Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором підряду №28.08-2014 від 28.08.2014 в розмірі 28292,00 грн., пеню в розмірі 919,58 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2014 між [PERSON] та ЗAT «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» був укладений договір підряду №28.08-2014 на виготовлення продукції із матеріалів замовника, предметом якого було виконання комплексу робіт з виготовлення із матеріалів замовника, обробки, оздоблення і доставки столярних дерев'яних виробів згідно із додатком №1 до договору. Позивач посилається, що згідно Специфікації столярних дерев'яних виробів, які виготовляються виконавцем на замовлення замовника (Додаток №1), загальна вартість робіт за Договором підряду на виготовлення продукції із матеріалів замовника від 28.08.2014 становить 243 292,00 грн. Зазначає, що на день подання позову відповідачем за виконання робіт було сплачено 215000,00 грн., а тому у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 28292,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що згідно п.5.3.2. Договору, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення пеня за період з 04.12.2015 року по 27.01.2016 року в розмірі 919,58 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. Заочним рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.04.2016 позов Приватного акціонерного товариства «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» заборгованість в розмірі 28292,00 гривень та пеню в розмірі 767,37 гривень, а також судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача [PERSON] було подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 03.03.2017 заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.04.2016 скасовано та справу призначено до судового розгляду. 18.05.2017 до суду представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву. Зазначає, що кошти на виконання взятих зобов"язань відповідачем були сплачені у повному обсязі на підтвердження чого надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 15 від 26.01.2015 на суму 30215,00 грн. Також посилалася на те, що договір підряду №28.08-2014 від 28.08.2014 розірвано у судовому порядку зі стягненням з позивача збитків у розмірі 626 699, 50 грн. на підтвердження чого надала рішення Апеляційного суду м.Києва від 10.01.2017 . Разом з цим вважає, що доводи позивача щодо сумнівності та /чи підробки наданої відповідачем квитанції №15 від 26.01.2015 є недоведеними, оскільки дана квитанція була надана працівником позивача [PERSON], якому і були передані кошти. Вважає, що вимоги позивача є необгрунтованими, а тому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 22.02.2019 було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення по справі судової - почеркознавчої експертизи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача заперечували проти позову як необгрунтованого, посилаючись на подані заперечення на позовну заяву та просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Судом встановлено, що 28.08.2014 між [PERSON] та ЗAT «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» був укладений договір підряду №28.08-2014 на виготовлення продукції із матеріалів замовника (Т. 1 а.с.7-12). Відповідно до п.1.1. Договору, на умовах даного Договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується на власний ризик, своїми силами, власними інструментами і механізмами виконати комплекс робіт (надалі за текстом Договору іменуються «роботи») з виготовлення із матеріалів замовника, обробки, оздоблення і доставки столярних дерев'яних виробів, які вказані в Додатку №1 до цього Договору, за ескізами (фотографіями зразків), наданими замовником (надалі за текстом іменується «продукція»), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані виконавцем роботи (продукцію) с в строки та на умовах, встановлених цим Договором. Згідно п.5.1. Договору, ціна робіт з виготовлення виконавцем із матеріалів замовника, обробки, оздоблення і доставки столярних дерев'яних виробів є твердою і зазначена в Специфікації продукції (Додаток №1), яка становить невід'ємну частину цього Договору. Згідно Специфікації столярних дерев'яних виробів, які виготовляються виконавцем на замовлення замовника (Додаток №1), загальна вартість робіт за Договором підряду на виготовлення продукції із матеріалів замовника від 28.08.2014 становить 243 292,00 грн. (Т. 1 а.с.13). Відповідно до п.5.3. Договору, сторони погодили, що замовник оплачує роботи за цим Договором у наступному порядку: 50% від ціни, вказаної у специфікації продукції, замовник сплачує виконавцю авансом у строк до 07 вересня 2014 року; решту ціни робіт за цим Договором замовник сплачує протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати підписання сторонами акта приймання-передачі робіт (продукції). 04.12.2015 відповідно до умов договору відбулося приймання-передача виготовленої продукції і сторони підписали наступні акти здачі-приймання робіт: - Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) до договору №28.08-2014 від 28.08.2014 року №1 від 4 грудня 2015 року про те, що Виконавець здав, а Замовник прийняв наступні вироби: Дверні фасади для шаф, матеріал - ясень, кількість - 28, 15 кв. м. (4 штуки), вартість робіт за одиницю - 4200,00 грн., загальна вартість - 118 230,00 грн. - Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) до договору №28.08-2014 від 28.08.2014 року №2 від 4 грудня 2015 року про те, що Виконавець здав, а Замовник прийняв наступні вироби: Плінтус, матеріал - Ясень, 100 пог. м., вартість робіт за одиницю 94,08 грн., загальна вартість - 9 450,00 грн. - Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) до договору №28.08-2014 від 28.08.2014 року №3 від 4 грудня 2015 року про те, що Виконавець здав, а Замовник прийняв наступні вироби: Дверний блок, матеріал - Ясень, кількість - 14,694 кв.м., вартість робіт за одиницю - 7 868,00 грн., загальна вартість робіт - 115 612,00 грн., а всього 243 292,00 грн. (Т. 1 а.с.15-17). Як вбачається з даних актів, у відповідача, як замовника були зауваження щодо якості виготовленої продукції, вказані обставини також не заперечувалися сторонами по справі. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним вище договором підряду у розмірі 28 292,00 грн. посилаючись на те, що відповідачем на виконання взятих зобов"язань було сплачено лише 215000,00 грн.(Т. 1 а.с.18-19). Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України невиконання зобов'язання є порушенням зобов'язання. З матеріалів справи встановлено, що відповідачем на виконання взятих зобов"язань було сплачено кошти у розмірі 243 292,00 грн., що підтверджується прибутково касовим ордером №107 від 03.09.2014, прибутковим касовим ордером № 13 від 23.01.2015, прибутковим касовим ордером № 118 від 16.09.2014 та прибутковим касовим ордером № 172 від 15.07.2015 (а.с. 18-19,101-102 ), які надані позивачем на суму 215 000,00 грн., а також наданою відповідачем квитанція до прибутково касового ордеру № 15 від 26.01.2015 на суму 30215,00 грн. При цьому, доводи позивача про те, що надана відповідачем квитанція до прибуткового касового ордеру № 15 від 26.01.2015 на суму 30215,00 грн. не є належним та достовірним доказом у справі, оскільки на думку позивача, є підробною, суд не приймає до уваги та спростовує наступним. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулася до суду з позовом до ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» про розірвання договору підряду, стягнення майнових збитків та моральної шкоди. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.11.2016 позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. Розірвано договір підряду б/н від 30.12.2013, укладений між [PERSON] та ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня». Розірвано договір підряду № 28.08-2014 від 28.08.2014, укладений між [PERSON] та ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня». Стягнуто з ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» на користь [PERSON] майнові збитки в розмірі 863750,74 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 7200,00 грн. та судовий збір. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.01.2017 апеляційну скаргу ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» задоволено частково. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ЗАТ «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» на користь [PERSON] майнові збитки в розмірі 626699,50 грн. та судовий збір у розмірі 6890,00 грн. В частині стягнення майнових збитків з урахуванням індексу інфляції та судового збору за немайнові вимоги, відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (Т.1 а.с.179-188). Як вбачається зі змісту вказаного рішення, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що невиконання взятих на себе зобов"язань було саме з боку виконавця, тобто позивача у даній справі, внаслідок чого, зокрема, було розірвано договір підряду №28.08-2014 від 28.08.2014 та стягнуто на користь [PERSON] сплачені кошти, всього у розмірі 626699,50 грн. У розумінні вимог ст. 82 ЦПК України, вказані обставини встановлені судом та не підлягають оспоренню. За таких обставин та враховуючи те, що договір підряду від №28.08-2014 від 28.08.2014 розірвано, суд вважає, що доводи позивача про те, що з боку відповідача не було виконано взятих зобов"язань у повному обсязі, як і доводи позивача про неналежність наданої відповідачем квитанції чи відсутності даних у позивача щодо обліку та зарахування суми у розмірі 30215 ,00 грн., суд вважає такими, що не мають правового значення. Разом з цим, суд вважає, що доводи позивача про те, що у позивача відсутні дані щодо обліку та зарахування сплачених відповідачем коштів за квитанцією №15 від 26.01.2015 свідчить лише про неналежне ведення бухгалтерського обліку та не виконання з боку працівників позивача своїх посадових обов"язків, оскільки будь-яких даних щодо проведення службової перевірки, звернення до правоохоронних органів щодо наявності чи вчинення протиправних дій з боку відповідача , як і працівників позивача, позивачем не надано. Як свідчать матеріали справи, вважаючи свої права порушеними, відповідач звернувся до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення за результатами звернення якої, розпочато досудове розслідування в межах кримінального провадження № 12015100080008210 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. З протоколу допиту свідка від 06.03.2017 вбачається, що свідок [PERSON] пояснив, що оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 15 від 26.01.2015 на суму 35000,00 грн. йому надав [PERSON], який працював прорабом у ПАТ " Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна майстерня". Доказів на спростування вказаних обставин справи позивачем не надано. При цьому, представник позивача в суді не заперечував того факту, що [PERSON] дійсно працював у позивача на даній посаді. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є головним бухгалтером товариства, суду пояснила, що квитанцію до прибутково касового ордеру № 15 від 26.01.2015 на суму 30215,00 грн. вона не виписувала , бланк даної квитанції не відповідає формі позивача та відповідно, підпис на ньому не належить їй. Оцінюючи покази свідка [PERSON] у сукупності з дослідженими у суді матеріалами справи, суд вважає, що покази даного свідка не можуть бути покладені в обгрунтування невиконання відповідачем своїх зобов"язань, оскільки жодним чином не спростовують, що вказана квитанція не надавалася працівником позивача [PERSON], якому і були передані відповідні кошти. Разом з цим, суд вважає, що вказаний свідок є зацікавленою особою у розгляді даної справи, оскільки є працівником позивача та перебуває у родинних стосункак з головою правління позивача-[PERSON] За таких обставин, саме на позивача, як рободавця покладається обов"язок щодо перевірки та дотримання вимог чинного закодавства з боку його працівників, а у разі навності в їх діях проступку чи спричинення збитків підприємству, вирішення питання щодо покладення обов"язку щодо відшкодування майнової шкоди. Вказані вище та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неналежне ведення з боку позивача законодавства щодо бухгалтерського обліку та звітності, що в свою чергу не може свідчить про порушення з боку відповідача своїх договірних зобов"язань. Крім того, відповідно до п. 6.2 даного договору, виконавець зобов'язується виготовити та передати замовнику продукцію, зазначену у додатку № 1 до договору в термін до 27 березня 2015 року за умови своєчасного та в повному обсязі виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Як встановлено судом, 04.12.2015 між сторонами були підписані акти здачі - приймання робіт від 04.12.2015. Вказані акти, які підписані позивачем та за відсутністю у останього будь-яких заперечень свідчать про те, що у виконавця зауважень щодо оплати замовником у повному обсязі взятих на себе зобов"язань не було (а.с.97-100). Таким чином, суд вважає, що підписавши акти прийому передачі, позивач своїми діями визнав, що відповідачем у повному обсязі виконані зобов"язання щодо сплати коштів у розмірі 243 292,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Київська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» є необгрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача , підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed