Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] особами, які втратили право користування житлом в будинку [ADDRESS] та підлягають зняттю з реєстрації без їх згоди в органах, які здійснюють таку реєстрацію. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідно до договору купівлі - продажу від 02 жовтня 2001 року та на підставі свідоцтва про право власності від 04 червня 2004 року і реєстрації права власності на нерухоме майно вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно домової книги, відповідачі зареєстровані у вказаному будинку з 2001 року. Реєстрація відбулася за її згоди і була обумовлена тим, що відповідач [PERSON] є її рідною сестрою, а [PERSON] сином відповідача та її племінником. В той же час, відповідачі з дати реєстрації в будинку фактично не проживали, а проживали і проживають на данний час закордоном. Останній раз відповідачі з"являлися у 2016 році. У тому ж 2016 року [PERSON] , після смерті їх матері [PERSON] , отримала у спадщину житловий будинок по [ADDRESS] і мала намір здійснити перереєстрацію місця проживання. За браком часу, як пояснює [PERSON] такі дії не вчинила, і відповідачі знову виїхали за кордон. З 2016 року відповідачі за місцем своєї реєстрації не з"являлися. Через вказану реєстрацію відповідачів, вона самотужки утримує будинок, сплачує комунальні послуги у відповідності до чисельності зареєстрованих у будинку осіб та позбавлена законної можливості отримати соціальні пільгиу вигляді субсидії на житлово - комунальні послуги у відповідності до об"єктивного обрахування розміру такої пільги. Ухвалою суду від 07.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.04.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явився. Надіслав на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення про слухання справи на офіційному веб-порталі Судової Влади України. У встановлений судом строк відзиву на позов не подали. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовилися надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у їх відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі - продажу від 02 жовтня 2001 року та на підставі свідоцтва про право власності від 04 червня 2004 року і реєстрації права власності на нерухоме майно [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно домової книги, відповідачі зареєстровані у вказаному будинку з 2001 року. Реєстрація відповідачів відбулася за згоди позивача, оскільки останні доводяться їй родичами. Однак, відповідачі фактично жодного дня не проживали у вказаному будинку, а увесь цей час проживають за кордоном. Останній раз відповідачі з"являлися у 2016 році. З 2016 року відповідачі за місцем своєї реєстрації не з"являлися. Через вказану реєстрацію позивач [PERSON] позбавлена законної можливості отримати соціальні пільги у вигляді субсидії на житлово - комунальні послуги у відповідності до об"єктивного обрахування розміру такої пільги. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Виходячи з положень статей\~16,\~391,\~386 ЦК України\~власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. У п.33 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Статтями 71, 72 ЖК визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2001 року фактично не проживають у належному позивачу будинку та втратили право користування будинком [ADDRESS] , тому позов підлягає задоволенню. Наслідком визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у відповідності до положень Закону України\~Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні\~є автоматичне зняття відповідачів з реєстрації відповідним повноважним органом. Оскільки відповідно до\~ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання проводиться протягом 7 днів на підставі заяви особи або остаточного рішення суду зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши до органу реєстрації судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved