Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що з відповідачем проживали в цивільному шлюбі з 2009 по 2019 рік. В зазначений період у подружжя народилось двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В 2019 році відносини сторони припинили, внаслідок чого відповідач переїхав проживати в інше місце. Вказує на те, що діти залишились проживати разом з позивачем, яка повністю опікується дітьми, створила комфортні умови для їх проживання, навчання, відпочинку, а також забезпечує матеріально всім необхідним. Просить визначити місце проживання дітей разом з матір`ю. 11.03.2021 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 08.04.2021 до суду надійшов висновок Органу опіки та піклування виконкому Ірпінської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю. 20.04.2021 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що сторони періодично з 2010 року по 2018 рік проживали разом, шлюб не реєстрували, подружжям ніколи не були, оскільки спілкування здебільшого було вкрай напруженим. Через непостійність та мінливість стосунків ніколи не вели спільного господарства, кожен мав свій окремий бюджет, яким розпоряджався на власний розсуд. Згодом, після народження старшого сина, спілкування здебільшого зведене до питань піклування про дитину та забезпечення її потреб батьками. Ще до народження другого сина спілкуванняч погіршилось настільки, що в лютому 2018 року прийняли рішення про припиненняч спільного проживання та з того часу проживають окремо. З моменту припинення спільного проживання підтримують спілкування виключно з питань, що стосуються дітей. Досягли домовленості, щодо проживання дітей разом з матір"ю. Згодом, на підставі договору про припинення права на аліменти передано право власності на частку нерухомого майна, посвідченого28.10.2020 приватним нотаріусом. Спору між сторонами з приводу місця проживання спільних дітей не існує, при цьому позивачем не надано жодного доказу існування такого спору, а отже просить закрити провадження по справі. У відповіді на відзив від 08.06.2021 стороною позивача заперечуються твердження, викладені відповідачем у відзиві, зокрема щодо відсутності спору між сторонами з приводу визначення місця проживання дітей. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Авєріної Л.О. про закриття провадження у справі. Як встановлено, позивач [PERSON] просить визначити місце проживання дітей на майбутнє, зазначаючи, що важко передати психологічний клімат в родині, оскільки відповідач є людиною неурівноваженою, поведінка якого не завжди адекватна, при цьому вона одна виховує дітей і неодноразово виникають обставини швидкого виїзду за кордон та неможливість швидкого реагування з відповідача щодо надання дозволу на виїзд за кордон та інших питань, що виникають щодо дітей, що унеможливлює закриття провадження по справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Протокольною ухвалою від 11 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали. Просять задовольнити позовні вимоги, посилаючись на викладене в позові та на те, що у сторін напружені відносини і будь - які питання щодо дітей вирішуються конфліктно. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на викладене у відзиві. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направлено до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши думку сторін, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, вд якого мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактично відносини між сторонами припинено, діти проживають разом з матір`ю, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, що не потребує доказування. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України " вказано, що при розгляді вимог про місце проживання дітей та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судом встановлено, що відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 24.07.2020 позивач є приватним підприємцем в м. Ірпінь, проживає за адресою реєстрації, а також зазначено про те, що [PERSON] тривалий час не проживає з позивачем та спільними дітьми. В матеріалах справи міститься висновок приватного психологічного практика [PERSON] щодо дослідження психоемоційного стану дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у відповідності з яким [PERSON] , при проведенні дослідження реагував таким чином, що коли запитання почали стосуватись тата, [PERSON] починав нервувати, говорив, що не сумує за татом бо «він ображав маму». По відчуттям дитини з батьком вони бачились дуже давно, зокрема приємних спогадів про тата дитина не має «Я його не люблю» (цитата). Дитина майже з народження жив у атмосфері психологічного насилля (сварок, образ). У випадку з [PERSON] його безсилля трансформувалось у гнів і ненависть до батька. При розмові з дитиною [PERSON] розказував «коли був малий і не міг захистити маму і себе», відчував себе «погано». По словам дитини, мама була єдиною, хто захищав малюка, але мав надію на «хорошого» батька та потребував його, що всі негативні переживання ховав в собі «Я його боявся, але радів коли вони не сварились і він був поряд». Негативних переживань у дитини багато. Батько його не бив, але [PERSON] бачив, як він «тягав маму» по підлозі, виштовхував з дверей. Коли був розлючений, то викидав його іграшки. На запитання психолога «Чи хотів би спілкуватись з батьком? Проводити час? Говорити по телефону?», дитина відповідала так «Я б хотів його зустріти і відлупцювати, щоб більше не приходив і не міг ображати маму, мене, брата». При проведенні психологічного дослідження брата [PERSON] виявлено, що дитина не має образ на батька, так як не пам`ятає його. Спільних спогадів не має. Він знає, що у інших дітей батько існує, а у нього не має. Батька не вважає частиною родини. Згідно відповіді Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА на адвокатський запит від 23.07.2021, відповідач [PERSON] , [INFO] із завою про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначенням способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА не звертався. Суд приходить до висновку про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, зважаючи на те, що відповідач усунувся від обов`язку виховувати дітей, не проявляє зацікавленості у спілкуванні з синами, а діти не мають бажання бачити батька. При цьому як зазначено у відзиві: " сторони періодично з 2010 року по 2018 рік проживали разом, шлюб не реєстрували, подружжям ніколи не були, оскільки спілкування здебільшого було вкрай напруженим. Через непостійність та мінливість стосунків ніколи не вели спільного господарства, кожен мав свій окремий бюджет, яким розпоряджався на власний розсуд. Згодом, після народження старшого сина, спілкування здебільшого зведене до питань піклування про дитину та забезпечення її потреб батьками. Ще до народження другого сина спілкуванняч погіршилось настільки, що в лютому 2018 року прийняли рішення про припиненняч спільного проживання та з того часу проживають окремо. З моменту припинення спільного проживання підтримують спілкування виключно з питань, що стосуються дітей..." Згідно з Висновком Ірпінської міської ради Київської області виконавчого комітету від 06.04.2021 вважають за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Враховуючи вказане та на підставі наведених правових норм, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову та визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , оскільки визначення місця проживання дітей має важливе значення та безпосередньо пов"язане з виникненням прав та обов"язків дітей, матері.

Outcome: approved