Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18. 01. 2012 року, зареєструвавши його у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області , актовий запис № 04. Від сумісного життя подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 2 500 гривень щомісяця, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося , оскільки їх відносини вже давно перестали будуватися на почуттях взаємної любові і поваги, з 2013 року не підтримують шлюбні стосунки і з цього часу проживають окремо . В судовому засіданні позивачка свої вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала та просила їх задовольнити, оскільки вважає, що збереження сім"ї та примирення не можливе. Шлюбні стосунки припинені з 2013 року та з цього часу ведуть окреме господарство, проживають окремо. До розірвання шлюбу підійшла виважено, на даний час вона створила іншу сім"ю. Разом з тим в частині вимог про стягнення аліментів уточнила вимоги та просить стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . у відповідності до вимог чинного законодавства.. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення удової повістки, у судове засідання не з"явився про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв від останнього не надходило. Суд враховуючи письмову згоду позивача, ухвалює провести заочний розгляд справи, відповідно до норм ст. ст. 224 - 233 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки , дослідивши матеріали справи у їх сукупності приходить до висновку, що сім"я сторін існує лише формально, між сторонами склалися ненормальні взаємовідносини, домашнє господарство ведуть окремо, проживають окремо. Наміру на примирення не мають, вважають, що збереження сім"ї неможливе, оскільки з 2013 року не підтримують шлюбні відносини , домашнє господарство ведуть окремо, проживають окремо. На даний час кожен живе своїм власним життям. Майнового спору у сторін на день слухання справи про розірвання шлюбу не виникає. Тому на підставі викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. У відповідності з ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про народження ( а.с. 5) відповідач [PERSON] являється батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 181 СК України , кошти на утримання неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, оскільки відповідач являється батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] від сумісного шлюбу, а тому і в цій частині вимоги підлягають задоволенню про стягнення аліментів у розмірі 1 /4 частині всіх його видів заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 16.02. 2016 року і до досягнення сином повноліття, у відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Також підлягає стягненню і судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved