Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ПрАТ «СК «Перша» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. В позові зазначено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Лексус», державний номер [NUMBER] . 14.09.2018 в м. Вінниця по вул. Замостянська, 34 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій автомобіля «Івеко 35», номерний знак [NUMBER] , застрахований ПрАТ «СК» Перша», [PERSON] допустив зіткнення із автомобілем позивача. Внаслідок ДТП складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 14.09.2018, яке передано до ПрАТ «СК» Перша». У даному повідомленні відповідач [PERSON] визнав свою вину в скоєнні ДТП. 17.09.2018 ПрАТ «СК» Перша» складено акт огляду транспортного засобу, яким встановлено характер та кількість пошкоджень автомобіля «Лексус», державний номер [NUMBER] . 08.02.2019 ПрАТ «СК» Перша» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що на час настання ДТП відповідач [PERSON] не був законним володільцем та користувачем автомобіля згідно з п. 4 ст. 380 МК України, а тому не є особою, відповідальність якої застрахована. Позивач вважає, що відмова ПрАТ «СК» Перша» є незаконною, оскільки перебування [PERSON] за кермом автомобіля марки «Івеко», номерний знак [NUMBER] , є правомірним, а той факт, що автомобіль марки «Івеко», номерний знак [NUMBER] , ввезений тимчасово на територію України громадянинкою Молдови [PERSON] та переданий іншим особам не звільняє ПрАТ «СК» Перша» від виконання договірних зобов`язань згідно з договору страхування укладеного між ПрАТ «СК» Перша» із [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача, який керував траспортним засобом марки «Івеко», номерний знак [NUMBER] , була застрахована 06.10.2017, згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №7485660. Відповідно до даного полісу, особами відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють транспортним засобом. Тому, [PERSON] , якому власником транспортного засобу було передано автомобіль та мав при собі посвідчення водія, є особою відповідальність якої застрахована. Окрім того, позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням його автомобіля винуватцем ДТП. Позивач не міг користуватися автомобілем тривалий час, що порушило його нормальні життєві зв`язки, останній не міг відвідувати своїх близьких людей у звичний для нього спосіб, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «СК» Перша» на його користь страхове відшкодування у розмірі 25967,69 грн., та з відповідача [PERSON] 18305,39 грн. майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, а також стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 18.06.2020 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Кравчука М.О., відзив представника ПрАТ «СК» Перша» - адвоката Гребенюка М.О. на зазнчену вище позовну заяву повернуто відповідачу разом із доданими додатками. 05.07.2019 задоволено клопотання представника відповідача ПрАТ «СК» Перша» - адвоката Гребенюка М.О. про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву представника відповідача ПрАТ «СК» вимоги позовної заяви не визнав та вважає такими, що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки шкода завдана позивачеві може бути компенсована виключно за умови, що ДТП відбулась за участі страхувальника або інших осіб, які правомірно володіють транспортним засобом. Транспортний засіб марки «Івеко», номерний знак [NUMBER] був ввезений на територію України громадянкою Республіки Молдока 10 серпня 2017 року в режимі "тимчасове ввезення до 1 року" з метою особистого користування. Відповідно до положень Закону України «Про дорожній рух» реєстрація права власності або користування транспортним засобом є обов`язковою. В свою чергу, відомостей щодо власності або користування відносно транспортного засобу «Івеко», номерний знак [NUMBER] , за відповідачем [PERSON] відсутні. Окрім того, приписами ст. 380 МК України встановлені обмеження щодо використання в Україні тимчасово ввезених транспортних засобів, а саме: можуть використовуватись на митній території України виключно громадянинами, які ввезли зазначені транспортні засоби для особистих потреб та не можуть бути передані у володіння чи користування або розпорядження іншим особам. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що договір 06.10.2017 (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №7485660 укладений між ПрАТ "СК "Перша" та [PERSON] , хоча ввезений на територію України [PERSON] . Даний правочин є дійсним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та не визнана судом, а порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб, але не є підставою для звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2020, яка залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 07.04.2020, призначено судову автотоварознавчу експертизу. (а.с. 14, 57-58 т. 2) Ухвалою суду від 03.08.2020 прийнято заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Кравчука М.О. про збільшення позовних вимог, згідно якої враховуючи висновок експерта №102 від 07.05.2019, представник позивача просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Перша» страхове відшкодування у розмірі 25967,69 грн. та з [PERSON] 18305,39 грн. майнової шкоди і 5000 грн. моральної шкоди, а також з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. ( а.с. 107, т. 2) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Кравчук М.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив. Просив суд їх задовольнити відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог. Представник відповідача ПрАТ «СК «Перша» в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2018 року між позивачем та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3268322, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Lexus IS 250, державний реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с. 247, т. 1) 06.10.2017 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Перша» було укладено договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7485660, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб IVECO 35, реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с 249, т. 1) За результатами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування №АК7485660 був діючим станом на 14.09.2018 (транспортний засіб IVECO 35, реєстраційний номер [NUMBER] ). (а.с. 18) 14.09.2018 року об 15:40 год. в м. Вінниця, вул. Замостянська, 34а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Lexus IS 250, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля IVECO 35, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України . Останній визнав свою вину у сконні ДТП. (а.с. 248, т. 1) Про скоєння ДТП відповідач [PERSON] повідомив ПрАТ «СК «Перша» 14.09.2018. (а.с. 250, т. 1) Позивач [PERSON] про факт ДТП повідомив ПрАТ «СК «Перша» 14.09.2018. (а.с. 240, т. 1) 17.09.2018 спеціалістом з врегулювання страхової компанії "Перша" [PERSON] складено акт огляду транспортного засобу Lexus IS 250, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Огляд проводився за адресою м. Вінниця, вул. І. Богуна, 213. В ході огляду виявлено такі пошкодження автомобіля: заднє праве крило - розбито, задня права фара - розбита, задні праві двері та бампер - подряпана плівка (а.с. 243-246, т. 1) 26.10.2018 позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Перша» із заявою про виплату стархового відшкодування (за пошкоджений транспортний засіб) (а.с. 239, т.1) Згідно з повідомлення Вінницької митниці ДФС №39/8/02-80-20/03 від 02.01.2019 транспортний засіб «IVECO35», державний реєстраційний номер [NUMBER] було ввезено в зоні діяльності Вінницької митниці ДФС 10.08.2017 громадянинкою Республіки Молдова [PERSON] в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року». (а.с. 226, т.1) У листі за вих. 1558/С від 08.02.2019 ПрАТ «СК «Перша» повідомило позивачу [PERSON] , що транспортний засіб IVECO 35, реєстраційний номерний знак [NUMBER] забезпечений ПрАТ «СК «Перша» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7485660. Проведеним розслідуванням встановлено, що водій [PERSON] не був законним володільцем та правомірним користувачем ТЗ IVECO 35, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , у зв"язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно умов полісу. Згідно п.32.1 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідаьності відповідно до закону. (а.с. 228-229, т.1) Відповідно до рахунку №ПМ-992293 від 12.10.2018 р. [PERSON] було здійснено купівлю фари задньої правої, розмір витрат на яку склав 6502,00 грн., що підтверджується відміткою про оплату. (а.с. 13, т. 1) Згідно з відповіді Головного сервісного центру МВС України №31/486аз №14.06.2019 станом на 12 червня 2019 р. транспортний засіб Iveco 35, номерний знак [NUMBER] державну реєстрацію не проходив. (а.с. 154, т.1) Як вбачається із відповіді Вінницької митниці ДФС №29/8/02-80-20-03 від 18.06.2019 р. протокол про порушення митних правил відносно громадянки [PERSON] за фактом перевищення нею строку тимчасового ввезення транспортного засобу Вінницькою митнецею ДФС не складався. (а.с. 155, т. 1) Згідно висновку № 102 від 07.05.2020 судової автотоварознавчої експертизи, проведеної в цивільній справі №127/12550/19 щодо визначення вартості відновлювального ремонту - ремонтних робіт (розміру матеріального збитку), автомобіля «Лексус» з державним номерним знаком [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту КТЗ, пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуванням ПДВ на матеріали та запасні частини складає 44273,08 грн., та матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Лексус» з державним номерним знаком [NUMBER] , 2006 року випуску складає 25964,69 грн. (а.с. 62-79, т. 2) Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно із ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Обов`язок страховика відшкодувати оцінену шкоду в результаті ДТП, завдану життю, здоров`ю, майну третьої особи визначений ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Автомобіль IVECO, реєстраційний номер [NUMBER] , на час скоєння ДТП був застрахований ПрАТ «СК «Перша». (а.с 249, т. 1) За змістом частини 5 статті 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним поки не буде доведено протилежне. Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відтак, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Законність володіння таким транспортним засобом презюмується. Судом не встановлено неправомірного заволодіння [PERSON] застрахованим автомобілем IVECO 35, реєстраційний номер [NUMBER] , тому суд вважає необґрунтованими доводи страховика, викладені у листі за вих. 1558/С від 08.02.2019 ПрАТ «СК «Перша» про те, що водій [PERSON] не був законним володільцем та правомірним користувачем ТЗ IVECO 35, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , у зв"язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7485660. Також відповідачем ПрАТ «СК «Перша» не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76-89 ЦПК України на підтвердження обставини, що підтверджує неправомірність керування [PERSON] забезпеченим транспортним засобом - автомобілем IVECO 35, реєстраційний номер [NUMBER] , чи доказів відсутності посвідчення водія у [PERSON] . Згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відтак, сторони укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/7485660 від 06.10.2017 року ) погодили умови щодо відповідного страхового платежу, який страховик повинен внести страхувальнику, що є особою, відмінною від тієї, яка є фактичним власником або ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях та не встановили спеціальних заборон щодо страхування автомобілів, ввезених в Україну на умовах тимчасового до одного року використання. ПрАТ «СК «Перша» не надало суду доказів, які б підтверджували незаконне заволодіння транспортним засобом водієм [PERSON] , а повідомлення Вінницької митниці ДФС №39/8/02-80-20/03 від 02.01.2019 про те, що транспортний засіб «IVECO35», державний реєстраційний номер [NUMBER] було ввезено в зоні діяльності Вінницької митниці ДФС громадянинкою Республіки Молдова [PERSON] в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» 10.08.2017, на яке посилається страховик, не є таким підтвердженням. Порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України, що передбачене, зокрема, ст. 380 Митного кодексу, може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Однак, зазначена обставина не є підставою для звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин. Тому суд вважає, що відмова у виплаті страхового відшкодування є неправомірною. Відповідно до страхового полісу №АК/7485660 від 06.10.2017 року страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 гривень, франшиза - 1 000 грн. Оскільки зібраними у справі доказами встановлено факт настання страхового випадку, причини та обставини його настання, звернення до страховика за відшкодуванням, а також розмір заподіяної шкоди, суд вважає необхідним стягнути з ПрАТ «СК «Перша» на користь [PERSON] вартість відновлювального ремонту КТЗ у урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 25964,69 грн. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому п. 32.7 ч. 1 ст. 32 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків. Відповідно до пп.8.6.1 п.8.6 методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ. Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, в разі, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ; в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості не передбачено, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серї [NUMBER] , автомобіль Lexus IS 250, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] є автомобілем 2006 року випуску (а.с. 9) Із акту огляду транспортного засобу Lexus IS 250, державний реєстраційний номер [NUMBER] від 17.09.2018, який проводився за адресою м. Вінниця, вул. І. Богуна, 213, було виявлено такі пошкодження автомобіля: заднє праве крило - розбито, задній права фара - розбита, задні праві двері та бампер - подряпана плівка (а.с. 243-246, т. 1) Відповідно до страхового полісу №АК/7485660 від 06.10.2017 року страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 гривень, франшиза - 1 000 грн. Системний аналіз п.32.7 ч. 1 ст. 32 закону №1961-IV, ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Аналогічний висновок було зроблено в постанові Верховного суду від 4 грудня 2019 року у справі №359/2309/17. З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачу [PERSON] слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] майнової шкоди у розмірі 18305,39 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] 18305,39 грн. майнової шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до п. п. 3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Аналізуючи доводи позивача щодо спричинення йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди, суд дійшов висновку щодо наявності такої шкоди яка полягає у моральних стражданнях, стресі, порушенні нормального способу життя, які зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням його майна. Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, п.п. 2,3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди. За таких обставин, оцінивши зазначені позивачем негативні фактори, на які вона посилається за текстом позовної заяви, надавши належну оцінку доводам, якими позивач обґрунтовує завдання моральної шкоди, перевіривши наявність доказів в підтвердження заявлених вимог, з урахуванням принципу розумності та пропорційності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в цій частині, у зв`язку з чим з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial