Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивував тим, що 09.10.2014 року померла його мати [PERSON]. 15.06.1977 року матері була надана земельна ділянка для будівництва жилого будинку по адресу: м. Волноваха вул. Комарова. Даний факт підтверджується рішенням виконкома Волноваської міської ради № 15 від 08.06.1977 року, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п*яти включно від 15.06.1977 року. 06.04.1987 року закінчено будівництво будинку, що підтверджується актом прийому в експлуатацію закінченого будівництва будинку № 1-а по вул. Комарова в м. Волноваха. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0508 га розташованої на території Волноваської міської ради, м. Волноваха, вул. Комарова,1-а, призначеної для будівництва, обслуговування жилого будлинку, яка належла [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності серія 11- ДН № 125880 . Позивач вважає, що фактично прийняв спадщину після смерті матері спадкового майна, т.я. користується спадковим майном, від спадщини не відмовлявся. Він є спадкоємцем першої черги по закону, другіх спадкоємців нема. В установлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] 05.02.2015 року відкрита спадкова справа після померлої [PERSON], яка померла 09.10.2014 року. У зв"язку з тим, що з тим, що мати при житті не зареєструвала своє право власності на будинок в Реєстраційній службі, в видачі свідотцтва про право на спадщину було відмовлено. Тому позивач просив суд визнати за нею право власності на будинок та земельну ділянку. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причини своєї неявки судові не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно рішенням виконкома Волноваської міської ради № 15 від 08.06.1977 року [PERSON] була надана земельна ділянка для будівництва жилого будинку по адресу: м. Волноваха вул. Комарова.(а.с.15) Згідно Державного акту на право приватної власності серія 11- ДН № 125880 земельна ділянка площею 0,0508 га розташованої на території Волноваської міської ради, м. Волноваха, вул. Комарова, 1-а, призначеної для будівництва, обслуговування жилого будинку, належить [PERSON]. (а.с.29.). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громодян про шлюб дошлюбне прізвище [PERSON] "Гончарова".(а.с.13). З свідотцтва про народження [PERSON], [INFO] вбачається, що його матір"ю є [PERSON].(а.с.9). 11.03.1970 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] та взяла дошлюбне прізвище " Гончарова", що піжтверджується свідотцтвом про припинення одруження. (а.с.10). З свідотцтва про смерть серія 1-НО № 795283 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області від 10.10.2014 року вбачається, що [PERSON] померла 09.10.2014 року.(а.с.11). Згідно довідки приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 16.11.2015 року за № 474/01-16, після смерті [PERSON], померлої 09.10.2014 року заведена спадкова справа 05.02.2015 року. Заява про прийняття спадщини подана сином [PERSON]. Інші спадкоємці з будь якими заявами до нотаріальної контори не зверталися. (а.с.30). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як сина померлої. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.3 ст.3 Закона України від 01.07.2004 року " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації згідно цього Закону, виникає з моменту такої реєстрації. Дежавна реєстрація на таке нерухоме майно здійснювалась до 01.01.2013 року органами БТІ в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, а з 01.01.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно органами державної реєстрації прав та нотаріусами, як спеціальними суб"єктами державної реєстрації прав. Згідно ч.4 ст.41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № ХХХ/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 128 ч.1, 328, 392, 1216, 1268 ЦК України,

Outcome: approved