Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію за неправомірне використання твору «[INFO]» 2009 року створення, твору «[INFO]» 2014 року створення, твору «[INFO]» 2013 року створення, твору «[INFO]» 2008 року створення, твору «[INFO]» 2012 року створення, твору «[INFO]» 2008 року створення, твору «[INFO]» 2008 року створення, у розмірі по 10 мінімальних розмірів заробітних плат за кожен твір, що складає 14500,00 грн. Позов мотивує тим, що 09 лютого 2016 року та 26 лютого 2016 року у магазині Сувеніри ("[INFO]"), що знаходиться за адресою [ADDRESS], діяльність у якому здійснює ФОП [PERSON], здійснювалось розповсюдження магнітів та картин, на яких відтворено твори образотворчого мистецтва позивача, зокрема магнітів з зображеннями творів з зареєстрованого каталогу її робіт за 2009 рік - «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]». Факт продажу даних контрафактних товарів, на яких відтворено контрафактні примірники творів, підтверджується товарним чеком від 09.02.2016 виданим на суму 25 грн. та товарним чеком від 21.02.2016 року, виданим на суму 215 грн., а також відео фіксацією порушення авторського права (купівлі-продажу контрафактних товарів) та може бути підтверджено свідченнями свідка, який придбавав даний товар. Жодного дозволу на використання своїх творів відповідачу позивач не надавала, а тому дії підприємця є порушенням виключних майнових авторських прав Позивача. Розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 та не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону № 3792-ХІІ), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі. Зазначає, що відповідач неправомірно використав СІМ самостійних об'єктів авторського права позивача, а саме: п'ять магнітів: 1.«[INFO]» 2009 року; 2.«[INFO]» твір 2014 року; 3.«[INFO]» твір 2013 року; 4.«[INFO]» твір 2008 року; 5.«[INFO]» 2012 року створення. дві картини: 1.«[INFO]» картини 2008 року; 2.«[INFO]» картина створена художницею у 2008 році. З огляду на це, позивач вважає, що відповідач за неправомірне розповсюдження контрафактних примірників творів образотворчого мистецтва - двох картин та п'яти магнітів повинен сплатити компенсацію в розмірі 70 мінімальних заробітних плат, що становить на дату звернення до суду з позовом 101500 грн. 00 коп., тобто по 10 мінімальних заробітних плат за неправомірне використання кожного з семи творів позивача. Представник позивача в судовому засіданні 14.09.2016 року позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. 28.10.2016 року представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у його відсутності з винесенням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, [PERSON] є автором творів образотворчого мистецтва: «[INFO]» 2009 року створення, «[INFO]» 2014 року створення, «[INFO]» 2013 року створення, «[INFO]» 2008 року створення, «[INFO]» 2012 року створення, «[INFO]» 2008 року створення, «[INFO]» 2008 року створення /а.с.11-27/. 09 лютого 2016 року та 26 лютого 2016 року у магазині Сувеніри ("[INFO]"), що знаходиться за адресою [ADDRESS], діяльність у якому здійснює СПД [PERSON], здійснювалось розповсюдження магнітів та картин, на яких відтворено твори образотворчого мистецтва [PERSON], зокрема магнітів з зображеннями творів - «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», та картин - «[INFO]», «[INFO]». Факт продажу даних контрафактних товарів, на яких відтворено контрафактні примірники творів, підтверджується товарним чеком від 09.02.2016 виданим на суму 25 грн. та товарним чеком від 21.02.2016 року, виданим на суму 215 грн. /а.с.28-32/. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт здійснення СПД [PERSON] у магазині Сувеніри ("[INFO]"), що знаходиться за адресою [ADDRESS], продажу магнітів та картин, на яких відтворено твори образотворчого мистецтва [PERSON] Відповідно до ст. 7 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суб'єктами авторського права є автори та особи, яким автори передали свої авторські майнові права. Статтею 32 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачено, що автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених ст. ст. 21-25 цього Закону України «Про авторське право та суміжні права». Використання творів без письмового дозволу (укладення ліцензійного договору) є порушенням авторського права, що є підставою для звернення до суду за захистом порушених прав, що передбачено ст. 50 Закону України «Про авторське право та суміжні права». Згідно зі ст.ст. 440, 443 ЦК України, ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл або забороняти використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами іншими особами. Відповідно до ст. 441 ЦК України, використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. 2. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором. Контрафактний примірник твору - примірник твору, розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав (ст. 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права»). Контрафактна продукція - продукція або примірник, які випускаються, відтворюються, публікуються, розповсюджуються, реалізуються тощо з порушенням майнових прав інтелектуальної власності (Постанова КМУ від 3 жовтня 2007 р. №1185 «Про затвердження Національного стандарту № 4 "Оцінка майнових прав інтелектуальної власності» (Національний стандарт №4, п.3). Також, судом встановлено, що [PERSON] не надавала жодного дозволу на використання своїх творів ФОП [PERSON] Таким чином, магніти та картини, продані відповідачем є контрафактними примірниками творів, а дії відповідача щодо розповсюдження контрафактних примірників творів, без відповідного дозволу суб'єкта авторського права, є порушенням виключних майнових авторських права позивача. Згідно п. «г» ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. У абзаці 4 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010р. №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» судам роз'яснено, що відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним об'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614, 1166 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ФОП [PERSON], розповсюджуючи контрафактні примірники творів образотворчого мистецтва, автором яких є позивач, грубо порушує її виключні майнові права, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved