Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про стягнення з ТОВ "Мікол" заборгованості по заробітній платі в сумі 6 997,68 грн., компенсації за відпустку у розмірі 907,77 грн. та середнього заробітку за увесь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 66 993,68 грн. Вимоги мотивує тим, що 22 серпня 2012 року наказом директора ТОВ "Мікол" він був прийнятий на посаду начальника відділу технічного контролю підприємства відповідача. З 01 липня 2013 року наказом № МІК-428 він був звільнений з посади у зв"язку з переходом на іншу роботу, проте в день звільнення та в подальшому йому не було сплачено заборгованість по заробітній платі за травень і червень 2013 року та відпускні. На його неодноразові звернення до керівництва відповідача з проханням виплатити заборгованість надавалися лише постійні обіцянки, проте по сьогоднішній день кошти не сплачені. В судовому засіданні позивач підтримав позов та викладені у заяві обставини. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було, у зв"язку з чим, з урахуванням думки позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як убачається із запису у трудовій книжці позивача та копії наказу № Мі/К-000428 від 01.07.2013 року, [PERSON] працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Мікол" на посаді начальника відділу технічного контролю з 22.08.2012 року по 01.07.2013 рік, звільнений з підприємства з 01 липня 2013 року відповідно п. 5 ст. 36 КЗпП України за переведенням в ДП "Глас-Тім" (а.с. 5-9). Відповідно довідки про заборгованість із виплати заробітної плати, виданої ТОВ "Мікол" від 03.11.2014 року № МК/304, позивачу підприємством відповідача не виплачено заробітну плату за травень 2013 року, яка становить у розмірі 3 498,84 грн., за червень 2013 року у розмірі 3 498,84 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 907,77 грн. (а.с. 4). Отже, загальна сума заборгованості складає у розмірі 7 905,45 грн. Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За нормою ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України). Відповідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За повідомленням позивача вищевказана сума заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану щорічну відпустку по даний час [PERSON] не виплачена. В спростування вимог щодо не проведення з позивачем розрахунку при звільненні відповідачем суду будь-яких доказів не надано. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи зазначене, вимоги позивача щодо виплатити відповідачем заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану щорічну відпустку та середнього заробітку за час затримки при звільненні по день фактичного розрахунку підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на нормах чинного законодавства. При цьому, суд виходить з того, що обчислення середньоденної заробітної плати, відповідно норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 зі змінами, визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні, що передують події, з якою пов"язана відповідна виплата, на число відпрацьованих робочих днів (годин), тобто середньоденна заробітна плата позивача становить 189 грн. 12 коп. (3 498,84 грн. - заробітна плата за травень 2013 року + 3 498,84 грн. - заробітна плата за червень 2013 року : 37 робочих дні). Період з дня звільнення позивача до дня остаточного розрахунку, а саме з 02 липня 2013 року по 21 січня 2015 року включає 392 робочих дні. У зв"язку з цим сума коштів, які підлягають виплаті за затримку розрахунку при звільненні складає у розмірі 74 135 грн. 04 коп. (189 грн. 12 коп. - середньоденна заробітна плата позивача х 392 робочих дні). За викладених обставин позов підлягає задоволенню так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, також підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 820 грн. 40 коп.

Outcome: approved