Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

ТОВ "Скай Кепітал" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить: - в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №014/ZB405K/3/l від 20.08.2012р. у сумі 80 899 гривень, з яких: 80 899 гривень заборгованість за кредитом, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Іпотечного договору № 014/ZB405K/3/1/1 від 20 серпня 2012року, посвідчений ПН ХМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3427, а саме: нерухоме майно: однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого Сьомою харківською державною конторою 05 вересня 1997р., за реєстровим №3-3022 шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною на підставі звіту про оцінку майна субєкта оціночної діяльності в процедурі виконавчого провадження; - стягнути заборгованість з [PERSON] (ідент. номер: [NUMBER]), за Договором кредиту №014/ZB405K/3/l від 20.08.2012р у сумі 80 899 гривень на користь ТОВ "Скай Кепітал". В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 20.08.2012 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/ZВ405К/3/1, відповідно до умов якого ВАТ «Ерсте Банк» надав [PERSON] кредит у сумі 117 000, 00 грн, зі сплатою відсотків у розмірі 22, 6 % річних із кінцевим строком повернення до 18.08.2017 року включно. Відповідно до зазначеного договору повернення кредитних коштів повинно було відбуватися щомісячно 20 числа кожного місяця. До теперішнього часу [PERSON] в повному обсязі суму боргу у розмірі 80 899 грн. не повернув, в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] 20.08.2012 року укладено іпотечний договір № 014/ZВ405К/3/1, відповідно до умов якого в іпотеку передане майно, що належить [PERSON] на праві власності, а саме: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно умовам розділу 4 іпотечного договору Іпотекодержатель здобуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за договором іпотеки або будь-якого зобов'язання, що забезпечене іпотекою за цим договором. Крім того, в забезпечення виконання умов кредитного договору 20.08.2012 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено договір поруки, у відповідності до умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед позивачем у повному обсязі за порушення позичальником своїх зобов'язань. ПАТ "Фідобанк", що є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», 28.02.2014 року відступило право вимоги за кредитним договором № 014/ZВ405К/3/1 на користь ТОВ «Скай Кепітал». З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя та звернення стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник\~ позивача не з'явився,\~ надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. В заяві вказав, що станом на 01.10.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 80 059, 00 грн. Крім цього, в\~ заяві позивач зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON],у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20.08.2012 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/ZВ405К/3/1, у відповідності до умов якого ВАТ «Ерсте Банк» надав [PERSON] кредит у сумі 117 000, 00 грн, зі сплатою відсотків у розмірі 22, 6 % річних із кінцевим строком повернення до 18.08.2017 року включно. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором., що звичайно ставляться. Враховуючи, що відповідач зобов'язання з повернення кредиту у строки, визначені сторонами, у повному обсязі не виконав, у відповідача перед позивачем станом на 01.10.2015 року склалась заборгованість за кредитом у розмірі 80 059, 00 грн. Згідно п. 4 кредитного договору термін погашення кредиту встановлено 18.08.2017 року. Враховуючи прострочення відповідачем сплати основної заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про дострокове стягнення кредиту. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення виконання умов кредитного договору № 014/ZВ405К/3/1 між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] 20.08.2012 року укладено договір поруки, у відповідності до умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед позивачем у повному обсязі за порушення позичальником своїх зобов'язань. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватись виконання зобов'язань частково або в повному обсязі. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 20.08.2012 року № 014/ZВ405К/3/1 у розмірі 80 059, 00 грн. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про іпотеку іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У відповідності до приписів ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК). З матеріалів справи судом встановлено, що з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору від 20.08.2012 року № 014/ZВ405К/3/1 між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] 20.08.2012 року укладено іпотечний договір № 014/ZВ405К/3/1, відповідно до умов якого в іпотеку передане майно, що належить [PERSON] на праві власності, а саме: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно з умовами розділу 4 іпотечного договору іпотекодержатель здобуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за договором іпотеки або будь-якого зобов'язання, що забезпечене іпотекою за цим договором. Статтею 39 зазначеного Закону передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України Про іпотеку, так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20.08.2012 року № 014/ZВ405К/3/1 у розмірі 80059грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що у відповідності до статуту ПАТ "Фідобанк" 30 жовтня 2013 року на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів Банку (Протокол № 68) був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого Банку було передано усе майно, права та обовязки ПАТ «Фідокомбанк» (ідентифікаційний код 34001693), зареєстрованого Національним банком України 25 січня 2006 року (Реєстраційний №303). ПАТ «Фідокомбанк» був правонаступником прав і зобовязань Акціонерного комерційного банку «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», а також Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк». Внаслідок цього, Банк є також правонаступником всіх прав та обовязків Акціонерного комерційного банку «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідокомбанк». 28.11.2014 року між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Скай Кепітал" укладено договір про відступлення права вимоги № 16ск, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору свої права вимоги до боржників за кредитними договорами, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора. У відповідності до акта приймання-передачі прав вимоги за договором про відступлення права вимоги № 16ск ТОВ "[PERSON] кепітал" передано і право вимоги за кредитним договором від 20.08.2012 року № 014/ZВ405К/3/1 та договором поруки від 20.08.2012 року № 014/ZВ405К/3/1/2. Крім того, 28.11.2014 року між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Скай Кепітал" укладено договір про відступлення права за договорами іпотеки № 1/16ск, за яким позивачеві передано право вимоги на договором іпотеки від 20.08.2012 року № 014/ZВ405К/3/1/1. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial