Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказавши суду, що 28.01.2014 р. відповідно до укладеного договору б/н, відповідач отримав кредит в сумі - 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови кредитного договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. В судове засідання представник позивача не з"явився, проте подав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить стягнути з відповідача заборгованість відповідно до наданого розрахунку та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав на адресу суду заяву у якій позовні вимоги визнав та просить провести справу за його відсутності, посилаючись на проблеми зі здоров"ям. Також надав підтверджуючі документи про призначення йому першої групи інвалідності. Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників) на підставі наявних в ній доказів. Суд, оголосивши заяви сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Судом об"єктивно встановлено, що відповідач зобовязання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної кредитної угоди від 28.01.2014 р. не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України : Зобовязання має виконуватися належним чином... З матеріалів справи вбачається, що станом на 30.05.2017 р. позивач має заборгованість перед банком в сумі 21388 грн. 01 коп., яка складається з: 426 грн. 20 коп. заборгованість за кредитом; 15967 грн. 14 коп. заборгованість за процентами; 3500 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 994 грн. 67 коп. (процентна складова). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. \~\~\~Ч.1\~ст.634 ЦК України\~встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 5.5. розділу ІІ Правил користування платіжною карткою, за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 днів на рік. Відповідач зобов"язаний щомісячно, в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним, погашати кредит у розмірі 5% від наявної заборгованості, але не менше 50 грн. Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же самий строк. Хоча і відповідач позов визнав, суд не вважає за можливе таке визнання прийняти, оскільки вбачається, що воно суперечить закону та базується на незнанні відповідачем норм законодавства, а відповідно порушує його права (ч.4 ст.174 ЦПК України) Вирішуючи питання про можливість стягнення штрафів, суд приходить до наступного висновку. Не може бути задоволена вимога позову в частині стягнення штрафу (фіксована складова), оскільки фіксована частина штрафу в розмірі 500 грн. (п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг) не відповідає положенню ч. 2\~ст. 549 ЦК України, за яким штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов"язання. Крім того, зі змісту\~ст. 549 ЦК України\~випливає, що поняття штрафу визначене у цій статті та порядок його обрахунку, є обов"язковими для всіх учасників цивільних правовідносин і не може бути змінено та викладено на власний розсуд, оскільки в такому разі втрачається його суть, тобто він перестає бути видом забезпечення виконання зобов"язання,\~неустойкою в розумінні закону. Вирішуючи питання про можливість стягнення 3500 грн. пені та комісій, суд приходить до такого висновку. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором\~свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідний правовий висновок викладений у постанові ВСУ №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність виключення пені і комісії із загальної суми стягнення в розмірі 3500 грн., як такої, що покладала на відповідача подвійну відповідальність за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Також, проаналізувавши розрахунок заборгованості, що наданий позивачем в частині нарахованої пені та комісії, суд приходить до висновку, що дана сума складається фактично виключно із пені (без комісій). Також суд не погоджується і з розміром процентної складової частини штрафу, обрахованої позивачем. Судом встановлено, що дійсно відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.05.2017 року становить 16393.34 грн., з них: 426.20\~грн. - заборгованість за кредитом та 15967.14\~грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача штраф (процентна складова), який становить 819.67 грн. (розрахунок 16393.34 х 5 % = 819.67). Тоді як позивачем, в порушення умов договору, при обрахуванні суми процентної складової штрафу, до загальної суми при обрахунку було включено 3500 грн. пені, що і вплинуло на збільшення розміру процентної складової штрафу. Тоді як відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг процентна складова штрафу обраховується із нарахованої заборгованості за кредитним лімітом та прострочених відсотків і комісій (без пені). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у своїй решті заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.88 ЦПК України). З врахуванням того, що позов було задоволено у процентому відношенні на 80.5%, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшена на 19.5%, що становить: 1600 312=1288 грн. Згідно з п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. В матеріалах справи наявна копія довідки МСЕК серія АВ №0797842, з якої вбачається, що [PERSON] є інвалідом І групи з 22.12.2016 р. із визначенням дати наступного переогляду 01.2019 р. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Аналогічна позиція висловлена і у постанові ВСУ від 01.03.2017 р. №6-152цс17.

Outcome: partial