Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про визнання неправомірним складеного акту від 11 вересня 2015 року про не допуск представників ЧнМЕМ на територію [ADDRESS], як такого, що складений з чисельними порушеннями вимог п. 53 ПКЕЕН, за відсутності споживача, при невжитті заходів щодо його завчасного повідомлення про візит зазначених працівників відповідача 11 вересня 2015 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання неправомірним складення акту Публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" від 11 вересня 2015 року відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. [PERSON] зазначає, що за період з 22 липня по 31 грудня 2015 року до нього не з'являлись службові особи для виконання рішення суду про відновлення електропостачання. 11 вересня 2015 року з'явився акт про не допуск представників відповідача на території домоволодіння позивача, який було складено за відсутності позивача. Заявник наголошує, що акт про порушення складається тільки на бланках, передбачених Методикою та складається в двох примірниках, один з яких залишається у енергопостачальника, а інший у споживача, проте судом першої інстанції встановлено, що акт про порушення правил користування електричною енергією не складався. Заявник вказує на те, що є безпідставним посилання суду, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог на розділ 5 Наказу ПАТ «Чернігівобленерго» від 22.10.2004 р. «Про введення в дію Порядку роботи з актами про порушення Правил користування електричною енергією та Правил користування електричною енергією для населення в ПАТ «Чернігівобленерго», так як зазначений наказ є виключно внутрішнім документом відповідача та зазначений наказ не узгоджується і суперечить положенням п. 53 ПКЕЕН. Зазначає, що суд порушив норми матеріального права, що в подальшому призвело до порушення судом норм процесуального права, а саме ст. 60 ЦПК України, з якої вбачається, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким вимогам не відповідає рішення суду першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції зазначив, що спосіб захисту, який визначив позивач не є ефективним засобом захисту, оскільки виконавче провадження по виконанню рішення суду не завершене, а обраний спосіб захисту, навіть у випадку порушення прав позивача, не відновив би його права, з огляду на те, що сам факт видання відповідачем акту не спрямоване на виконання рішення суду. Такий висновок суду суперечить обставинам справи, з ним не погоджується апеляційний суд з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 14 серпня 2015 року на адресу ПАТ «Чернігівобленерго» від Центрального відділу ДВС Чернігівського МУЮ надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 11 серпня 2015 року за виконавчим листом № 2/750/1082/15 про зобов'язання ПАТ «Чернігівобленерго» відновити електропостачання [PERSON]. Відповідно до п.2 вказаної постанови боржнику надано строк до 7 днів для самостійного виконання рішення суду. 10.09.2015 р. ПАТ «Чернігівобленерго» повідомило Центральний відділ ДВС Чернігівського МУЮ, що виконання рішення суду щодо підключення електроустановок [PERSON] до електричної мережі відбудеться 11.09.2015р. о 11.00 год. за адресою: [ADDRESS]. В зазначеному листі Товариство просило забезпечити участь у проведенні виконавчих дій державного виконавця, [PERSON] та працівників органів внутрішніх справ (а.с.36-37). Проте [PERSON] не було повідомлено про проведення виконавчих дій 11.09.2015 року. 11.09.2015р. о 11.00 год. за адресою: [ADDRESS] прибула бригада ПАТ «Чернігівобленерго» для підключення електроустановок [PERSON] до електричних мереж. Однак ні [PERSON], ні державного виконавця 11.09.2015р. о 11.00 год. за вказаною адресою не було. 11.09.2015 року працівниками Товариства був складений акт про недопуск представників ЧнМЕМ на територію домоволодіння, яке належить позивачу - по [ADDRESS] за підписом працівників відповідача: [PERSON] - електромонтера оперативно - виїздної бригади, [PERSON] - електромонтера оперативно - виїздної бригади та [PERSON] - водія автотранспортних засобів служби механізованого автотранспорту. В акті було зазначено, що 11 вересня 2015 року по [ADDRESS] абонента [PERSON] не було вдома. Статтею 4 ЦПК України визначені способи захисту, які застосовуються судом, зокрема здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що дії Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" щодо складення акту від 11 вересня 2015 року про недопуск працівників "Чернігівобленерго" на територію домоволодіння по [ADDRESS], в м. Чернігові, є неправомірними, оскільки позивача [PERSON] не було належним чином повідомлено про здійснення робіт 11.09.2015 року щодо підключення електроустановок до електричної мережі, відповідачем складений акт про недопуск, в той час як [PERSON] не було вдома. До того, складення акту за такою формою про «недопуск» не передбачено Правилами користування електричною енергією для населення. Крім того, апеляційний суд враховує, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.09.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 01.11.2016 року було зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» спростувати недостовірну інформацію, викладену в листі Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» від 14.09.2015 року № 28/5133 «[PERSON] не допустив працівників Товариства до об'єкту» та в листі від 23.09.2015 року № 28/5389 «[PERSON] 11.09.2015 року не допустив працівників Товариства до об'єкту [ADDRESS]», шляхом направлення листа до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції із зазначенням, що інформація «[PERSON] не допустив працівників Товариства до об'єкту», «[PERSON] 11.09.2015 року не допустив працівників Товариства до об'єкту [ADDRESS]» є недостовірною. Складений акт було направлено відповідачем до правоохоронних органів, державної виконавчої служби, виконавче провадження було закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку з невиконанням боржником-відповідачем рішення суду і неможливості виконати рішення суду без участі боржника, а тому з врахуванням зазначених вимог закону, ст. 13 Конвенції Про захист прав і основоположних свобод…, апеляційний суд вважає, що ефективним засобом поновлення порушеного права позивача буде визнання неправомірними дій ПАТ "Чернігівобленерго" щодо складення акту від 11 вересня 2015 року, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з частковим задоволенням позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial