Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи тим, що відповідач, під розписку, взяв у нього в борг гроші в сумі 10 800 грн., які зобов"язався повернути до 18 вересня 2013 року . В зазначений строк гроші повернуті не були , що свідчить про порушення відповідачем взяті на себе зобов»язання , внаслідок його невиконання. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь у відшкодування суми боргу за договором позики від 18 червня 2013 року у розмірі 10 800 грн., а також суму сплаченого судового збору. Позивач в судове засідання не з"явився, але надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечив проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно розписки від 18 червня 2013 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму 10 800 гривен, які зобов"язується повернути до 18 вересня 2013 року . Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язікв. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Згідно ст.. 526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], 18.06.2013 року позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 10 800 гривен, останній написав розписку про те, що поверне вищезазначену суму до 18 вересня 2013 року, але до даного часу кошти не повернуті. Згідно ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. , підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред'явлених доказів.

Outcome: approved