Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

01.07.2014 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі ПАТ "Дельта Банк") в особі представника Духота І.В. звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 1465,11 гривень. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначав, що між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір № 001-14061-100707 від 10.07.2007 року , за яким позивач надав позичальнику кредит у сумі 1129,00 грн. під проценти, виходячи зі ставки 5% в рік строком на 12 місяці. Також позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 3 % в місяць. Посилаючись на те, що відповідачем умови вказаного договору не були виконані належним чином, що призвело до утворення заборгованості за кредитним договором станом на 11.04.2014 року в сумі 1465,11 гривень, представник позивача просив позов, задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив проводити судовий розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, судом належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, суду надіслано заяву про розгляд справи у її відсутність з позовом не згодна, просить застосувати строк позовної давності. Дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. 10.07.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (в подальшому юридична особа змінила назву на ПАТ «Дельта Банк» а.с. 11-12) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-14061-100707 від 10.07.2007 року, за яким позивач надав позичальнику кредит на придбання майна у сумі 1129,00 грн. під проценти, виходячи зі ставки 5% в рік строком на 12 місяці. Також відповідно до п. 2.5 Договору позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 3 % в місяць (а.с.5,6). Відповідно до договору, відповідач зобов'язаний щомісяця у вказані в договорі строки сплачувати Платежі, визначені цим договором Згідно з ст. 526 ЦК України зобов"язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Позичальник, який одержав кредитні кошти але не довів, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язань за кредитним договором має відповідати за невиконання взятих на себе зобов'язань (постанова Верховного Суду України від 14.11.2012 року по справі №6-122цс12). Посилання відповідачки на пропущення позивачем позовної давності суд вважає обґрунтованим зважаючи на наступне. Строк дії кредитного договору від 10.07.2007 року обмежений строком виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, тобто строки виконання позичальником зобов'язань (повернення кредитних коштів, сплата процентів тощо) визначені в договорі, а саме 12 місяців, тобто до 09.07.2008 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 12.02.2008 року відповідачкою жодних дій по виконанню договору не здійснено, тоді як до суду із даним позовом товариство звернулося тільки 01.07.2014 року. Таким чином ПАТ "Дельта Банк" пропущено позовну давність по вимогам щодо стягнення заборгованості по кредиту та процентам, яка по останньому платежу (згідно графіку) розпочалась 09.07.2008 року та відповідно закінчилася 09.07.2011 року. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (частина 4 ст 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України), а до вимог щодо стягнення неустойк-штрафу, пені застосовується позовна давність в один рік (частина 2 ст 258 ЦК України). Частиною 5 ст 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною 3 ст 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року ( справа № 6-116 цс 13) і є обов'язковою для застосування судами України, як то регламентовано ст. 360-7 ЦПК України. З урахуванням викладених вимог закону та обставин справи, дати звернення з даним позовом, розрахунку заборгованості, позовна давність пропущена позивачем за усіма позовними вимогами, тому заборгованість не підлягає стягненню в силу ст. 267 ЦК України. Судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню позивачу.

Outcome: dismissed