Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 20 грудня 1986 р. зареєстровано в палаці одруження «Дарницький» м.Києва. Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх синів - [PERSON], 1988 р.народження, та [PERSON], 1993 р.народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, шлюб та сім'ю та несумісність характерів. Протягом останніх років стосунки між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між сторонами часто виникали сварки з приводу побутових питань. З 09 квітня 2015 року сторони окремо проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Спільні спроби зберегти сім'ю бажаних результатів не дали. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 20 грудня 1986 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований в палаці одруження «Дарницький» м.Києва, про що складено актовий запис № 3477. Від даного шлюбу у подружжя сторони мають двох повнолітніх синів. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та з 09 квітня 2015 року окремо проживають. Спільне господарство не ведеть. Кожен із них живе власним життям. Зазначені обставини були встановлені судом при розгляді справи. Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Як зазначалось судом вище, сторони у справі не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, не пов"язані спільним побутом, кожен з них має власні інтереси. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим в зв"язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved