Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.10.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір № K2S4GA00260006 на суму 32268,20 доларів США із сплатою 1.50% за користування кредитом із строком повернення до 25.10.2009 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов"язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 92,60 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Банк свої зобовязання виконав у повному обсязі, кредит надав, але відповідачка свої зобовязання належним чином не виконує, кредит та відсотки в повному обсязі не сплачує, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 87397 грн. 98 коп.. На підставі викладеного Банк вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд в рахунок виконання основного зобов"язання [PERSON] щодо оплати заборгованості у розмірі 87397 грн. 98 коп. за Договором про надання споживчого кредиту від 26.10.2005 року звернути стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом шляхом продажу з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем , з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості , її перепланування та перебудови , з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування , з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також просить виселити та зняти з реєстрації відповідачку та інших осіб , які зареєстровані та/або проживають у вказаній вище квартирі, а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав наведених в заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, причину неявки до суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки, на підставі наявних даних і доказів та ухвалити заочне рішення, оскільки, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені та не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.10.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір № K2S4GA00260006 на суму 32268,20 доларів США із сплатою 1.50% за користування кредитом із строком повернення до 25.10.20099 року (а.с.11-14). З метою забезпечення виконання грошових зобов"язань за вказаним Кредитним договором 26.10.2005 року між ПА КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір іпотеки , відповідно до умов якого відповідачка передала в іпотеку Банку предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 92,60 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України Договір є обов"язковим для виконання сторонами. Як вбачається з письмових матеріалів справи, Банк свої зобов"язання виконав у повному обсязі, а відповідачка зобов"язання за Договорами у повному обсязі не виконує, у зв"язку з чим виникла заборгованість. Станом на 15.05.2012 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 10938,42 дол. США, з яких: сума заборгованості за кредитом 5430,70 дол. США., сума заборгованості за відсотками - 4141,36 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 1366,36 дол. США, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.6-9). Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 7 Закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов"язанням у повному обсязі або в частині. Але ж з 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до умов якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки згідно із ст.. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для жилого будинку. Як встановлено при розгляді справи, відповідачка не є суб"єктом Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", належна їй квартира має загальну площу 92,60 кв.м., іншого нерухомого майна у власності відповідачки не встановлено. Предмет іпотеки, на який позивач просить звернути стягнення, підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та не може бути примусово стягнутий (відчужений) без згоди власника, а згоди власника на звернення стягнення надано не було. Враховуючи те, що протягом дії вказаного вище Закону інші Закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм, у суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині на даний час. Позовні вимоги в частині виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають в квартирі та зняття їх з реєстраційного обліку, витребування від відповідача правовстановлюючих документів на квартиру також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмета іпотеки у власність. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed