Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди у звязку з дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.08.2013 року на перехресті пр. Лісового та вул. Братиславської у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем КІА дн [NUMBER], що належить на праві власності позивачці, та під її ж керуванням, та автомобілем Мерседес дн [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою суду відповідача визнано винним у скоєній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. В результаті ДТП автомобіль КІА отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля завдана матеріальна шкода у розмірі 17306, 59 грн. Крім того, позивачкою було сплачено кошти за банківські послуги у розмірі 107, 49 грн. при сплаті вартості ремонтних робіт. Оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 17414, 08 грн., моральну шкоду у розмірі 5000, 00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5000, 00 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2013 року на перехресті пр. Лісового та вул. Братиславської у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем КІА дн [NUMBER], що належить на праві власності позивачці, та під її ж керуванням, та автомобілем Мерседес дн [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва відповідача [PERSON] визнано винним у скоєній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КпАП України. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням вищевикладеного суд вважає вину відповідача [PERSON] у даній ДТП доведеною, оскільки він керував транспортним засобом, під час руху порушив вимоги Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою судді. Відповідно до Акту виконаних робіт від 23.09.2013 року та Акту виконаних робіт від 11.09.2013 року вартість ремонтних робіт по відновленню автомобіля КІА становить 17082, 19 грн. та 224, 40 грн. відповідно. Як встановлено при розгляді справи, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія", що підтверджується витягом з бази даних МТСБУ. Згідно із ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). При настанні страхового випадку, відповідно до вимог ст. 22.1 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. В своїх позовних вимогах [PERSON] просить стягнути завдану їй матеріальну шкоду саме з відповідача [PERSON], як особи, яка завдала шкоду. Але ж при розгляді справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована, сума завданих збитків не перевищує встановлений Договором ліміт, а тому підстав для стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням викладеного та вимог діючого законодавства суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди повинно бути відмовлено. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено наступне. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як встановлено судом, внаслідок вищевказаної ДТП позивачці завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 5000, 00 грн., що виражається у тому, що при ДТП був пошкоджений її автомобіль, вона вимушена була тривалий час займатися його відновленням, оформленням документів після ДТП, що негативно вплинуло на її роботу, вона запізнювалася на роботу через користування громадським транспортом, за що отримала догану, тривалий час була позбавлена автомобіля, що призвело до погіршення самопочуття. Але разом з тим суд вважає, що розмір моральної шкоди, зазначений позивачкою, є значно завищеним і становить 1500, 00 грн. Суд вважає, що саме такий розмір моральної шкоди відповідає тим моральним стражданням, яких зазнала позивачка, а тому моральна шкода у розмірі 1500, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як встановлено при розгляді справи, 07.11.2013 року між позивачкою та адвокатом [PERSON] була укладена Угода про надання правової допомоги (а.с.21-22). Пунктом 4 Угоди передбачено, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі 5000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Але представником позивачки під час розгляду справи не було надано суду жодних фінансових документів, що підтверджують факт сплати вказаних в Угоді коштів у розмірі 5000, 00 грн. позивачкою на рахунок адвоката. А тому суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зокрема, в частині стягнення моральної шкоди, а у задоволенні інших позовних вимог повинно бути відмовлено з підстав, наведених вище. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial