERSON] навчається у 2 класі, [PERSON] був зарахований до 1 класу. Під час навчального процесу [PERSON] пропускав уроки зі слів мами у зв"язку з поганим самопочуттям. Під час уроків хлопчик не реагував на прохання вчителя, ходив по класу, грався зайвими предметами. Під час перевірки будинку було виявлено, що діти проживають в антисанітарійних умовах, які загрожують життю та здоров"ю дітей. Діти не забезпечені необхідним харчуванням, одягом, білизною елементарними засобами гігієни. ( а.с.13). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 13.11.2017 року було встановлено, що мати не ночувала дома з дітьми, в помешканні не створені умови для проживання дітей, є пряма загроза життю та здоров"ю дітей ( а.с. 14). Як вбачається з виписок з історії хвороби малолітніх дітей [PERSON], 2014 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2011 р.н., всі діти мають однаковий діагноз : соціально занедбана дитина, супутній : гострий фарингіт, гострий бронхіт ( а.с.15-17). Згідно наказу служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 16.11.2017 року № 135 [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2011 р.н., [PERSON], 2010 р.н. поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, по причині ухилення матері від виконання батьківських обов"язків ( а.с.18). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради, пояснила, що відповідачка , як матір - одиначка на обліку у службі не перебувала. За повідомленням від Бердичівського загальноосвітнього колегіуму № 14 13.11.2017 року нею, разом з іншими працівниками служби та працівниками відділу поліції було відвідано будинок в якому мешкала відповідачка разом із дітьми. При прибутті до будинку вони виявили трьох малолітніх дітей, яки були зачинені в будинку. З дітьми їм вдалося поспілкуватися через кватирку, діти сказали, що дома самі, мама з ними не ночувала. Після того як на місці події з"явилася відповідачка їм вдалося зайти до будинку, де вони побачили, що діти знаходяться в жахливих антисанітарійних умовах, одягнуті не по сезону, мають хворобливий стан. Їжі в них не було. Діти були негайно відправлені до Бердичівської центральної міської лікарні, де їм було надано невідкладну медичну допомогу. З 24.11.2017 року діти перебувають в центрі соціальної реабілітації " Сонячний дім",в м. Житомирі. Свідок [PERSON], яка працює фахівцем з соціальної роботи Бердичівського міського центру соціальних служб для дітей, сім"ї та молоді , пояснила суду тіж самі обставини. Додала, що в будинку , де мешкала відповідачка з дітьми було дуже холодно, діти були одягнуті в маєчках, трусіках, мали хворобливий стан, були дуже в занедбаному стані. Також в будинку були коти, як пояснили їм діти, за допомогою котів вони грілися, кладучи їх до себе в ліжка. Ніякої постільної білизни на ліжках не було. На столі стояла гречана каша з нарізаною цибулею, яку діти не їли, тому що вона була дуже пересолена. Працівники служби негайно почали вдягати дітей, в подальшому їх відвезли до лікарні. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України позивач мав право за наявності достатніх підстав на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачки. Проте, для з'ясування того, чи є таке втручання у сімейні відносини необхідним та виправдання у демократичному суспільстві, необхідні достатньо переконливі та зважені аргументи на захист інтересів дитини. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи те, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що відповідачка не піклувалася про здоров'я дітей, їх розвиток, не забезпечувала їх необхідним харчуванням і медичним доглядом, залишила дітей без належного догляду в неопалюваному будинку , суд приходить до висновку про встановлення факту винної поведінки [PERSON] відносно її ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо виховання малолітніх дітей [PERSON], 2009 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] 2014 р.н. Частиною 1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачка належним чином не виконує свої материнські обов'язки стосовно малолітніх дітей, не займається на належному рівні їх розвитком, вихованням, а тому позовні вимоги слід задовольнити, відібрати від [PERSON] її малолітніх дітей. Згідно ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого та нерухомого майна , грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна. сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімумум для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Оскільки вирішенням питання щодо відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьки не звільняються від свого обов'язку щодо матеріального утримання дітей, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей також підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1409 гривень 60 копійок.

Outcome: approved