Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її матері проживала із бабушкою [PERSON], яка була головою колгоспного двору по [ADDRESS] Згідно рішення виконавчого комітету Кардашівської сільської ради №20 від 20.02.1978 року, за заявою [PERSON], будинковолодіння за вищевказаною адресою було переведено на її сина [PERSON], який став головою колгоспного двору. [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого спадщину на себе оформила його дружина [PERSON], якій 02.10.1991 року Охтирським райвиконкомом було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, як на одноособову голову колгоспного двору після смерті чоловіка. [PERSON] залишилася проживати разом із невісткою та онуками, спадщину після смерті сина не оформлювала. [INFO] року [PERSON] померла, а [INFO] року померла невістка [PERSON] Син померлої [PERSON] - [PERSON] залишився проживати [ADDRESS]. [INFO] року помер [PERSON] Інший син [PERSON] - [PERSON] ще при житті батьків переїхав проживати та був зареєстрований [ADDRESS]. Влітку 2006 року останній продав квартиру за вказаною адресою та переїхав на постійне місце проживання у м. Ромни Сумської області. З [PERSON] позивач домовилася збирати разом документи з метою оформлення спільної часткової власності на будинковолодіння та земельну ділянку по [ADDRESS] після смерті всіх родичів. 27.11.2009 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] У 2015 році [PERSON] звернувся до суду та рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 30.11.2015 року, останньому було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідного брата [PERSON] У процесі розгляду цивільної справи №583/1028/15-ц за позовом [PERSON] позивач дізналася, що [PERSON] має право власності на частину домоволодіння по [ADDRESS] а також про те, що [PERSON] видано державний акт на земельну ділянку за вказаною адресою. Таким чином, саме з цього часу позивач дізналася про порушення її прав на отримання спадщини (частки житлового будинку та земельної ділянки) після смерті баби [PERSON] Позивач зазначає, що вона має право на спадкування за правом представлення на частку належну її бабі [PERSON] При прийнятті [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] на частку належного їй майна, вважає, що вона прийняла спадщину на все майно, в тому числі на частину будинковолодіння по [ADDRESS] В зв'язку з чим, просить поновити строк звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним та скасування державного акту на земельну ділянку, визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину будинковолодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] починаючи з 01.04.2015 року; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] виданого Охтирським райвиконкомом 02.10.1991 року, як на одноособову голову колгоспного двору [PERSON], після смерті голови колгоспного двору чоловіка [PERSON], смерть якого настала [INFO] року, як таке, яке прийнято з порушенням норм чинного законодавства, прав і інтересів інших членів колгоспного двору за даною адресою, в тому числі [PERSON]; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кардашівської сільської ради №77 від 21.11.1997 року про передачу земельної ділянки площею 0,54 га в межах згідно з планом за адресою по [ADDRESS] цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, у приватну власність [PERSON] одноособово, як такого, яке прийнято з порушенням норм чинного законодавства, прав та інтересів інших членів колгоспного двору за даною адресою, в тому числі [PERSON]; визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.01.1998 року на земельну ділянку площею 0,54 га в межах згідно з планом за адресою по [ADDRESS] цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, виданого на ім'я [PERSON], одноособово, як такого, яке прийнято з порушенням норм чинного законодавства, прав та інтересів інших членів колгоспного двору за даною адресою, в тому числі [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом за правом представлення на 1/3 частину будинковолодіння (домогосподарства) по [ADDRESS] яке складається з житлового будинку Ааа1 площею 87,2 кв.м., верандою - ганком І площею 4,7 кв.м., зі складовими житловими приміщеннями у вигляді коридору 1 площею 5,9 кв.м. та коридору 3 площею 5,8 кв.м., приміщеннями 2 площею 11,20 кв.м., 4 площею 14,5 кв.м., 5 площею 15,8 кв.м., 6 площею 4.90 кв.м., 7 площею 9.7 кв.м., 8 площею 8.5 кв.м., господарськими спорудами та надвірними будівлями на території подвір'я у вигляді літньої кухні Б, прибудови до літньої кухні б, сарай В, прибудова до сараю в, погреб п/г, сарай Г, огорожа №1-3 (ворота, хвіртка, паркан), та на 1/3 частину земельної ділянки з площі 0,54 га в межах згідно з планом за адресою по [ADDRESS] цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства. [INFO] року відповідач [PERSON] помер. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.11.2016 року залучено в якості правонаступників відповідача [PERSON], [PERSON], а також залучено третю особу без самостійних вимог ПАТ «Ідея Банк». Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися, в письмовій заяві представник [PERSON] просить розгляд справи провести без участі позивача та її представника, позов задовольнити. Представник Кардашівської сільської ради Охтирського району в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві просять справу розглядати без представника сільської ради, позов [PERSON] не підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник третьої особи ПАТ «Ідея Банк» в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав письмові заперечення, згідно яких проти позову [PERSON] заперечує, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач виїхала з спірного домоволодіння ще 1978 року, з того моменту ніякого відношення до будинку не має, а тому право власності на частину будинку за позивачем не може бути визнано. До суду не надано жодного підтверджуючого документу поважності пропуску терміну звернення до суду. З моменту смерті [PERSON], померлої [INFO] року, протягом трьох років позивач мала змогу звернутися до суду з даним позовом, проте не зверталася без поважних причин. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 17.10.1991 року, тобто підстави застосування до даних правовідносин поняття «колгоспний двір» відсутні, а тому до даних правовідносин потрібно застосовувати положення ст. 17, 18 Закону України «Про власність». Позивачем не надано доказів незаконності свідоцтва про право особистої власності від 02.10.1991 року, рішення виконавчого комітету Кардашівської сільської ради від 21.11.1997 року, державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.01.1998 року. Земельна ділянка, приватизована [PERSON] шляхом використання свого права на приватизацію. При цьому прав інших осіб порушено не було. На момент видачі державного акту на землю [PERSON] вже померла та за нею не було зареєстровано ніякого права власності на новозбудований житловий будинок та на земельну ділянку [ADDRESS] Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що житловий будинок разом з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] було віднесено до суспільної групи господарств - колгоспний двір, що підтверджується даними погосподарських книг, а також інвентаризаційною справою на вказане домоволодіння (арк. 1; 14 інвентаризаційної справи № 2820). Згідно погосподарських книг, з 1971 по 1977 роки членами цього колгоспного двору були [PERSON], як голова цього колгоспного двору, її син [PERSON], невістка [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Кардашівської сільської ради народних депутатів від 20 лютого 1978 року за № 20 головою колгоспного двору замість [PERSON], яка подала відповідну заяву, став її син [PERSON], який помер [INFO] року, а [PERSON] померла [INFO] Після смерті [PERSON] головою колгоспного двору, згідно погосподарської книги за 1980 - 1982 роки, стала його дружина [PERSON]. [PERSON] 18.04.1986 року виписався із колгоспного двору в зв'язку з вибуттям у армію і назад у вказаному домоволодінні не реєструвався. [PERSON] з 21.05.1990 року по 11.02.1993 року тимчасово вибував із колгоспного двору в зв'язку зі службою в Радянській Армії. З погосподарської книги №14 (арк.90-91) вбачається, що станом на 15.04.1991 року (на день припинення існування колгоспного двору) у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані і мешкали три члени колгоспного двору, які брали участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства: [PERSON] [INFO] (померла [INFO] [PERSON] [INFO] (помер [INFO] року); [PERSON] [INFO] (померла [INFO] року). 02 жовтня 1991 року видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] як такий, що належав до колгоспного двору, головой якого є [PERSON] (інвентаризаційна справа, а.с.14). [PERSON] померла [INFO] року (арк.21 інвентаризаційної справи). Із спадкової справи №02-14 після смерті [PERSON]. вбачається, що матір'ю позивачки [PERSON] (дівоче прізвище -[PERSON] [INFO], була [PERSON], яка померла [INFO] року, а [PERSON] була матір'ю останньої. Батьками відповідача [PERSON] [INFO] були нині померлі [PERSON] та [PERSON] (а.с.109), а [PERSON], який помер [INFO] року, був рідним братом відповідача. Таким чином, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є двоюрідними братом та сестрою, а [PERSON] була їх бабою. Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу УРСР (1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про власність", яка набула чинності з 15 квітня 1991 року, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року N 15) : положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. … Таким чином вбачається, що відповідно до ст.ст. 17, 18 Закону "Про власність" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що членами колгоспного двору до часу його припинення у законодавчому порядку були три особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то з набуттям чинності Закону України "Про власність" ( з 15 квітня 1991 року ) саме вони на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР набули право спільної сумісної власності на майно бувшого колгоспного двору, в тому числі на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] частках, по 1/3 частки на кожного члена колгоспного двору. Позивач [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2009 року, після смерті своєї баби [PERSON], яка померла [INFO] року, отримала земельну частку (пай), яка становить 4,29 умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яка знаходиться в САТЗТ «Надія» Охтирського району та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.32). Відповідачу [PERSON] за рішенням Охтирського міськрайонного суду від 27.08.2015 року, яке набрало законної сили 30.11.2015 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 14.09.2015 року, було визначено додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON], який помер [INFO] року. [PERSON] помер [INFO] року (а.с.124). За життя він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується повідомленням Охтирської районної державної нотаріальної контори за №1043/01-16 від 19.12.2016 року, заявою про прийняття спадщини, поданою [PERSON] та на підставі якої відкрито спадкову справу №15/2016. Після смерті [PERSON] спадкоємцями є його дружина [PERSON] і син [PERSON] (відповідачі у справі), які на момент смерті [PERSON] проживали і були зареєстровані разом із ним (а.с.144). З погосподарської книги №9 (арк.90) вбачається, що станом на [INFO] року (на день смерті члена колгоспного двору [PERSON].) у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані і мешкали [PERSON], [PERSON], [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] доводиться онуком спадкодавцю [PERSON], на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] його батько [PERSON] (син [PERSON].) помер [INFO] року, на підставі ч.2 ст.529 Цивільного кодексу Української РСР [PERSON] успадкував частку, яка належала б при спадкоємстві за законом його батьку. Оскільки [PERSON] мала двох дітей: [PERSON], яка померла [INFO] року, та [PERSON], який помер [INFO] року, та враховуючи, що після [PERSON] прийняла спадщину онука [PERSON] (дочка [PERSON].) - шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса і онук [PERSON] (син [PERSON].) - шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, а онук [PERSON] спадщину не прийняв, то за таких обставин кожний спадкоємець ([PERSON] та [PERSON].) успадкував по ? частки майна належного [PERSON], а саме, по 1/6 частки домоволодіння по [ADDRESS]. Враховуючи викладене, позивач має право отримати у власність в порядку спадкування після смерті своєї баби [PERSON] 1/6 частки домоволодіння по [ADDRESS]. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] з моменту відкриття спадщини належить 1/6 частка домоволодіння по [ADDRESS]. Однак суд не вбачає для визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS], оскільки дане свідоцтво видано не на право власності [PERSON], а на житловий будинок, що належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON], отже, цим документом права позивачки не порушуються. Виходячи з того, що постановою нотаріуса відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] (а.с.17 т.2), позовна вимога [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку спірного домоволодіння підлягає частковому задоволенню. Стосовно вимог позивача, які стосуються земельної ділянки, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.30 Земельного кодексу України 1990 року, що регулював спірні правовідносини на момент їх виникнення, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Відповідно до ст.67 Земельного кодексу України 1990 року, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. Відповідно до ст.42 Земельного кодексу України 1990 року, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Декретом КМУ від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який діяв на час видачі на спірну земельну ділянку державного акту, було постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутаті забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельних кодексом України. З по господарських книг с. Михайленкове вбачається, що з 1971 року та станом на 1990 рік за домогосподарством по [ADDRESS] 21 листопада 1997 року Кардашівська сільська рада, Охтирського району, Сумської області прийняла рішення за № 77 про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,54 га в межах згідно з планом за адресою: [ADDRESS], а 29 січня 1998 року на її ім'я був виданий державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на вказану земельну ділянку площею 0,54 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за вищевказаною адресою (а.с.81-82; а.с.22). З експлікації вказаної земельної ділянки вбачається, що 0,54 га складаються з 0,084 га під двором, 0,45 га рілля (0,347 га та 0,112 га рілля). При цьому земельна ділянка 0,43 га розташована по [ADDRESS], а земельна ділянка 0,11 га розташована в районі [ADDRESS] що видно з плану розташування земельних ділянок, наданих Кардашівською сільською радою (а.с.2 т.2). Cуд вважає, що наявність рішення виконкому Кардашівської сільської ради про передачу земельної ділянки [PERSON] та наявність державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] порушує права позивачки, оскільки вона, як співвласник житлового будинку по [ADDRESS] має рівні права разом із іншими співвласниками на отримання у користування чи приватну власність земельної ділянки під цим житловим будинком. Вказане рішення та державний акт видані з порушеннями ст.ст.30, 42 Земельного кодексу України 1990 року, тому повинні бути визнані недійсними. Проте суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про визнання права власності на частину вказаної земельної ділянки за позивачкою, оскільки вона не позбавлена права отримати її в порядку приватизації як співвласник житлового будинку. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про існування спірного рішення виконкому Кардашівської сільської ради від 21 листопада 1997 року та державного акту [PERSON] про право власності на земельну ділянку, а також про невизнання її прав на спадкування після смерті баби частки майна колгоспного двору позивач дізналася у процесі розгляду цивільної справи №583/1028/15-ц за позовом [PERSON] до Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, третя особа [PERSON], про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Тому строк звернення до суду з вимогами про їх недійсність нею пропущений з поважних причин, і суд дійшов висновку, що її порушене право підлягає захисту. Доводи представника відповідача - [PERSON] про пропуск позовної давності не з поважних причин, оскільки з моменту смерті [PERSON] позивач мала можливість у трирічний строк звернутися до суду з даним позовом, не приймаються судом, так як з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] звернувшись до нотаріуса за рішенням суду. Рішення суду про надання [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини від 16.09.2008 року №2-1256/2008 р., а також свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.11.2009 року, видане [PERSON], [PERSON] не оскаржував. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] належить спадкове майно у вигляді належної їй частини житлового будинку, відповідно, в частині вимог про визнання права власності в порядку спадкування на частку житлового будинку строк позовної давності не пропущений. При зверненні до суду позивач не сплатила судовий збір як особа, що має статус інваліда другої групи та є звільненою від сплати судового збору, тому з відповідачів на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, в сумі 551,20 грн. за задоволену вимогу немайнового характеру, та 294,64 грн. за задоволену частково вимогу майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial