Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про звернення стягнення кредитором спадкодавця. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 19.10.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № КІVVGА00000029, згідно з яким банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахуванням на рахунок, зазначений у п. 7.1 цього договору. Згідно п. 7.1 кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 19.10.2007 року по 19.10.2027 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 150 000, 00 доларів США на наступні цілі: будівництво, а також у розмірі 36 782, 18 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% річних від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми наданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 цього договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати є період з «19» по «25» число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти, щомісячний платіж у сумі 1 868,07 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді, комісії. Пунктом 7.1.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 7.1. цього договору. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 7.1. цього договору. Свій обов`язок, передбачений п. 2.1.1. кредитного договору, банк виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 150 000,00 доларів США. Водночас позичальник взяті на себе зобов`язання, передбачені пунктами 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. кредитного договору, належним чином не виконав, у зв`язку з чим починаючи з 26.12.2008 року за кредитним договором утворилась прострочена заборгованість, яка так і не була погашена позичальником. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.10.2014 року серії [NUMBER] , про що позивачу стало відомо з ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.10.2014 року у справі №369/3599/14-ц, яка була отримана банком 27.10.2014 року через систему обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу. 01.04.2015 року позивачем до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора № 71017КІVVL106 від 25.03.2015 року. Листом від 24.04.2015 року Двадцять перша київська державна нотаріальна контора повідомила позивача, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена приватним нотаріусом Чигріном А.О. 15.05.2015 року позивачем на адресу приватного нотаріуса Чигріна А.О. була направлена претензія кредитора № 71017КІVVL106 від 08.05.2015 року. Листом від 29.05.2015 року приватний нотаріус Чигрін А.О. повідомив банк, що претензія кредитора була долучена до відповідної спадкової справи, а спадкоємці померлого [PERSON] повідомлені про наявність вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Листом від 01.09.2015 року приватний нотаріус Чигрін А.О. повідомив банк про видачу спадкоємцям померлого [PERSON] свідоцтв про право на спадщину від 05.08.2015 року та від 01.09.2015 року. Представник позивача, зазначив, що встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Оскільки, позивач був позбавлений об`єктивної можливості точно визначити державну нотаріальну контору або приватного нотаріуса у проваджені якого знаходиться спадкова справа після померлого позичальника, та враховуючи невиконання спадкоємцями свого обов`язку щодо повідомлення кредитора про відкриття спадщини, направлення претензії кредитора до державної нотаріальної контори за місцем проживання спадкодавця у межах шестимісячного терміну виключає можливість застосування ч. 4 ст. 1281 ЦК України. Позивачем встановлено, що один із спадкоємців [PERSON] є його донька [PERSON] , що підтверджується паспортами спадкодавця та спадкоємця, де в якості адреси проживання вказано: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05.08.2015 року на користь [PERSON] , було зареєстровано право власності на 1/3 частину офісно-побутового будинку будівельної бази, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підставою виникнення права власності на вказане майно є свідоцтво про право власності на спадщину від 05.08.2015 року. За таких обставин, розмір позовних вимог до відповідача, які позивач просить задовольнити, складає 252 960,50 дол. США, з яких: 153 452,65 дол. США - заборгованість за наданим кредитом; 99 507,85 дол. США - заборгованість по нарахованим відсоткам. У зв`язку із чим представник позивача звернувся до суду та просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІVVGА00000029 від 19.10.2007 року у розмірі 252 960,50 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на - 14.08.2017 року (25,695711) становить 6 500 000,00 грн., звернути стягнення на офісно-побутовий будинок будівельної бази загальною площею 482,2 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається з А-офісно-побутового будинку будівельної бази загальною площею 482,2 кв.м., Б-убиральні, В-будинку охорони, І-ІV- каналізаційних споруд, V-питної колонки, VІ- вимощення, 1-6- огорожі, шляхом його продажу на публічних торгах. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В подальшому представником АТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») до суду було подано заяву про уточнення позовних вимог, у відповідності до якої після уточнення заявлено вимоги до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення кредитором спадкодавця. В обґрунтування уточненої позовної заяви вказав, що 05.08.2015 року право власності на офісно-побутовий будинок будівельної бази загальною площею 482,2 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано зa іншими спадкоємцями [PERSON] , а саме: [PERSON] - 1/3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину № 31209 від 05.08.2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Чигріном А.О., [PERSON] - 1/3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину № 31208 від 05.08.2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Чигріном А.О. Таким чином, вважає, що до даних спадкоємців також мають бути заявлені вимоги. На підставі викладеного просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІVVGА00000029 від 19.10.2007 року у розмірі 252 960,50 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на - 14.08.2017 року (25,695711) становить 6 500 000,00 грн., звернути стягнення на офісно-побутовий будинок будівельної бази загальною площею 482,2 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з А-офісно-побутового будинку будівельної бази загальною площею 482,2 кв.м., Б-убиральні, В-будинку охорони, І-ІV- каналізаційних споруд, V-питної колонки, VІ- вимощення, 1-6- огорожі, шляхом його продажу на публічних торгах. Стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2018 року було відкрито провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення кредитором спадкодавця. Постановою Київського апеляційного суду від 03.12.2018 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення кредитором спадкодавця направлено на розгляд за встановленою підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано в провадження судді Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.12.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті . Представник позивача у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримував та просив про їх задоволення із викладених у позовних вимогах підстав. Представник відповідачів у судовому засіданні щодо задоволення уточнених позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні. Крім того, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що банком пропущені преклюзивні строки пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців боржника. Як вбачається із матеріалів справи, банк про відкриття спадщини після померлого позичальника [PERSON] дізнався 27 жовтня 2014 року, а відтак банк мав право пред`явити свої вимоги до спадкоємців [PERSON] в строк до 27 квітня 2015 року. 01 квітня 2015 року банк направив до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори претензію кредитора № 71017КІVVL106 від 25.03.2015 року, в якій просив повідомити про заведення спадкової справи після померлого [PERSON] , включити кредиторські вимоги ПАТ КБ « ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність боргу перед банком у розмірі 497 879,59 дол. США. Листом від 24.04.2015 року Двадцять перша київська державна нотаріальна контора відмовила банку у прийнятті претензії кредитора, з тих підстав що спадкова справа після смерті [PERSON] уже заведена іншим нотаріусом Чигріном А.О., а тому повернула претензію банку для її направлення за належністю до приватного нотаріуса Чигріна А.О., а відтак дії нотаріальної контори повністю узгоджується із п/п 2.4. пункту 2 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».15 травня 2015 року банк вдруге направив претензію кредитора № 71017 KIVVL106 від 08.05.2015 р., уже за належністю на адресу приватного нотаріуса Чигріна А.О. Листом від 29.05.2015 року приватний нотаріус Чигрін А.О. повідомив банк, що претензія кредитора була долучена до відповідної спадкової справи, а спадкоємці померлого повідомлені про наявність вимог ПАТ КБ « ПриватБанк». Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Враховуючи, що шестимісячний строк, в межах якого банк мав право звернутися із кредиторськими вимогами до спадкоємців боржника сплив 27 квітня 2015 року, а банк звернувся із претензією кредитора 15 травня 2015 року, а тому банк втратив право кредиторської вимоги до спадкоємців боржника відповідно до положень ч.4 ст.1281 ЦК України. В свою чергу, банк заявляючи про неможливість застосування до заявлених кредиторських вимог положення ч.4 ст.1282 ЦК України, зазначив, що він був позбавлений об`єктивної можливості точно визначити державну нотаріальну контору або приватного нотаріуса у провадженні якого знаходиться спадкова справа після померлого позичальника, а також спадкоємці не виконали свій обов`язок щодо повідомлення кредитора про відкриття спадщини. Однак, відповідно до п/п 2.1. пункту 2 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, в тому числі і на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) претензії кредиторів. Отже, спадкова справа може бути заведена не лише на підставі заяви спадкоємців боржника, а і на підставі заяви кредитора і визначальним є те, хто перший, кредитор або спадкоємець, звернеться до нотаріуса (нотаріальної контори) за місцем відкриття спадщини і саме на підставі першого звернення заводиться спадкова справа. Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів про смерть [PERSON] , а відтак і про відкриття спадщини після його смерті, банк довідався 27 жовтня 2014 року із ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області постановленої 24 жовтня 2014 року у цивільній справі №369/3599/14-ц, а про місце відкриття спадщини, яким є останнє місце проживання померлого [PERSON] , банку також було відомо на день відкриття спадщини з тих підстав, що копія паспорта [PERSON] з відміткою про його місце проживання знаходилася у банку із 19 жовтня 2007 року, тобто з моменту укладення кредитного договору, що підтверджується доданою до позовної заяви копією паспорта [PERSON] на якій є відмітка про завірення копії паспорта із датою 15 жовтня 2007 року. Банк, мав всі можливості вільно, на власний розсуд та своєчасно, починаючи із 28 жовтня 2014 року здійснити своє право щодо заявлення претензії кредитора, як до приватного нотаріуса так і до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, і саме на підставі поданої першої претензії банка, а не лише за заявою спадкоємців. Нотаріус зобов`язаний був би завести спадкову справа, а відтак у банка не було жодної необхідності визначити державну нотаріальну контору або приватного нотаріуса у провадженні якого знаходиться спадкова справа після померлого [PERSON] , на що банк посилається у позовній заяві. Вперше до Державної нотаріальної контори із претензією кредитора банк звернувся лише 01 квітня 2015 року, тобто через 155 днів від часу коли банк довідався про відкриття спадщини та про місце відкриття спадщини. Вдруге із претензією кредитора Банк звернувся до належного приватного нотаріуса 15 травня 2015 року, тобто вже за межами 6 місячного строку, але і в даному випадку вбачається несвоєчасність дій банку щодо пред`явлення претензії кредитора з тих підстав, що претензія була підготовлена 08 травня 2015 року, що підтверджується датою вихідного номеру на претензії, а пред`явлена була лише 15 травня 2015 року. Щодо посилання банку на обставину невиконання спадкоємцями свого обов`язку щодо повідомлення банка про відкриття спадщини, то дана обставина не відповідає дійсності, так як 24 жовтня 2014 року, під час розгляду Києво-Святошинським районним судом Київської області цивільної справи №369/3599/14-ц, представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] , було повідомлено банк про смерть [PERSON] шляхом заявлення клопотання про закриття провадженні у справі в частині позовних вимог банку до [PERSON] у зв`язку з його смертю, на підтвердження чого було додано свідоцтво про смерть. Представник відповідачів вважає, що банк не тільки втратив право вимоги до спадкоємців боржника внаслідок пропущення ним преклюзивних строків пред`явлення кредиторських вимог, а банк також пропустив і строк позовної давності для захисту свого права у судовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається, зі свідоцтва про шлюб [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Судом встановлено, що 19.10.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № КІVVGА00000029, згідно з яким банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахуванням на рахунок, зазначений у п. 7.1 цього договору. Згідно п. 7.1 кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 19.10.2007 року по 19.10.2027 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 150 000, 00 доларів США на наступні цілі: будівництво, а також у розмірі 36 782, 18 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% річних від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми наданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 цього договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати є період з «19» по «25» число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти, щомісячний платіж у сумі 1 868,07 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді, комісії. Пунктом 7.1.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 7.1. цього договору. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 7.1. цього договору. Свій обов`язок, передбачений п. 2.1.1. кредитного договору, банк виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 150 000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 19.10.2007 року, випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером № 1 від 19.10.2007 року. Водночас позичальник взяті на себе зобов`язання, передбачені пунктами 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. кредитного договору, належним чином не виконав, у зв`язку з чим починаючи з 26.12.2008 року за кредитним договором утворилась прострочена заборгованість, яка так і не була погашена позичальником. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 12.10.2014 року. Як вбачається із копії спадкової справи № 4/2014 заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. до майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини 12.11.2014 року звернулася [PERSON] 01 квітня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори претензію кредитора № 71017КІVVL106 від 25.03.2015 року, в якій просив повідомити про заведення спадкової справи після померлого [PERSON] , включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність боргу перед банком у розмірі 497 879,59 дол. США. У відповідь на вказану претензію кредитора, листом від 24.04.2015 року Двадцять перша київська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа після смерті [PERSON] нотаріальною конторою не відкривалася, а спадкова справа до майна померлого заведена приватним нотаріусом Чигріном А.О., У зв`язку із неможливістю одночасного відкриття спадкової справи в двох нотаріальних конторах, заяву повертають для направлення її за належністю до приватного нотаріуса Чигрін А.О. 15 травня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив претензію кредитора № 71017 KIVVL106 від 08.05.2015 року на адресу приватного нотаріуса Чигріна А.О. Листом від 29.05.2015 року приватний нотаріус Чигрін А.О. повідомив банк, що претензія кредитора була долучена до відповідної спадкової справи та зареєстрована, а спадкоємці померлого повідомлені про наявність вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». 05.08.2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А.О. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину спадкового майна, а саме офісно-побутового будинку будівельної бази, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 05.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. видано [PERSON] свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/3 частку офісно-побутового будинку будівельної бази, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 05.08.2015 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А.О. звернулися [PERSON] та [PERSON] із заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину спадкового майна, а саме офісно-побутового будинку будівельної бази, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 05.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/3 частку офісно-побутового будинку будівельної бази, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 01.09.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. видано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на спадщину за законом по 1/3 частки на майно вказане у свідоцтві. Листом від 01.09.2015 року приватний нотаріус Чигрін А.О. повідомив банк про видачу спадкоємцям померлого [PERSON] свідоцтв про право на спадщину від 05.08.2015 року та від 01.09.2015 року. З листа ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] від 25.11.2015 року вбачається, що банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А.О. з проханням надати інформацію про спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] , а саме їх прізвища, ім`я, по батькові, адресу реєстрації, для реалізації свого законного права, як кредитора спадкодавця, тобто для пред`явлення своїх вимог до його спадкоємців. Нащо, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. листом від 03.12.2015 року було повідомлено, що запитувана банком інформація відноситься до нотаріальної таємниці, а тому відсутні правові підстави для їх надання. 11.07.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено [PERSON] лист - претензію про обов`язок сплати заборгованості нею як спадкоємицею померлого перед банком в повному обсязі з комісіє та процентами за фактичний строк його користування. Представник позивача, зазначив, що встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Оскільки, позивач був позбавлений об`єктивної можливості точно визначити державну нотаріальну контору або приватного нотаріуса у проваджені якого знаходиться спадкова справа після померлого позичальника, та враховуючи невиконання спадкоємцями свого обов`язку щодо повідомлення кредитора про відкриття спадщини, направлення претензії кредитора до державної нотаріальної контори за місцем проживання спадкодавця у межах шестимісячного терміну виключає можливість застосування ч. 4 ст. 1281 ЦК України. Розмір позовних вимог до відповідачів, які позивач просить задовольнити, складає 252 960,50 дол. США, з яких: 153 452,65 дол. США - заборгованість за наданим кредитом; 99 507,85 дол. США - заборгованість по нарахованим відсоткам. Представник відповідачів вважає, що банк не тільки втратив право вимоги до спадкоємців боржника внаслідок пропущення ним преклюзивних строків пред`явлення кредиторських вимог, а банк також пропустив і строк позовної давності для захисту свого права у судовому порядку. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України,- незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина перша статті 1281 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2478-VIII від 03.07.2018). Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (частина друга статті 1281 в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018). Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частина третя статті 1281 в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018). Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Зміни до ст. 1281 ЦК України було внесено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" від 03.07.2018 № 2478 - VIII. Відповідно до розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом (п.1). Цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону (п.2). При цьому, вказаний Закон набрав чинності 04.11.2018 та був введений в дію 04.02.2019. До набрання чинності вказаним Законом та введення його в дію ст. 1281 ЦК України була викладена в наступній редакції: "1.Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. 2. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 3. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. 4. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги". Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що позивачу про смерть боржника стало відомо з ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.10.2014 року у справі №369/3599/14-ц, яка була отримана банком 27.10.2014 року через систему обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу. З копії ухвали суду долученої представником позивача до матеріалів справи, вбачається що рішення приймалося судом з врахуванням думки учасників справи, що свідчить про те, що представник позивача був присутній у судовому засіданні, у якому приймалося рішення. Пояснення представника позивача з приводу того, що вказану ухвалу суду банком було отримано пізніше, та саме з цього часу починається строк, не підтверджено жодними доказами. Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, 01.04.2015 року позивачем в порядку ст. 1281 ЦК України на адресу Двадцять першої київської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора. В той же час, як вбачається з долученого представником позивача на підтвердження направлення вказаної вимоги до нотаріальної контори, реєстру згрупованих поштових відправлень, вбачається, що така вимога була направлена [PERSON] , який помер у 2014 році, а не до нотаріальної контори, як зазначив, у позовній заяві та у судовому засіданні представник банку. Також, 15 травня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив претензію кредитора № 71017 KIVVL106 від 08.05.2015 року на адресу приватного нотаріуса Чигріна А.О., однак як вбачається згідно реєстру поштових відправлень вимога направлена за адресою приватного нотаріуса, але адресована знову ж таки [PERSON] . Листом від 29.05.2015 року приватний нотаріус Чигрін А.О. повідомив банк, що претензія кредитора була долучена до відповідної спадкової справи та зареєстрована, а спадкоємці померлого повідомлені про наявність вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач, як кредитор спадкодавця, є таким, що не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені ст. 1281 ЦК України. Таким чином, доводи позивача, не знайшли свого підтвердження, під час розгляду даної справи у суді. Будь-яких інших належних та допустистимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог до суду не надав, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Також, представником відповідачів було заявлено про застосування строків позовної давності. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.10.2014 року, яку представником позивача було отримано 27.10.2014 року, постановленої у цивільній справі № 363/3599/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про виселення, позивач був обізнаний про смерть боржника та про наявність у останнього дружини, яка в силу положень ст. 1261 ЦК України відноситься до числа спадкоємців першої черги за законом. Таким чином, вже станом на 01.04.2015 року при направленні до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори претензії кредитора від 25.03.2015 року позивач був обізнаний як про смерть боржника, який помер [INFO] , так і про наявність у останнього дружини [PERSON] , яка в силу положень ст. 1261 ЦК України відноситься до числа першої черги спадкоємців за законом. Разом з тим, до відповідача [PERSON] , як спадкоємиці померлого [PERSON] , позивачем було направлено претензію кредитора від 03.07.2017 року лише 11.07.2017 року, а до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів позивач звернувся тільки 01.06.2018 року. Посилання представника позивача, як на підтвердження переривання строку позовної давності на розрахунок заборгованості, а саме на проведення операції по погашенню суми пені 10.03.2016 року та 15.03.2016 року, не підтверджують дані щодо особи, яка здійснювала таку операцію, оскільки, як зазначив представник відповідачів, відповідачами жодних проплат не проводилося, а банком не надано первинних банківських документів, які свідчать про дані особи, яка здійснює такі дії не надані, зокрема, під час судового засідання представником позивача наголошувалося, що дані банківські операції можливо здійснювати лише особою, якій було видано кредит ( [PERSON] , який помер ще у 2014 році), або іншою особою, якій відомий вказаний банківський рахунок. Разом з тим, про обізнаність спадкоємців щодо банківського рахунку суду не надано та не доведено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку також сплили і строки позовної давності. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Як роз`яснено в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", відповідно до якого, установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Тобто позовна давність, як підстава для відмови у задоволенні позову, може бути застосована лише тоді, коли суд встановить, що право позивача було порушене, але воно не підлягає судовому захисту за спливом позовної давності. Всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених ним вимог. Аналізуючи викладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі з підстав його необґрунтованості та не доведеності. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed