Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

згідно вимог позовної заяви позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідач - її син веде аморальний спосіб життя, зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, не має постійного місця проживання, не цікавиться життям та утриманням своєї дитини, яка проживає з нею, перебуває на її повному утриманні. У поданих до суду заявах сторони просять справу слухати у їх відсутність, позивач та представник третьої особи позов підтримують повністю, відповідач позов визнає. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про їх правовідносини і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За таких умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого вирішення спору. В зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та неявка яких не перешкоджає розгляду заяви, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Батьки дитини розлучені, що вбачається з рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 листопада 2011 року, мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно нього рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2010 року, дитина залишена на виховання позивачу - рідній бабусі по батьківській лінії спорідненості. При подачі попереднього позову позивачем заявлялася вимога і щодо позбавлення батька дитини батьківських прав, але син пообіцяв змінити свою поведінку щодо дитини, тому вона відмовилася від своїх позовних вимог в цій частині позову. Разом з тим, його поведінка на краще не змінилася. Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не здійснює за дитиною догляду і контролю, не піклується про його моральний розвиток, негативно характеризується за місцем проживання, з 2011 року не працює, зловживає спиртними напоями, проходив курси лікування від алкоголізму, але це не дало позитивних результатів. В 2010 році засуджений за ст.304, ч.3 ст.185 КК України. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім"ї від 10 листопада 2014 року встановлено, що дитина проживає з бабусею, батько не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. За таких умов, відповідно до висновку Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 12.11.2014 року доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України "при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дії відповідача свідчать про його ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідач, залишивши дитину на виховання бабусі, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком, що свідчить про його небажання утримувати, виховувати дитину і піклуватися про неї. Таку фактичну поведінку відповідача суд розцінює як втрату інтересу до дитини. Враховуючи викладене, положення п.8 ст.7 Сімейного кодексу України у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, суд дійшов висновку, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: позбавлення батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батька до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення. Таким чином, судом встановлено умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини, при цьому він має реальну можливість виконувати свій батьківський обов"язок, але не вчиняє відповідних дій. Таку сукупність вказаних фактів суд визнає достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини. Згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2010 року дитина залишена на виховання позивачу - рідній бабусі по батьківській лінії спорідненості. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягнення на користь позивача сплачені судові витрати у виді судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. З огляду на викладене, на підставі ст.ст.164 СК України,

Outcome: approved