Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивачі у вересні 2016 року звернулись до суду з позовом до Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про повернення дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в їх сім"ю. В обгрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 30.07.2015 року в них відібрано малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без позбавлення їх батьківських прав. Підставою для відібрання дітей стало те, що позивачі не виконували обов"язку виховувати та утримувати своїх дітей, зловживали алкогольними напоями та утримували квартиру в занедбаному стані. На даний час обставини, які перешкоджали належному вихованню дітей батьками, не існують. Вони розуміють свій батьківський обов»язок щодо забезпечення дітей належним духовним та матеріальним розвитком, готові докласти зусиль для матеріального та морального благополуччя дітей. Тому просять задоволити позов. В судове засідання позивачі не з"явились, однак подали до судузаяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та присили суд його задовольнити. Представник відповідача до суду також не з"явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, крім того подала до суду висновок про доцільність повернення [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на виховання в сім"ю. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, згідно ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 30.07.2015 року в них відібрано малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без позбавлення їх батьківських прав. (а.с.13). Підставою для відібрання дітей стало те, що позивачі не виконували обов"язку виховувати та утримувати своїх дітей, зловживали алкогольними напоями та утримували квартиру в занедбаному стані. З акта обстеження житлово-побутових умов проживання, проведеного спеціалістами Великохайчанської сільської ради Овруцького району 08.12.2015 року, вбачається, що умови проживання у будинку [PERSON] поліпшилися, є зміни у кращий бік, на ліжках є постільна білизна, в кімнатах прибрано, є необхідні речі та запас продуктів харчування, та, загалом на даний час є всі необхідні умови для проживання дітей (а.с.17). Згідно висновоку №101-9797/03 від 24.10.2016 року про доцільність повернення [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на виховання в сім"ю, вбачається, що батьки дітей офіційно не працюють, з їх слів, мають постійний дохід в розмірі 13 000 грн. щомісячно Для дітей створені умови для проживання, облаштовано окрему кімнату. На сьогодні сім"я веде здоровий спосіб життя, санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний, був зроблений косметичний ремонт. На думку спеціалістів Центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді Дарницького району м.Києва, які працюють з сім"єю, повернення дітей на виховання батькам є доцільним. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено низку обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно з ч.ч.1,2 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та має право на піклування батьків. Виховання в сімї, відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону, є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved