Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, КП "Турбота" Стрижавської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 2 вересня 2014 року на 57 сесії 06 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області було прийнято рішення про звільнення [PERSON] з посади директора КП "Турбота" Стрижавської селищної ради та розірвано контракт з керівником КП "Турбота", що є у власності територіальної громади смт. Стрижавка, на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України. В зв'язку з цим, 03.10.2014 року позивач в порядку адміністративного судочинства звернувся в суд з позовом до Стрижавської селищної ради про визнання протиправним і скасування рішення про звільнення з роботи, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити дії, однак ухвалою суду від 14.10.2014 року було відмовлено у відкритті провадження, у зв'язку з тим, що відносини підлягають захисту в порядку цивільного судочинства. Дану ухвалу суду позивач отримав 20.10.2014 року, тому вважає, що строк звернення до суду за вирішенням трудового спору пропущений ним з поважних причин та просить його поновити. Спірне рішення позивач вважає неправомірним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав: відповідно до Табеля обліку використання робочого часу [PERSON] виконував свої обов'язки та перебував на робочому місці до 09.09.2014 року та 10.09.2014 року під час вручення трудової книжки йому стало відомо про його звільнення з 02.09.2014 року. В результаті цього, 10.09.2014 року ним було проведено передачу товарно-матеріальних цінностей та документації, про що був складений Акт приймання передачі. Таким чином, позивач вважає, що останній його робочий день є 10.09.2014 року, а звільнення було здійснено заднім числом. Крім того, [PERSON] зазначає, що відповідачами не було створено Атестаційної комісії та не було проведено його атестацію, що є необхідною умовою для звільнення за даною статтею. Також відповідачі не пропонували позивачу перевести за його згодою на іншу роботу. У зв'язку з викладеним, позивач вважає, що він був звільнений із порушенням норм трудового законодаства, тому звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправним та скасувати Рішення №1 57 сесії 06 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 02.09.2014 року в частині звільнення його з посади директора КП "Турбота" Стрижавської селищної ради та розірвання контракту з керівником КП "Турбота", що є у власності територіальної громади смт. Стрижавка; поновити його на посаді директора КП "Турбота" Стрижавської селищної ради та зобов'язати нарахувати та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також під час розгляду справи по суті ним було подано письмові пояснення до позовної заяви (а.с. 103-105). Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області - Головчук В.А. позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач відразу дізнався про приняте Рішення №1 57 сесії 06 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 02.09.2014 року щодо звільнення його з посади директора КП "Турбота" Стрижавської селищної ради, оскільки був присутній на засіданні 57 сесії, тому твердження позивача, що саме 10.09.2014 року він дізнався про звільнення є неправдивим. Також повідомив, що [PERSON] пропрацював на посаді директора комунального підприємства з 04.02.2013 року, за цей час він зарекомендував себе як імпульсивний, не стриманий керівник. Мешканці житлових масивів неодноразово скаржились на директора [PERSON] за некоректну поведінку, також неодноразово розглядались скарги мешканців житлових масивів на позивача. В зв'язку з цим, позивача було звільнено з посади за те, що він як керівник не зумів організувати роботу на підприємстві та не забезпечив належну дисципліну, а також його особисті якості не відповідають якостям керівника. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача КП "Турбота" - [PERSON] позов не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним представником відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області - Головчуком В.А. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області - [PERSON], представника відповідача КП "Турбота" - [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Рішення №5 Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 23.10.2012 року встановлено, що на 25 сесії 6 скликання було прийняте рішення про призначення на посаду директора комунального підприємства "Турбота" Стрижавської селищної ради [PERSON] терміном на 5 років з правом першого підпису на фінансових документах, затверджено форму контракту із директором КП "Турбота" Стрижавської селищної ради та доручено селищному голові укласти контракт із директором КП "Турбота" Стрижавської селищної ради (а.с. 107-108). Судом встановлено, що 04.02.2013 року між Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області та [PERSON] був укладений контракт строком на 5 років з 04.02.2013 року по 04.02.2018 року. (а.с. 109-115). З рішення №1 57 сесії 06 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 02.09.2014 року (а.с. 8) та запису в трудовій книжці [PERSON] (а.с. 20-21) судом встановлено, що останній був звільнений з посади директора КП "Турбота" Стрижавської селищної ради з 02 вересня 2014 року, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, та розірвано контракт з керівником комунального підприємства "Турбота", що є у власності територіальної громади смт. Стрижавка, [PERSON] (а.с. 8). Згідно табеля обліку використання робочого часу КП "Турбота" Стрижавської селищної ради, суд вбачає, що позивачу [PERSON] з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року включно відмічено робочі дні (а.с.22-23), хоча рішенням №1, 57 сесії 6 скликання Стрижавської селищної ради останього було звільнено з посади директора та контракт з ним розірвано. Даний доказ свідчить про те, що позивач з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року включно перебував на робочому місці, оскільки йому не було відомо про його звільнення. Таким чином, вищезазначеними доказом підтверджується факт неповідомлення працівника про його звільнення та розірвання контракту. Відповідно до наказу № 11-ос від 10.09.2014 року директора ВП "Турбота" [PERSON] суд вбачає, що у зв'язку із звільненням з займаної посади, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, він зняв із себе обов'язки директора КП "Турбота" та тимчасово поклав їх на нижчого за посадою, згідно штатного розпису (а.с. 124). Крім того, позивачем 10.09.2014 року було проведено передачу матеріальних цінностей, що підтверджується актом прийому-передачі від 10.09.2014 року (а.с. 125). З довідки Вінницького навчально-наукового інституту економіки Тернопільського національного економічного університету № 0369 від 25.09.2014 року, суд вбачає, що [PERSON] є студентом ?V курсу заочного навчання за спеціальністю "Економіка підприємства" (а.с. 19). Задовольняючи позов [PERSON], суд застосовує ст. 234 КЗпП України та поновлює місячний строк на звернення до суду з підстав пропуску його з поважних причин. А саме позивач відповідачами був звільнений з роботи з 02.09.2014 року, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.10.2014 року йому було відмовлено у відкритті провадження у справі. Повторно [PERSON] звернувся з позовом до суду 23.10.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України вищевказаний строк обчислюється не з дня звільнення, а з дня отримання копії наказу про звільнення, або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до акту, судом встановлено, що 09 вересня 2014 року о 08:10 год. в приміщенні Стрижавської селищної ради в присутності заступника селищного голови [PERSON], діловода [PERSON] та технічного працівника [PERSON], [PERSON] відмовився отримувати трудову книжку та рішення Стрижавської селищної ради про звільнення з посади директора комунального підприємства "Турбота" (а.с. 41). З ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14.10.2014 року, суд вбачає, що [PERSON] було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, КП "Турбота" Стрижавської селищної ради про визнання протиправним і скасування рішення про звільнення з роботи, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити дії, з підстав того, що позовна заява має розглядатися в порядку цивільного судочинства (а.с. 5-6). Трудову книжку [PERSON] отримав 10.09.2014 року, що підтверджується показами позивача та наданими в судовому засіданні свідком [PERSON] Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що пропущений місячний строк для подачі позовної заяви [PERSON] до суду підлягає поновленню з поважних причин. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Пунктом 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначається, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст.40 КЗпП (322-08) суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Не можна визнати законним звільнення з цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Проте у випадках, коли згідно з законодавством виконання певної роботи допускається після надання в установленому порядку спеціального права (водії автомобільного та електротранспорту тощо), позбавлення цього права може бути підставою для звільнення працівника з мотивів невідповідності займаній посаді або виконуваній роботі з додержанням правил ч.2 ст.40 КЗпП. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі. Як вбачається зі змісту спірного рішення №1 підставою для звільнення позивача з роботи були заяви та звернення мешканців житлових масивів "Агромаш" (а.с. 16-17), "СВК" та "Кар'єр", що підтверджується також протоколом 57 сесії 6 скликання Стрижавської селищної ради Вінницьккого району Вінницької області від 02.09.2014 року (а.с. 9-14). Також, суд звертає увагу на те, що згідно пояснень свідка [PERSON] позивач був присутній на робочому місці та виконував свої посадові обов'язки до 09.09.2014 року, що і було зазначено в табелі обліку робочого часу. Рішення Стрижавської селищної ради про звільнення [PERSON] надійшло на адресу КП "Турбота" 08.09.2014 року в кінці робочого дня, після оформлення трудової книжки 10.09.2014 року було видано наказ про звільнення, видано належним чином оформлену трудову книжку та проведено приймання передачу статутних документів та печатки підприємства. Згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], атестаційна комісія не створювалася, результати роботи позивача не досліджувались, пояснення від позивача не відбирались, та провели звільнення лише на підставі колективної заяви, яка була додана до протоколу сесії. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги тому, що вони не посвідчували неналежну кваліфікацію позивача. Жодних письмових документів, які б свідчили про те, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) позивач не може належно виконувати покладені на нього трудові обов'язки чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу, суду не надано. Крім того, відповідачами не було створено атестаційну комісію для визначення кваліфікаційного рівня працівника. Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі. Вищевикладене, зокрема узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постановах від 21 травня 2014 року (справа № 6-33цс14) та від 23 січня 2013 року (справа № 6-127цс12). Основним документом будь-якого розірвання трудового договору є наказ керівника про звільнення працівника, за яким проводиться остаточний розрахунок і видається трудова книжка. Відповідно до п.п. 1,2 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Однак як вбачається з матеріалів справи, позивача було звільнено з посади 02.09.2014 року, а трудова книжка та рішення про звільнення - 09.09.2014 року, що є порушенням вимог ст. 47 КЗпП України. Відповідно до п. 4.1. Інструкції № 58 про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін'юсту України та Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 року, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Представниками відповідачів суду не надано належних доказів виконання вимог вищевказаної Інструкції. Судом встановлено, що відповідачами були порушені строки видачі позивачу трудової книжки. Суд не приймає до уваги твердження представників відповідача про те, що позивач був присутній на 57 сесії 6 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області та приймав участь в голосуванні, а тому йому було відомо про його звільнення, оскільки чинним законодавством чітко визначено процедуру звільнення працівника з займаної посади. Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визначаючись з розміром середньої заробітної плати, суд враховує, що відповідно до довідки КП "Турбота" Стрижавської селищної ради (а.с. 126) середньомісячна заробітна плата позивача складає 3245,73 грн., а середньоденна - 108,91 грн. Вимушений прогул позивача становить з 02 вересня 2014 року по 17 квітня 2015 року включно, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу становитиме 24722,57 грн. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Задовольняючи позов [PERSON] та поновлюючи його на роботі, суд виходив із того, що встановлені відповідачами порушення по суті є загальною оцінкою роботи позивача, а конкретних фактів неналежного виконання ним трудових обов'язків саме через недостатню кваліфікацію суду надано не було. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи вищевказане, суд вважає, позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки доводи позивача, наведені ним в обґрунтування своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підтверджуються зібраними та дослідженими у справі доказами. Звільнення позивача є необґрунтованим і незаконним. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення його на роботі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути 490,83 грн. судового збору. Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved