Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальну допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 04 червня 1999 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який на даний час розірвано. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення суду відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. На даний час їх син досяг повноліття, але згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №00530 від 28.02.2018 року є непрацездатною особою, інвалідом дитинства 2 групи. Крім цього, їх син навчається у 12-му класі комунального закладу "Софіївська вечірня школа" згідно довідки №115 від 26.09.2018 року, що видана КЗ "Софіївська вечірня школа". На даний час дитина проживає з позивачкою. Тому вона просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітнього непрацездного сина, який продовжує навчання в твердій грошовій сумі розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням учасників справи. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав відзив, в якому вказав, що на даний час він та його дружина [PERSON] створили дитячий будинок сімейного типу, в якому на вихованні та утриманні перебувають 5 прийомних дітей та падчериця, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Апостолівської міської ради Дніпропетровської області від 16.11.2018 року за №495, також він не має свого доходу, допомогає дружині у дитячому будинку, офіційно ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, вказав що позивачка отримує від нього аліменти на утримання їх спільної дитини - [PERSON], [INFO], та оскільки він не має постійного заробітку, просить суд частково визначити розмір аліментів у сумі 500,00 гривень щомісячно, до припинення сином навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років, оскільки обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, виникає в тому випадку, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Позивач на розгляд справи не з'явилася, в попередніх судових засіданнях, підтримала позов просила задовольнити. Предстаник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача підтримав думку відповідача, який просив задовольнити частково позовні вимоги, та стягнути аліменти частково, в розмірі 500,00 гривень. Третя особа на розгляд справи не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання. Вислухавши думку сторін по справі, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 15 лютого 2000 року виконкомом Новоолексіївської сільської ради Софіївського району, Дніпропетровської області, актовий запис № 3 /а.с.5/. Син, [PERSON], є повнолітнім і продовжує навчання у комунальному закладі "Софіївська вечірня школа", що підтверджується довідкою з місця навчання № 115 від 26.09.2018 року /а.с.7/. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №00530 від 28.02.2018 року, що є в матеріалах справи, [PERSON] є непрацездатною особою, інвалідом дитинства 2 групи /а.с.9/. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього непрацездатного сина, який продовжує навчання та є інвалідом з дитинства 2 групи, не надає. Необхідно вказати, що Верховний Суд України вже неодноразово досліджував зазначане питання, зокрема у постанові від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 вказав наступне. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу Українипередбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до п.20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Разом з цим необхідно пам'ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, матеріальне становище сторін: думку відповідача, який просив стягнути аліменти у розмірі 500,00 гривень та врахувати що на утриманні у нього та його дружини перебувають 5 прийомних дітей та падчериця. Відповідач [PERSON] надав довідку виконавчого комітету Апостолівської міської ради Дніпропетровської області від 16.11.2018 року №495, де зазначено, що він має на вихованні та утриманні 5 прийомних дітей, також надав довідку, яка була видана Апостолівською районною державною адміністрацією управління соціального захисту населення, гр.[PERSON], про те, що вона отримує грошове забезпечення батька-вихователя з травня 2018 року по жовтень 2018 року у сумі 143146,50 гривень. Тому, з врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина, який продовжує навчання та є інвалідом 2 групи дитинства, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, починаючи з 26 жовтня 2018 року, і до часу закінчення навчання, за умов безперервності його навчання та в строк до досягнення ним 23-річного віку. Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності дост.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial