overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

16.10.2014р. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", який є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою і конкретизуючи вимоги просить стягнути з відповідачки 17 767,37 грн. заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи вимоги тим, що 22.10.2010р. між банком та [PERSON] укладений кредитний договір №б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 21 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачка зобов"язання по кредитному договору виконує не в повному обсязі, порушує умови договірних зобов"язань, то і просить з неї стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.10.2014р. і становить 17 767,37 грн. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні достеменно встановлено і це стверджується матеріалами справи, що 22.10.2010р. між банком та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 21 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.(а.с. 09-35) Згідно представленого розрахунку, станом на 30.10.2014р. заборгованість за кредитним договором становить17 767,37 грн. і складається з: 15 717,82 грн заборгованості за кредитом; 727,30 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500 грн штрафу (фіксована частина); 822,25грн. штрафу (процентна складова).( а.с. 62-63) Суд з вказаним розрахунком згоден, оскільки він відповідає зібраним по справі доказам. Відповідачка умови договору не виконує, так як заборгованість по кредиту погашає не повністю. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, а згідно ст. 527, 530 цього Кодексу боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Отже, з відповідачки на користь позивача і необхідно стягнути 17 767,37 грн., а на підставі ст. ст.79, 88 ЦПК України ще і 255,72 грн. витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

16.10.2014р. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", який є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою і конкретизуючи вимоги просить стягнути з відповідачки 17 767,37 грн. заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи вимоги тим, що 22.10.2010р. між банком та [PERSON] укладений кредитний договір №б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 21 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачка зобов"язання по кредитному договору виконує не в повному обсязі, порушує умови договірних зобов"язань, то і просить з неї стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.10.2014р. і становить 17 767,37 грн. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні достеменно встановлено і це стверджується матеріалами справи, що 22.10.2010р. між банком та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 21 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.(а.с. 09-35) Згідно представленого розрахунку, станом на 30.10.2014р. заборгованість за кредитним договором становить17 767,37 грн. і складається з: 15 717,82 грн заборгованості за кредитом; 727,30 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500 грн штрафу (фіксована частина); 822,25грн. штрафу (процентна складова).( а.с. 62-63) Суд з вказаним розрахунком згоден, оскільки він відповідає зібраним по справі доказам. Відповідачка умови договору не виконує, так як заборгованість по кредиту погашає не повністю. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, а згідно ст. 527, 530 цього Кодексу боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Отже, з відповідачки на користь позивача і необхідно стягнути 17 767,37 грн., а на підставі ст. ст.79, 88 ЦПК України ще і 255,72 грн. витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У березні 2015 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, яку в подальшому уточний, в якій просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 254-08/П-3 від 25.06.2008 року у розмірі 294627,18 гривень. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом поміщення оголошення через засоби масової інформації, в судове засідання не з"явилися, із заявою про розгляд справи у їхню відсутність до суду не зверталися. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Так судом встановлено, що 25.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 254-08/П-3, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 599 400,00 гривень строком по 24.06.2018 року, та в свою чергу зобов"язалася повернути кошти на умовах та строки, встановлені договором, що підтверджується копією кредитного договору. В забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобов"язань, 25.06.2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, що підтверджується копією договору поруки. Позивач надав відповідачу [PERSON]зазначену суму кредиту, але у зв"язку з невиконанням кредитних зобов"язань у нього виникла заборгованість в сумі 294627,18 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. З урахуванням обставин справи та на підставі наявних у справі доказів, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач у вересні 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання фінансового кредиту в сумі 4371 грн. 64 коп. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи (а.с. 21). Відповідач повторно до суду не з"явилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася судовими повістками (а.с. 19-20, 25-26). Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17.04.2014 року між ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач) був укладений договір № ІФ01-00008 про надання фінансового кредиту в розмірі 1750 грн. строком до лютого 2015 року. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору і не погашає кредит та відсотки по ньому, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 27.08.2015 становить 4371,64 грн, з яких: штраф - 550,00 грн., комісія/пеня - 2001,61 коп., проценти - 133,36 грн., кредит - 1686,67 грн. Згідно вимог ст.639 ЦПК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається . Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язань чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором Банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За наявних обставин суд приходить до висновку, що Відповідач в односторонньому порядку не виконувала умов договору, тому з неї слід стягнути на користь Позивача борг за цим договором та понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким встановити факт, що Архівна довідка № 830, видана Онуфріївською районною радою Кіровоградської області 15.04.2014 року щодо стажу роботи в колгоспі «Путь Октября», належить їй. Встановлення факту необхідно заявниці для оформлення пенсії. Свою вимогу мотивує тим, що 25 березня 2014 року вона звернулась в Онуфріївську районну раду Кіровоградської області з метою підтвердження трудового стажу, але в архівній довідкі її ім"я зазначені з помилкою. А саме вказано, що у документах архівного фонду колгоспу «Путь Октября» (с. Зибкове Онуфріївського району Кіровоградської області), в якому [PERSON] працювала з 1975 по 2001 роки у книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспника за період з 1969 по 2001 роки є дані про стаж роботи [PERSON], що суперечить запису у її паспорті "[PERSON]". Заявник [PERSON] позбавлена можливості внести виправлення до книг обліку трудового стажу та заробітку колгоспників у позасудовому порядку у зв'язку з тим, що колгоспи «Путь Октября» на даний момент не існує. Також, не існує правонаступника вищезазначеного колгоспу. В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити. Представник управління Пенсійного Фонду України в Онуфріївському районі Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про визнання заяви [PERSON] та слухання справи у відсутності представника управління. Суд, вислухавши заявницю, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно до п 6 ч. 1 ст. 256 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвища ім'я та по - батькові, місце і час народження, що зазначені в документі не збігається з ім'ям, no-батькові, прізвища, місце і час народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно до ч 2 ст. 256 Цивільно-процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також факт, від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено Іншого порядку їх встановлення. Згідно свідоцтва про народження, [NUMBER] «[PERSON]» народилась [INFO]. Згідно свідоцтва про одруження, гр. «[PERSON]» 1952 р.н. та гр. «[PERSON]», 1957 р.н., 28.09.1985 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу гр. «[PERSON]» було присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно паспорта громадянина України виданого 07.02.2001 року Онуфріївським РВ УМВС України в Кіровоградській області, заявниця значиться як [PERSON] У трудовій книжці колгоспника заповненої 04.02.1975 року про роботу в колгоспі "Путь Октября" вбачається, що вона видана на ім'я [PERSON]. Архівна довідка видана Онуфріївською районною радою Кіровоградської області від 15 квітня 2014 року надає відомості про стаж роботи [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що документ, вказаний [PERSON], в якому її ім"я записано невірно належать заявнику і даний факт необхідно встановити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме що трудова книжка видана Свалявським заводом ПО "Електрон" 27 жовтня 1978 року на імя Майор Агафьї Семенівни" належить [PERSON], 07 лютого 1961року народження. Свої вимоги мотивує тим, що в 1978 року вона була прийнята на роботу в Свалявський завод ПО "Електрон", де їй видали трудову книжку, в якій неправильно було указано її ім"я. Зараз вона звернулася до управління пенсійного фонду у Свалявському районі для оформлення пенсії, однак у трудовій книжці неправильно зазначено її імя, а саме: [PERSON] замість вірного [PERSON], тому просить заяву задовольнити. У судове засідання заявниця [PERSON] не зявилася, однак до початку розгляду справи подала заяву, у якій уточнила заяву і просить встановити факт, що трудова книжка видана 27 жовтня 1978 року на ім"я [PERSON] /Мишко/ [PERSON] належить [PERSON], [INFO]. Також просить справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі у судове засідання також не зявився та подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-УР №564113, виданого 20 лютого 1961 року з місцем реєстрації с. Сускове Свалявського району Закарпатської області прізвище, імя, по-батькові заявниці є [PERSON], [INFO]. 03 січня 1986 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище Майор, до цього її прізвище було Мишко, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 03 січня 1986 року з місцем реєстрації Гастеловська рада Тенькінського району Магаданської області. Відповідно до паспорта громадянки України серії ВО № 585332, виданого Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області 01 березня 1999 року прізвище, імя та по-батькові заявниці є [PERSON], [INFO]. Тоді як у трудовій книжці, заповненій 27 жовтня 1978 року імя заявниці зазначено як [PERSON]. Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи викладене суд вважає, що заява [PERSON], заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач покликається на те, що [INFO] року померла бабуся, [PERSON], з якою проживав разом з батьками у її будинку у [ADDRESS]. 21.12.1993 року вона заповіла своє майно у користь його батька - [PERSON], який спадщину прийняв, але не переоформив документів. [INFO] року він помер. Позивач спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса з відповідною про це заявою. Через відсутність у покійного правовстановлюючих документів на будинковолодіння нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить визнати за ним право власності на будинковолодіння у порядку спадкування. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з наведених підстав. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] з позовом погодилися повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився. У телефонному режимі мобільним зв"язком повідомив про розгляд справи у його відсутності. З позовом згідний. Перебуває у м. Києві на роботі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний. У відповідності зі ст.ст. 1217, 1220, 1233, 1269 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи... Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З письмових доказів (копій: паспорта позивача і його свідоцтва про народження; свідоцтв про смерть спадкодавців; довідки Седлищанської сільської ради про склад сім"ї ;заповіту [PERSON], складеного 21.12.1993 р. у користь покійного сина [PERSON] ; висновку про ринкову вартість спадкового майна; свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2013 р.; відмови нотаріуса в оформленні спадщини і його повідомлення про прийняття позивачем спадщини та будівельного паспорта на забудову) судом з'ясовано таке. У покійної [PERSON] було двоє синів : [PERSON] і [PERSON]. [PERSON] з сім"єю проживав з матір"ю у с. Борзова у спадковому будинку без реєстрації ( сім"я зареєстрована у [ADDRESS]). Син [PERSON] проживає у місті Запоріжжі з 20 - річного віку. Має житло. Про складений матір"ю заповіт у користь [PERSON] було відомо. Останній успадкував майно за заповітом. А його діти отримали спадщину після нього у [ADDRESS] та у [ADDRESS], за винятком сина [PERSON], який бажає успадкувати будинок у [ADDRESS]. Дружина покійного відмовилася від спадщини шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу у передбачений законом строк. Спадкова садиба побудована у 1974 році.Газифікована, є господарські споруди. Правовстановлюючих документів на неї немає . З врахуванням викладеного позов підлягає до задоволення, бо згідно зі ст. 328 ЦК України (2003 року) позивач набуває права власності на законних підставах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У своїй заяві заявниця просить постановити рішення, яким встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на будинковолодіння, яке знаходиться у с. Сваричів по вул. Новоселиця, 18 Рожнятівського району Івано-Франківської області, виданого не імя [PERSON] 30 жовтня 2002 року. Свою заяву [PERSON] мотивує тим, що вона народилася 22 червня 1935 року у с. Сваричів Рожнятівського району, Івано-Франківської області. 30 жовтня 2010 року на підставі рішення виконавчого комітету Сваричівської сільської ради від 08 жовтня 2002 року їй було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння, яке знаходиться у с. Сваричів по вул. Новоселиця, 18. У вище зазначеному документі неправильно вказано її ім"я "Вельгеміра" а повинно бути "Вільгеміра" та по-батькові «Володимирівна», а повинно бути «Владиславівна». Вона має намір подарувати домоволодіння своїй онуці [PERSON], тому встановлення даного факту необхідне їй для оформлення договору дарування у нотаріуса. Доказати у позасудовому порядку факт належності їй документа, що підтверджує право власності на домоволодіння вона не може. Сторони у судове засідання не зявилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заяву не підтримують. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Ім"я заявниці Вільгеміра а по-батькові Владиславівна, що підтверджується копіями її свідоцтва про народження та паспорта (а. с. 4, 5). [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одна і та сама особа, яка проживає у власеному житловому будинку у с. Сваричів по вул. Новоселиця, 18, що підтверджується довідкою № 917 від 26 травня 2015 року, виданою Сваричівською сільською радою (а.с. 7). Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає у власному домоволодінні, яке знаходиться у с. Сваричів, по вул. Новоселиця, 18, отже свідоцтво про право власності на будинковолодіння, видане виконавчим комітетом Сваричівської сільської ради 30 жовтня 2002 року на імя [PERSON], належить заявниці. Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 256 ЦПК України, суд встановлює факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки вона має намір подарувати домоволодіння своїй онуці [PERSON], а при наявності помилки у свідоцтві про право власності на будинковолодіння вона не може оформити договір дарування у нотаріуса. За таких обставин факт належності заявниці документа слід встановити у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити, що [PERSON] є її донькою. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] у неї народилася донька [PERSON]. Однак у свідоцтві про народження її доньки неправильно зазначено в графі мати її по батькові, а саме [PERSON] замість [PERSON]. Встановлення факту їй необхідно для оформлення статусу "Мати-героїня", тому просить заяву задовольнити. У судове засідання заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] не з"явилися, однак останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник Управління соціального захисту населення Свалявської райдержадміністрації Сюч В.В. у судове засідання також не з"явився та подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, щодо задоволення вимог не заперечує. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її рідною сестрою, а заяниця є їх матір"ю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 09 квітня 2003 року Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області ім"я заявниці є [PERSON]. Тоді як у свідоцтві про народження її доньки [PERSON] серії [NUMBER], з місцем реєстрації с. Ганьковиця Cвалявського району Закарпатської області від 30 листопада 1972 року в графі мати ім"я заявниці зазначено як [PERSON]. Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин заявниці необхідно для оформлення статусу "Мати Героїня". Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON], заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації про встановлення факту родинних відносин є обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved