Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Красноліманська» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» перебував у трудових відносинах з 07.02.1985 року по 30.06.1985 року, працював учнем прохідника та прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті. Вдруге прийнятий на роботу 29.07.1988 року також прохідником підземним 5 розряду, потім був переведений гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті. 26.08.2011 року його було звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, що підтверджується копією трудової книжки. Та у зв'язку з виконанням своїх обов'язків постійно під час роботи, на протязі більш ніж двадцяти років, знаходився в шкідливих умовах праці. Це призвело до виникнення у нього захворювання легенів, що було визнано як професійне захворювання. Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 27.10.2014 року, [PERSON] встановлено діагноз - хронічний бронхіт ІІ ст.. в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмосклероз, ЛН 1-11 ст. Захворювання професійне, встановлено вперше. Супутній діагноз гіпертонічна хвороба 1-11. Ст. 3. дифузний кардіосклероз. Ризик 3 (вис). СН 0. Хронічна люмбалгія. ДФА правого ліктьового суглоба. В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 03.11.2014 р. було встановлено 40 % втрати професійної працездатності за сукупністю: 15 % внаслідок трудового каліцтва 09.12.1988 року та 25 % первинно з 03.11.2014 року, безстроково, у зв'язку з професійним захворюванням - хронічний бронхіт, та 3 група інвалідності продовжує лікування. В зв'язку із ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок роботи в шкідливих умовах праці, у нього періодично погіршується самопочуття та він неодноразово звертався за наданням медичної допомоги. Внаслідок довгої праці в шкідливих умовах, він отримав захворювання легенів у зв'язку з чим він зазнав моральної шкоди, відчував негативні почуття та переживання, також йому доводиться додавати зусиль для встановлення того стану та зв'язків життя, які існували раніше, та постійно додавати зусиль для організації свого та життя своєї родини, він відчував та продовжує відчувати моральні страждання у зв'язку з чим не може реалізувати в повній мірі своїх повсякденних занять, звичок та бажань, що у сукупності вимагає від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності та ушкодження здоров'я призвели до моральних страждань, оскільки у нього порушився нормальний життєвий ритм, він позбавлений можливості займатися фізичною працею, допомагати родині по господарству, змушений продовжувати відповідний курс лікування у медичному закладі. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 48000 грн., яку просить стягнути з відповідача по справі. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача - ДП «Вугільна компанія «Красноліманська», в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, надала письмові заперечення. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійськ Донецької області в судове засідання не з'явився, про час і місце розряду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» з 07.02.1985 року по 30.06.1985 року, та з 29.07.1988 по 26.08.2011 року перебував в трудових відносинах (а.с. 06-09). Під час виконання трудових обов'язків, він отримав професійного захворювання хронічне, діагноз - хронічний бронхіт ІІ ст.. в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмосклероз, ЛН 1-11 ст. Захворювання професійне, встановлено вперше. Супутній діагноз гіпертонічна хвороба 1-11. Ст. 3. дифузний кардіосклероз. Ризик 3 (вис). СН 0. Хронічна люмбалгія. ДФА правого ліктьового суглоба. (а.с. 10-12) В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 03.11.2014 р. було встановлено 40 % втрати професійної працездатності за сукупністю: 15 % внаслідок трудового каліцтва 09.12.1988 року та 25 % первинно з 03.11.2014 року, безстроково, у зв'язку з професійним захворюванням - хронічний бронхіт, та 3 група інвалідності продовжує лікування (а.с. 13-14). Згідно епікризів позивач періодично проходить курси лікування у медичних закладах (а.с. 15-30). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов"язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв"язку з отриманим професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 40% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Суд вважає, що саме діями відповідача ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов'язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров'я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Вищезазначене законодавство, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з професійним захворюванням втрачена на 40 %, позивач визнаний інвалідом 3 групи. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 14000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial