Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнював, до Луганського національного аграрного університету про визнання протиправним відсторонення від посади, звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов обгрунтовував тим, що наказом від 18 грудня 2018 року № 01-04/384 позивач був відсторонений від роботи на займаній посаді в.о. директора «Навчально - наукового інституту будівництва», що є структурним підрозділом Луганського Національного Аграрного Університету (далі - ЛНАУ). Наказом від 21 грудня 2018 року № 06-114к [PERSON] був звільнений з посади в.о. директора «Навчально - науковий інститут будівництва» на підставі частини 1 статті 41 КЗпП України. За зверненням [PERSON] до Головного Управління Держпраці у Харківській області проведена перевірка ЛНАУ та в межах своїх повноважень ГУ Держпраці встановило порушення. Наказ від 21 грудня 2018 року № 06-114к не містить посилання на підстави застосування до позивача пункту 1 частини 1 статті 41 КЗпП України, що є порушенням з боку ЛНАУ приписів частин 3 статті 32 Конституції України, де зокрема визначено, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Порушення зазначених норм Конституції також підтверджується ГУ Держпраці Листом від 24 січня 2019 року № 12.-12/02.03/12-14/785, де містить посилання на порушення прав позивача, а саме: не надання змоги ознайомитися з результатами перевірки стосовно нього; не надання можливості надати пояснення; не надання інформації щодо причин проведення цієї перевірки та не зазначення підстав для застосування найсуворішого стягнення стосовно позивача у якості звільнення з посади. Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. З метою реалізації права [PERSON] , щодо отримання інформації, що не відображена у наказі від 21 грудня 2018 року № 06-114к про звільнення з застосуванням пункту 1 частини 1 статті 41 КЗпП України, направлені до ЛНАУ Адвокатські запити, але у відповідь ЛНАУ замість надання відповіді, вказує на порушення Закону України адвокатом, що унеможливлюють надання інформації, що безпосередньо стосується [PERSON] .. Позивач зазначив, що має право на компенсацію коштів за час вимушеного прогулу за незаконне звільнення. Окрім відшкодування матеріальної шкоди позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивачу разом з родиною в 2015 році довелось покинути домівку, що знаходилась в зоні АТО, через протиправні дії ЛНАУ позивачу довелось шукати нову роботу, що призвело до моральних страждань та ускладнень завдяки запису у трудовій книжці про звільнення по відповідній статті. Позивач просив поновити строк для подання позовної заяви, визнати протиправним та скасувати наказ від 18 грудня 2018 року № 01-04/384 про відсторонення [PERSON] від роботи на займаній посаді в.о. директора «Навчально - наукового інституту будівництва», визнати протиправним звільнення Наказом від 21 грудня 2018 року № 06-114к [PERSON] з посади в.о. директора «Навчально - науковий інститут будівництва» на підставі частини 1 статті 41 КЗпП України, поновити [PERSON] на посаді в.о. директора «Навчально - науковий інститут будівництва». У разі відсутності зазначеної посади на час поновлення, поновити на іншу відповідну - рівноцінну посаду, що існуватиме відповідно до штатного розкладу на час поновлення. Стягнути з Луганського Національного Аграрного Університету, на користь [PERSON] 28 023,75 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 5 000,00 грн. сплачених за Договором від 03 січня 2019 року № 72/2019 про надання правової допомоги. Не погодившись із позовними вимогами позивача представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що вважає позов [PERSON] необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав, так у відповідності до наказу Міністерства освіти і науки України від 20.08.2018 року № 925 "Про організацію освітнього процесу у Луганському національному аграрному університеті", згідно наказу ЛНАУ від 19.11.2018 року № 01-04/356 [PERSON] 20.11.2018 року під особистий підпис попереджено про те, що 01.02.2019 року буде розміщено за адресою: [ADDRESS] . Додатком 1 до наказу визначено місцезнаходження структурних підрозділів ЛНАУ, зокрема місцем знаходження ННІ будівництва встановлено в с. Іллівка Костянтинівського району Донецької області. Згідно наказу № 01-04/340 від 31.10.2018 року «Про оптимізацію організаційної структури Університету», у відповідності до Рішення Вченої ради Луганського національного аграрного університету № 2 від 30.10.2018 року затверджено нову організаційну структуру Луганського національного аграрного університету, зокрема, будівельний факультет реорганізовано у навчально-науковий інститут будівництва.Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про вищу освіту», керівник вищого навчального закладу, в якому створено новий факультет (навчально-науковий інститут), призначає виконувача обов`язків керівника цього факультету (навчально-наукового інституту) на строк до проведення виборів керівника факультету (навчально-наукового інституту), але не більше як на три місяці. 28.11.2018 року [PERSON] було ознайомлено із Попередженням про вивільнення, згідно якого останньому повідомлено, що на виконання наказу № 01-04/340 від 31.10.2018 року, у зв`язку із оптимізацією освітнього процесу у Луганському національному аграрному університеті, посаду декана будівельного факультету буде скорочено та запропоновано вакантні посади та отримано згоду [PERSON] на переведення з 01.12.2018 року на посаду в.о. директора ННІ будівництва. Відповідно до доручення в.о. ректора, на підставі наказу № 01-04/383 від 18.12.2018 року, було проведено в період з 18.12.2018 року до 21.12.2018 року перевірку організаційної роботи, навчального процесу, методичної, виховної, наукової та інноваційної роботи та дотримання вимог чинного законодавства та Закону України «Про вищу освіту». Наказом № 01-04/384 від 18.12.2018 року на час здійснення перевірки з 18.12.2018 року до 2018 року [PERSON] відсторонено від займаної посади в.о. директора навчально-наукового інституту будівництва. Вимоги до оформлення наказів, які викладені в індивідуальній інструкції з діловодства, мають відповідати положенням типової інструкції з діловодства, розробленої організацією вищого рівня й поширеної на підприємства, установи і організації певної галузі чи сфери та Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003). Жодним нормативно-правовим документом не встановлено обов`язкової типової форми наказу про відсторонення працівника від займаної посади. Наказ № 01-04/384 від 18.12.2018 року про відсторонення [PERSON] від займаної посади в.о. директора навчально-наукового інституту будівництва на час здійснення перевірки з 18.12.2018 року до 21.12.2018 року цілком відповідає вимогам законодавства. Згідно наказу № 06-114к від 21.12.2018 року [PERSON] звільнено з 21.12.2018 року із займаної посади на підставі ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Позивач відмовився надати пояснення з питань порушених у акті комісії, складеному за наслідками перевірки. Просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] Представником позивача була надана відповідь на відзив, згідно якої представник позивача посилалась на невідповідність оспорюваних наказів ДСТУ 4163-2003. А також додаткові аргументи, згідно яких зазначила, що трудові обов"язки позивача, як в.о. директора ННІ будівництва не були встановленні Положенням про ННІ будівництва, посадовою інструкцією та контрактом. ННІ будівництва не є підприємством, установою, організацією, тому ч. 1 ст. 41 КЗпП України не може застосовуватись для звільнення позивача, як в.о. директора Навчально-наукового інституту. Представником відповідача були надані заперечення проти додаткових аргументів в порядку ст. 180 ЦПК України, згідно яких посилався на особливості форми трудового договору як контракт. Вважали, що положення ст. 148 та ст. 149 КЗпП України щодо обов`язку відповідача зажадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, на спірні правовідносини не поширюється. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали просили задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові. Крім того, зазначили, що було порушено право позивач на працю, позивача було безпідставно звільнено без повідомлення за що саме. Відповідач на неодноразові звернення позивача не надавав необхідних документів для звернення до суду. Порушення з приводу звільнення позивача були виявлені при перевірці інспектором з питань праці. На посаду позивач був обраний за конкурсом 25.06.2018 року, контракт діє до 2023 року. З наказом про звільнення був ознайомлений 21.12.2018 року, в цей же день отримав розрахунок та трудову книжку. Представник відповідача в судовому засіданні вважав позов необгрутовним, просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позивач звернувся до суду із порушенням строків. З [PERSON] було укладено трудовий контракт в серпні 2017 року. Університет було реорганізовано в науково-навчальний інститут, позивачу було запропоновано перейти на посаду виконуючого директора інституту, перебування на посаді обмежено строком передбаченим ст. 43 Закону України «Про вищу освіту», був обраний на 3 місяці. Позивача було звільнено за порушення трудового законодавства, через грубе порушення, а саме неналежне ведення деканом особових справ студентів, перед звільнення позивач письмових пояснень не надав. Посади виконуючого обов`язки директора не має, є посада директора "Навчально-науково інституту будівництва", обирається за конкурсом. Конкурс на посаду директора не був проведений. Суд, вислухавши пояснення сторін, та дослідивши надані письмові докази приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 03.08.2015 року [PERSON] був прийнятий на посаду завідувача кафедри землевпорядкування і кадастру Луганського національного аграрного університету наказом від 24.07.2015 року № 06-09, що підтверджується копією трудової книжки. 14.06.2018 року між Луганським національним аграрним університетом та [PERSON] був укладений конкракт № 06-02/082к про призначення на посаду декана будівельного факультету, терміном на 5 років з 01.09.2018 року по 31.08.2023 року, що підтверджується копією контракту. Пунктом 6 даного конкракту передбачено зміни та розірвання контракту, а саме зміни та доповнення до контракту вносяться шляхом підписання сторонами додаткових угод. Контракт припиняє дію з підстав, передбачених чинним законодавством та умовами контракту. Ректор може достроково розірвати контракт з деканом за поданням вченої ради Університету або зборів (конференції) трудового колективу факультету з підстав передбачених законодаством про працю, за порушення Статуту Університету, умов контракту. За ініціативою [PERSON] дострокове розірвання контракту може бути у зв`язку із порушенням Університетом законодавства про працю або невиконання ним умов контракту. Підставою для дострокового припинення контракту за ініціативою [PERSON] є також хвороба або інвалідність, що перешкоджають виконанню роботи за контрактом. При розірванні контракту з підстав, не передбачених чинним законодаством, звільнення проводиться за пунктом 8 ст. 36 КЗпП України. Згідно наказу від 31.10.2018 року № 01-04/340 ЛНАУ «Про оптимізацію організаційної структури Університету» було відмінено рішення Вченої ради від 28.08.2018 року № 1 п.п.2-5 в частині змін в організаційній структурі Луганського національного аграрногго університету. Ліквідовано факультети, в тому числі будівельний факультет. Створено: навчально-науковий інститут будівництва. Затверджено нову організаційну структуру Луганського національного аграрного унівенситету, в тому числі п.4.3. Навчально-науковий інститут будівництва: кафедру землевпорядкування і кадастру; кафедру будівництва та архітектури. До зазначеного наказу були внесені зміни наказом від 08.01.2019 року № 01-04/002/1, п. 2 Реорганізовано факультети, в тому числі будівельний факультет, п. 3 Наказу на базі реорганізованих факультетів створено, в тому числі: навчально-науковий інститут будівництва. На виконання наказу від 31.10.2018 року № 01-04/340 щодо оптимізації 28.11.2018 року було попереджено про вивільнення, [PERSON] декана будівельного факультету про скорочення посади декана будівельного факультету та запропоновано йому вакантні посади, в тому числі посаду в.о. директора навчально-наукового інституту будівництва до обрання за конкурсом. [PERSON] погодився з 01.12.2018 року на переведення на посаду в.о. директора ННІ, про що свідчить письмове погодження [PERSON] на даному попередженні. Згідно копії посадової інструкції, з якою був ознайомлений позивач, передбачені завдання, обов`язки, права, кваліфікаційні вимоги, охорона праці, відповідальність декана будівельного факультету. Наказом від 18.12.2018 року № 01-04/383 ЛНАУ «Про оптимізацію роботи» було наказано здійснити перевірку організації роботи, навчального процесу, методичної, виховної, наукової та іноваційної роботи та дотримання у роботі чинного законодавства України та Закону України «Про вищу освіту» структурного підрозділу Луганського національного аграрного університету «Навчально-науковий інститут будівництва». Наказом було створено комісію, якій було доручено проведення перевірки з 18.12.2018 року по 21.12.2018 року. При ознайомлені із даним наказом про проведення перевірки позивачем було зазначено, що перевірка була призначена у зв`язку із його виступом на засіданні вченої ради. В самому наказі підстави перевірки не зазначені. Наказом від 18.12.2018 року № 01-04/384, у зв`язку із здійсненям перевірки організації роботи, навчального процесу, методичної, виховної, наукової та інноваційної роботи та дотримання у роботі вимог чинного законодавства України та закону України «Про вищу освіту» структурного підрозділу Луганського національного аграрного університету «Навчально-науковий інститут будівництва» відсторонено від займаної посади в.о. директора «Навчально-науковий інститут будівництва» [PERSON] у період часу з 18.12.2018 року по 21.12.2018 року, що підтверджується копією наказу. Представником відповідача було надано копію Порядку проведення перевірки організації роботи, навчального процесу, методичної, виховної, наукової та інноваційної роботи стосовно працівників Луганського національного аграрного університету та відокремлених підрозділів Університету. Даним Положенням передбачені підстави проведення перевірки, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання працівниками трудових обов`язків. Рішення щодо проведення перевірки приймається ректором Університету, наказом щодо проведення перевірки визначається склад комісії. Пунктом 4 Порядку передбачено, що з метою недопущення впливу перевіряємої особи на склад та дії комісії по перевірці, перевірка проводиться із відстороненням особи, стосовно якої проводиться перевірки, від здійснення повноважень на посаді. Рішення про відсторонення приймається ректором Університету та оформлюється наказом. В судовому засіданні позивач повідомив, що з даним Порядком він не був ознайомлений, Порядок не був затверджений вченою радою, як це передбачено Законом України «Про вищу освіту». Представником відповідача відомості про ознайомлення позивача із даним Порядком надано не було. Згідно акту перевірки Навчально-наукового інституту будівництва від 19.12.2018 року, після проведеної перевірки комісія прийшла до висновку, що особові справи не відповідають вимогам чинного законодаства, а саме наказу Міністерства юстиції Україги № 1000/5 від 18.06.2015 року, Умов вступу до ЗВО від 13.10.2017 року № 1378 зареєстровані в Міністрестві юстиції України 14.11.2017 року № 1397/31265 та не оформлені відповідно до розпорядження в.о. ректора № 01-06/30 від 08.11.2018 року. Відсутнє навантаження по викладачам кафедри будівництва та архітертури, навантаження по кафедрі землевпорядкування та кадастру не містить підписів відповідальних осіб. Інших порушень в ході перевірки не виявлено. З даним актом позивач був ознайомлений 20.12.2018 року о 15.51 год., зауваження та роз`яснення мав надати після детального опрацювання тексту акту. Згідно наказу від 21.12.2018 року № 06-114к [PERSON] було звільнено з посади в.о. директора навчально-наукового інститута будівництва 21.12.2018 року на підставі ч. 1 ст. 41 КЗпП (одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Згідно відповіді на звернення від 11.01.2019 року щодо можливого порушення законодавства про працю адміністрацією ЛНАУ - Головне управління держпраці у Харківській області повідомило, що в порушення ст. 46 КЗпП України [PERSON] було відсторонено від займаної посади, наказом від 18.12.2018 року № 01-04/384, у зв`язку із здійсненням перевірки з 18.12.2018 року по 21.12.2018 року, без зазначення посилань на нормативно-правовий акт, в якому відображено підстави необхідності проведення такого відсторонення або здійснення перевірки організації роботи, навчального процесу, методичної, наукової та іноваційної роботи та дотримання у роботі вимог чинного законодаства України та закону України «Про вищу освіту» структурного підрозділу ЛНАУ «Навчально-науковий інститут будівництва» за період призначення [PERSON] на посаду в.о. директора навчально-наукового будівництва з 03.12.2018 року по 18.12.2018 року. Згідно наказу від 21.12.2018 року № 06-114к [PERSON] звільнено 21.12.2018 року з займаної посади на підставі ст. 41 ч. 1 КЗпП України. Порушення стосується трудових обов`язків працівника. Трудові обов`язки визначаються в посадовій інструкції, положенні, Статуті, трудовому договорі (контракті) тощо. В ході інспекційного відвідування адміністрацією ЛНАУ не надано будь-якого документа, що містить обов`язки, які покладаються на [PERSON] , як в.о. директора навчально-наукового інституту будівництва. Звільнення за ч. 1 ст. 41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил, встановлених для застосування таких стягнень. Статтею 149 КЗпП України передбачений порядок застосуванням дисциплінарних стягнень.. В порушення ч. 2 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення від [PERSON] не отримані письмові пояснення, пояснення [PERSON] не були надані в ході інспекційного відвідування. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за якими вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Працівнику не було надано можливості висловити своє бачення ситуації, що склалася, надати пояснення. За результатами інспекційного відвідування вживаються заходи в межах наданих повноважень. Згідно постанови про накладення штрафу уповноваженими особами Головного управління держпраці у Харківській області № ХК4218/21/АВ/1П-ФС від 15.02.2019 року було накладено на Луганський національний аграрний університет штраф в розмірі 4173 грн. за порушення п.1 ст. 41 та ст. 46 КЗпП України, а саме за порушення порядку застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення та відсторонення від займаної посади. Згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України - крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Згідно ст. 46 КЗпП України - відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно ст. 147 КЗпП України - за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана;2) звільнення. Згідно ст. 149 КЗпП України - до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 зазначено, що відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВСУ Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року, із змінами та доповненнями, зазначено, що на підставі п.1 ст.41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов`язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відсторонення та подальше звільнення позивач із займаної посади є протиправним, так як підстав передбачених ст. 46 КЗпП України для відсторонення позивача встановлено не було. Відомості коли на підставі чого був прийнятий та чи доведений до працівників ЛНАУ Порядок проведення перевірки, на підставі якого був відсторонений позивач, суду не надано. Також було порушено встановлений законом порядок звільнення позивача, не отримано від нього письмові пояснення, не зазначено в наказі, в чому саме полягає одноразове грубе порушення трудових обов`язків позивача, які покладені були на нього, та чим саме були передбачені посадові обов"язки позивача, як в.о.директора ННІ будівництва. Контракт із позивачем розірваний не був, зміни до нього не вносились. В судовому засіданні не встановлено факту грубого порушення трудових обов"язків, тому зазначені накази мають бути скасовані, а позивач, як звільнений без законних правових підстав, відновлений на посаді. Згідно ст. 235 КЗпП України - у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. При розрахунку середньоденної заробітної плати позивача, суд враховує, що позивачем отримувалась заробітна платі за останні 2 місяці роботи в розмірі 40705,10 грн., що підтверджується індивідуальними відомостями ПФУ (20352,55 грн. на місяць), відрахуванню підлягає 0,25% ставки на іншій посаді в розмірі 8451,16 грн. тобто позивачем було отримано 32253, 94 грн.. Середньоденна заробітна плата становить 716,75 грн. (32253,94 грн. : 45 робочих днів). За період звільнення 21.12.2018 року по 12.02.2019 року (день подачі позову), за 34 робочих днів, на користь позивача підлягає стягненню 24369,50 грн. (716,75 грн. х 34 робочих днів). Згідно ст. 237-1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у моральних стражданням сприводу незаконного звільнення, але сума в розмірі 20000 грн. не була обгрунтована позивачем, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача 5000 грн.. Згідно п. 2 ст. 232 КЗпП України - безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Згідно ст. 233 КЗпП України - працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. В судовому засіданні встановлено, що позивач до суду звернувся 12.02.2019 року, а звільнено позивача було 21.12.2018 року. В позові позивач просить поновити йому строк пропущений з поважних причин. Згідно ст. 234 КЗпП України - у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Суд приходить до висновку, що позивачем був пропущений строк з поважної причини ( неодноразові звернення представника позивача із запитами про надання документів, отримання результатів перевірки Держпраці щодо порушень законодавства при звільненні [PERSON] ), тому він підлягає відновленню. Згідно ст. 133 ЦПК України - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно договору № 72/2019 про надання правової допомоги від 03.01.2019 року, платіжного доручення від 03.01.2019 року позивачем за надання правових послуг було сплачено адвокату Ульяницький Л.Ю. за надання правових послуг 5000 грн. Так як позивачем не було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про стягнення 5000 грн. за надання правової допомоги. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судовому збору за подачу позову про поновлення на роботі, тому суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача за дві самостійні позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, так як інші вимоги є похідними, в розмірі 1536,80 грн. (768,40 грн.х2). На підставі викладеного,

Outcome: partial