Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] покликається на те, що 15.03.2016 року в усній формі домовився з відповідачем [PERSON] про придбання в останнього земельної ділянки розміром 0,07 га. за 2400 доларів США, яка знаходиться в смт. Стара Вижівка вул. Заводська, 4 б. У рахунок майбутнього продажу передав 200 доларів авансу. Згодом дізнався що фактичний розмір ділянки 0,0581 га. То просив повернути аванс. У чому відповідач відмовив. І 10.05.2016 року при черговому зверненні до відповідача по даному питанню той побив його. Просить стягнути з відповідача 200 доларів США авансу та судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з наведених підстав. Пояснив, що про отримання авансу ствердили його свідки та визнавав [PERSON] і його дружина- Мажула Н.М. у ході кримінального провадження про побиття позивача. Відмову повернення грошей мотивував , що завдаток не повертається. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився. Ствердив, що ніякої мови про ціну земельної ділянки з позивачем не вів і ніякого завдатку не отримував. Звертав увагу суду на розбіжність показань свідків позивача щодо суми позики. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків,вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позивач свої вимоги доводить такими доказами: письмовими поясненнями відповідача і протоколом допиту останнього у якості підозрюваного по кримінальному провадженню; аудіозаписом судового засідання; декларацією про доходи сім"ї відповідача; заявою від 27.11.2013 року про надання дозволу на продаж земельної ділянки і показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] А відповідач - свідоцтвом про право на спадщину спірної ділянки; технічною документацією останньої; витягом з держземкадастру; експертною грошовою оцінкою її та показаннями свідка [PERSON] Досліджуючи та оцінюючи докази сторін вбачається, що спір має місце щодо завдатку за земельну ділянку, розташовану в смт. Стара Вижівка вул. Заводська, 4 б, належну відповідачеві з дружиною. Позивач іменував позов про стягнення авансу. Але ствердив суду, що понять "завдаток" і "аванс" не розмежовує. І що дав 200 доларів на підтвердження і забезпечення свого зобов"язання укласти в послідуючому договір купівлі - продажу цієї ділянки. Отже, його дії охоплюються визначенням " завдаток" відповідно до ст. 570 ч.1 ЦК України. Відповідач попередньо заперечував не лише факт його отримання а й намір продати спірну ділянку, тим паче, [PERSON] У судовому засіданні надав згадані вище письмові докази, що спростовують його ж пояснення і повністю узгоджується з поясненнями позивача у частині кількох зустрічей між ними у період з березня по 10.05.2016 року, по підготовці до укладення договору; відвідування нотаріуса, якому сторони надавали певні документи ( в тому числі, копії паспортів позивача та його дружини). І свідок відповідача - [PERSON] ствердила суду. що особисто займалася документом ( витягом з держземкадастру) бо не всі документи мали в наявності для продажу землі. Пояснення відповідача в частині наміру продавати земельну ділянку позивач спростовує і особистою заявою від 27.11.2013 року подружжя [PERSON] про такий намір ще у 2013 році. А про намір продати [PERSON] - процедурою виготовлення недостатніх для купівлі - продажу документів ( витягу з держземкадастру, технічної документації та експертної оцінки). Датами виготовлення цих документів доводиться факт перемовин між сторонами з березня по 10.05.2016 року. Тобто до конфлікту сторін що закінчився кримінальним провадженням відносно [PERSON] за ст. 125 КК України. Підставою цього конфлікту, як ствердив позивач, було намагання пересвідчитись у виготовлених документах про дійсний розмір земельної ділянки та повернути завдаток. Бо на той час від бувших родичів [PERSON] дізнався, що спірна ділянка не 0,07 га, як домовлялися, а 0, 0581 га. І що це не відповідало його планам бо має проект на будівництво будинку. Як компроміс, пропонував [PERSON] пропорційно зменшити ціну від чого той категорично відмовився. Як і від повернення завдатку. 10.05.2016 р. уперше побачив документи. Останньої обставини не заперечує і відповідач. Отже, внесення завдатку є правочином, спрямованим на набуття прав і обов"язків сторін згідно зі ст. 202 ч.1 ЦК УКраїни. Ст. 6 ч.3 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо обов"язковість для сторін випливає зі змісту цих актів або суті відносин між сторонами. А ст. 208 ч.1 п.3 ЦК УКраїни вимагає вчиняти правочини між фізичними особами на суму, що перевищує 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, у письмовій формі. Недодержання цього має наслідком їх недійсність ( ст. 206 ч.1 ЦК України). Разом з тим законодавець ст. 207 ЦК України встановив і вимоги до письмової форми: як от фіксація змісту в одному чи кількох документах, в т. ч, електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Воля сторони може бути виражена телетайпом, електронним чи іншим технічним засобом зв"язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо підписаний його стороною ( сторонами). Системний аналіз вищезгаданого законодавства та права суду ( ст. 8 ЦК України) на аналогію закону, і застосування засад цивільного законодавства ( ст. 3 ЦК УКраїни), як судового захисту цивільного права, справедливості, добросовісності і розумності, у даному випадку дає підстави вважати письмові пояснення відповідача по кримінальному провадженню ( що є наслідком цього правочину) письмовою формою правочину. У цих документах відповідач зазначає про отримання від позивача за земельну ділянку завдатку в сумі 100 доларів, і що документально продає 0,06 га, а фактично 0,07 га. У судовому засіданні підтвердив справжність свого підпису у цих документах. Але розмір спірної ділянки виявився фактично 0,0581 га по згаданих вище документах. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які покликається, як на підставі своїх вимог і заперечень. А ст. 218 ЦК України і 59 ЦПК України передбачено. що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або окремих його частин може доводитися також письмовими доказами. Рішення суду не може грунтоватися на свідченні свідків. Отже. у даному випадку суд бере до уваги лише вищезгадані письмові докази позивача - письмове пояснення і протокол допиту відповідача щодо суми завдатку - 100 доларів. А щодо неправдивості інформації про дійсний розмір земельної ділянки суд бере до уваги крім цих доказів, і вищезгадані. А відмову позивача від послідуючого укладення договору суд вважає правомірною із-за неправдивої інформації відповідача про дійсний розмір земельної ділянки. Відповідач також не спростував письмовими доказами факту отримання завдатку. Показання свідків у цій частині суд до уваги брати не може. Оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК УКраїни особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на предмет спору на власний розсуд, а суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, то як позивач ставить питання лише про повернення завдатку, так суд і вирішує цей спір. З врахуванням викладеного суд вважає позов підставним, але таким, що підлягає до задоволення частково. Тобто, про стягнення лише 100 доларів завдатку, що еквівалентно гривні по курсу Нацбанку України на даний час і становить 2605 грн. Що передбачено ст. 192, 533 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеній сумі позову - 275,60 грв.

Outcome: partial