Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У вересні 2015 року уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " ЕКСПОБАНК " Волощук І. Г. звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалою суду від 03 грудня 2015 року ( а.с. 154 ) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог було залучено [PERSON], свої вимоги мотивувавши тим, що 08 серпня 2007 між Публічним акціонерним товариством « Комерційний банк « ЕКСПОБАНК » та [PERSON] був укладений договір кредиту № 45 / 07 - USD - CK в іноземній валюті у розмірі 140 000 дол. США, зі сплатою 12 % відсотків річних за час фактичного користування грошовими коштами, а Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання, згідно з даним договором у повному обсязі. 04 жовтня 2007 з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, між Позивачем та Відповідачем укладено Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белломі О.В., зареєстрований в реєстрі за № 570. За цим Іпотечним договором Відповідач передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором нерухоме майно, а саме: - трьох кімнатну квартиру номер [ADDRESS], що належить Іпотекодавцю на праві спільної часткової власності ( в рівних частках ) на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру ( серія [NUMBER] ), що видане 19 червня 2007 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради ( Київська міська державна адміністрація ) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 13 червня 2007 року № 1067 - С / КІ, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації право власності на об'єкти нерухомого майна у реєстровій книзі під реєстровим № 445195. Загальна сума заборгованості Позичальника відповідно до розрахунку його заборгованості перед Позивачем за Кредитним договором станом на 20 серпня 2015 року становить в сумі 3280277( три мільйони двісті вісімдесят тисяч двісті сімдесят сім) доларів США 74 центів, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року (курс НБУ за 1 дол. США -22.087367 грн.) складає - 73 408 462 ( сімдесят три мільйони чотириста вісім тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 69 копійок , з яких: -140 000 ( сто сорок тисяч) доларів США 00 центів, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року складає 3 092 231 ( три мільйони дев»яносто дві тисячі двісті тридцять одна) гривня 38 копійок - прострочена заборгованість за кредитом; - 2 574 600 ( два мільйони п»ятсот сімдесят чотири тисячі шістсот) доларів США 00 центів,що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року складає 56 866 135 ( п»ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят шість тисяч сто тридцять п»ять) гривень 08 копійок - пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 06 серпня 2010 року до 20 серпня 2015 року ; - 26 286 ( двадцять шість тисяч двісті вісімдесят шість) доларів США 66 центів, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року складає 580 603 ( п»ятсот вісімдесят тисяч шістсот три) гривні 11 копійок - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; -539 391 ( п»ятсот тридцять дев»ять тисяч триста дев»яносто один ) доларів США 08 центів, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року складає 11 913 728 ( одинадцять мільйонів дев»ятсот тринадцять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 74 копійки - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 08.05.2009 -20 серпня 2015 року; А також нарахована комісія та пеня за несвоєчасну сплату комісії у розмірі 955 764 ( дев»ятсот п»ятдесят п»ять тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні 38 копійок, із яких: -44 162 ( сорок чотири тисячі сто шістдесят дві) гривні 81 копійка - прострочена заборгованість за нарахованою комісією ; -911 601 ( дев»ятсот одинадцять тисяч шістсот одна) гривня 57 копійок - пеня за несвоєчасну сплату комісії за період з 08 травня 2009 року до 20 серпня 2015 року . -Відповідно до підпункту 5. 2. Кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення. -Згідно до підпункту 5. 3. Кредитного договору за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування ( п.4. 5 цього Договору ) Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення. -У зв"язку з вищезазначеним позивач просить в рахунок виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 45/07-USD-CK від 08.08.2007 сума якого становить - 3 280 277( три мільйони двісті вісімдесят тисяч двісті сімдесят сім) доларів США 74 центів, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року (курс НБУ за 1 дол. США -22.087367 грн.) складає - 73 408 462 ( сімдесят три мільйони чотириста вісім тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 69 копійок та 955 764 ( дев»ятсот п»ятдесят п»ять тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні 38 копійок, - нарахована комісія та пеня за несвоєчасну сплату комісії, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 04.10.2007 року , укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. та зареєстрований в реєстрі за №570, шляхом визнання за іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» право власності на предмет іпотеки, трьох кімнатну квартиру номер [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві спільної часткової власності (в рівних частках) на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру (серія [NUMBER]), що видане 19.06.2007 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 13.06.2007 № 1067-С/КІ, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації право власності на об'єкти нерухомого майна у реєстровій книзі під реєстровим № 445195, вартість якої, згідно Звіту про експортну грошову оцінку від 01 липня 2015 року становить в сумі 1 379 356 ( один мільйон триста сімдесят дев"ять тисяч триста п"ятдесят шість) гривень 00 копійок. - Визнати за Публічним акціонерним товариством « Комерційний банк « ЕКСПОБАНК » права власності на трьох кімнатну квартиру номер [ADDRESS], що належить Іпотекодавцю на праві спільної часткової власності ( в рівних частках ) на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру ( серія [NUMBER] ), що видане 19 червня 2007 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради ( Київська міська державна адміністрація ) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 13 червня 2007 року № 1067 - С / КІ, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації право власності на об'єкти нерухомого майна у реєстровій книзі під реєстровим № 445195, в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не з"явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 16 грудня 2015 року за вх. № 61717 до загальної канцелярії суду від представника ПАТ " КБ Експобанк " Павлюк А. А. надійшли письмові пояснення щодо заперечень на позовну заяву відповідача та клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідно до письмових заперечень проти застосування строку позовної давності, які надійшли через загальну канцелярію за вх. № 60391 від 10.12. 2015 року, просив відмовити відповідачу в застосуванні строку позовної давності щодо договору відновлювальної кредитної лінії № 45/07-USD-CK від 08.08. 2007, звертаючи увагу суду на те, що відповідач в 2013 році частково здійснив погашення по кредиту та відповідно до розрахунку заборгованість відповідача перед банком становить 73 408 462, 69 гривень. За змістом частин 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов"язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином, представник позивача зазначає, що строк позовної давності починається відраховуватися заново, оскільки 10.06. 2011 року позивачем було подано позов до суду про стягнення боргу за кредитним договором, а 12.09. 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення про солідарне стягнення боргу за кредитним договором, а тому твердження відповідача щодо застосування строку позовної давності по кредитному договору є незаконними та безпідставними. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за довіреністю від 30 жовтня 2015 року ( а. с. 187 ) [PERSON] позовні вимоги не визнав, та просив суд відмовити у їх задоволенні, в повному обсязі з підстав пропуску встановленого законодавством строку позовної давності. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримуючи позицію представника відповідача , просила суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, та третьої особи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Як вбачається із вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У відповідності з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» та [PERSON] був укладений договір кредиту № 45/07-USD-CK в іноземній валюті у розмірі 140 000 дол. США, зі сплатою 12 % відсотків річних за час фактичного користування грошовими коштами, а Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання, згідно з даним договором у повному обсязі. Факт отримання Відповідачем кредиту підтверджуєтьсязаявою на видачу готівки № 04 від 04.10.2007 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до п. 3.5. Кредитного договору позичальник щомісяця до 8 числа сплачує проценти за користування кредитом. Додатковою угодою від 08.10.2008 було змінено відсоткову ставку, а саме: Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 14 % річних. Але свого зобов'язання за Договором Позичальник до цього часу не виконав. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або взагалі не приступив до виконання зобов'язання, або хоча і приступив, але не виконав його у встановлений договором чи законом строк. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 04 жовтня 2007 з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, між Позивачем та Відповідачем укладено Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белломі О.В., зареєстрований в реєстрі за № 570. За цим Іпотечним договором Відповідач передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором нерухоме майно, а саме: -трьох кімнатну квартиру номер [ADDRESS], що належить Іпотекодавцю на праві спільної часткової власності (в рівних частках) на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру (серія [NUMBER]), що видане 19.06.2007 Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 13.06.2007 № 1067-С/КІ, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації право власності на об'єкти нерухомого майна у реєстровій книзі під реєстровим № 445195. На порушення умов Кредитного договору, вимог статей 526, 530, 625, 1054 Цивільного кодексу України, Позичальник не виконав зобов'язання по своєчасній сплаті платежів по кредиту, процентів за користування коштами за Кредитним договором, у зв'язку з чим у Позичальника виникла заборгованість перед Позивачем. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості. Так, підпунктами 2.4.3., 2.4.5 Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення відповідно до чинного законодавства та цього договору. Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення позичальником Договору кредиту та/або порушення Іпотекодавцем договору. 25 червня 2015 року Банком на адресу Відповідача направлено Вимогу про усунення порушень по Кредитному договору та погашення заборгованості за вих. № 1701/4653 від 20.08.2015, в якій Банк зазначив, що у випадку невиконання Відповідачем вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором банк після спливу 30 днів з дати надіслання Вам цієї вимоги має намір звернути Стягнення на предмет іпотеки. Банк вимагав в 30 денний строк виконати зобов'язання за даною вимогою. На даний час зобов'язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором не виконано. Загальна сума заборгованості Позичальника відповідно до розрахунку його заборгованості перед Позивачем за Кредитним договором станом на 20.08.2015 за Відповідачами наявна заборгованість в сумі в сумі 3 280 277( три мільйони двісті вісімдесят тисяч двісті сімдесят сім) доларів США 74 центів, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року (курс НБУ за 1 дол. США -22.087367 грн.) складає - 73 408 462 ( сімдесят три мільйони чотириста вісім тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 69 копійок , з яких: -140 000 ( сто сорок тисяч) доларів США 00 центів, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року складає 3 092 231 ( три мільйони дев»яносто дві тисячі двісті тридцять одна) гривня 38 копійок - прострочена заборгованість за кредитом; - 2 574 600 ( два мільйони п»ятсот сімдесят чотири тисячі шістсот) доларів США 00 центів, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року складає 56 866 135 ( п»ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят шість тисяч сто тридцять п»ять) гривень 08 копійок - пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 06 серпня 2010 року до 20 серпня 2015 року ; - 26 286 ( двадцять шість тисяч двісті вісімдесят шість) доларів США 66 центів, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року складає 580 603 ( п»ятсот вісімдесят тисяч шістсот три) гривні 11 копійок - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; -539 391 ( п»ятсот тридцять дев»ять тисяч триста дев»яносто один ) доларів США 08 центів, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ станом на 20.08. 2015 року складає 11 913 728 ( одинадцять мільйонів дев»ятсот тринадцять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 74 копійки - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 08.05.2009 -20 серпня 2015 року; А також нарахована комісія та пеня за несвоєчасну сплату комісії у розмірі 955 764 ( дев»ятсот п»ятдесят п»ять тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні 38 копійок, із яких: -44 162 ( сорок чотири тисячі сто шістдесят дві) гривні 81 копійка - прострочена заборгованість за нарахованою комісією ; -911 601 ( дев»ятсот одинадцять тисяч шістсот одна) гривня 57 копійок - пеня за несвоєчасну сплату комісії за період з 08 травня 2009 року до 20 серпня 2015 року . Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов`язань чинне законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч.3 ст.549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст.625 ЦК України). Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня як різновид неустойки характеризується такими ознаками: - застосування виключно у грошових зобов'язаннях; - можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов'язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки); - обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання; - триваючий характер: нарахування пені за кожний день прострочення. Сучасна вітчизняна юридична наука розрізняє види неустойки залежно від її співвідношення зі збитками: - виключна неустойка, після стягнення якої збитки не відшкодовуються; - залікова неустойка, після стягнення якої збитки відшкодовуються в частині, не покритій неустойкою; - альтернативна неустойка - за вибором кредитора він може стягнути або неустойку або збитки; - штрафна неустойка, після стягнення якої збитки відшкодовуються у повному обсязі. Отже, п.1 ст.624 ЦК України встановлює загальне правило, за яким якщо у разі порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі незалежно від відшкодування збитків. Тобто ЦК України передбачає застосування передусім штрафної неустойки. Водночас п.п.2., 3 ст.624 ЦК України передбачають можливість змінити в договорі це загальне правило і застосувати виключну, залікову або альтернативну неустойку. Відповідно до підпункту 5.2. Кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення. Згідно до підпункту 5.3. Кредитного договору за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування (п.4.5 цього Договору) Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення. Згідно до ч.І ст. 33 Закону України «Про іпотеку" -у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки». А ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до розділу 4 Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем договору кредиту (несвоєчасне повернення кредиту, повністю або частково, або несвоєчасна сплата процентів, комісії тощо. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, на розсуд Іпотекодержателя, відповідно до договору або законодавства України за виконавчим написом нотаріуса, рішенням суду або в порядку позасудового врегулювання через продаж від власного імені Предмет іпотеки чи передачу Іпотекодержателю у власність. Статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Розділом 6 Договору іпотеки передбачено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя». Згідно до пункту 39 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України « Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Банк вважає за необхідне звернутися до Суду з позовом до Відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього. За змістом ч. З ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного 01.07.2015 суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Професіонал» (сертифікат № 14108/12, виданий Фондом державного майна України 24.12.2012), ринкова вартість предмету іпотеки за Договором іпотеки (трьох кімнатну квартиру номер [ADDRESS] станом на 01.07.2015 становить 1 379 356 ( один мільйон триста сімдесят дев"ять тисяч триста п"ятдесят шість) гривень 00 копійок, що не перевищує заборгованості Позичальника перед Банком за Кредитним договором 955 764 ( дев»ятсот п»ятдесят п»ять тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні 38 копійок і 3 280 277 ( три мільйони двісті вісімдесят тисяч двісті сімдесят сім) доларів США 74 центи (курс НБУ станом на 20.08.2015 за 1 дол. США -22.087367 грн.) в еквіваленті в національній валюті - 73 408 462 ( сімдесят три мільйони чотириста вісім тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 69 копійок. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. 22 червня 2015 року Позивачем було Відповідачу надіслано вимогу № 1701/4653 від 20.08.2015 року про усунення порушень основного зобов'язання. Відповідно Звіту від 01.07.2015 про експертну грошову оцінку предмета іпотеки, вартість вищезазначеної трьох кімнатної квартири становить 1 379 356 ( один мільйон триста сімдесят дев"ять тисяч триста п"ятдесят шість) гривень 00 копійок, без ПДВ. Відповідно до ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки про усунення порушень. Проте станом на даний час Відповідач свого зобов'язання за Кредитним договором не виконали. На підставі ст. 36 ЗУ "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до розділу 4 Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем договору кредиту (несвоєчасне повернення кредиту, повністю або частково, або несвоєчасна сплата процентів, комісії тощо. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, на розсуд Іпотекодержателя, відповідно до договору або законодавства України за виконавчим написом нотаріуса, рішенням суду або в порядку позасудового врегулювання через продаж від власного імені Предмет іпотеки чи передачу Іпотекодержателю у власність. Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають Із кредитних правовідносин", суди мають виходити з того, що з урахуванням положень ст.ст. 33, 36, 37 Закону України "Про іпотеку", не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, Якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ПК має право вимагати застосування його судом. 22.01. 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК». 26.01. 23015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення № 15 «Про початок процедури ліквідації АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК»- призначено - Волощука Ігоря Григоровича. Відповідно до ст. 48 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення ( витребування ) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Так, згідно з пунктом 1 частини 1 Закону України від 03 червня 2014 року № 1304 -VII « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті » протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника ) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України « Про заставу » та / або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України « Про іпотеку », якщо таке майно виступає, як забезпечення зобов'язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя ) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується, як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна ( об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна ) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України, що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України № 1304 - VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати ( відчужувати без згоди власника ) нерухоме житлове майно. Крім того, згідно з частиною 4 Закону України № 1304 - VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Таким чином, оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який має тимчасовий характер, не підлягає виконанню. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування положень Закону України № 1304 - VII, викладені в Постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справах № 6 -5 7ц15 та № 6 - 58ц15, які відповідно до ч. 1 ст. 360 - 7 ЦПК України мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6090 ( шість тисяч дев"яносто ) гривень 00 копійок Таким чином, на підставі викладеного та

Outcome: approved