Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] пред"явила в суд позов до [PERSON], у якому просить встановити опіку над її малолітнім онуком [PERSON], [INFO] та визнати її, позивача, опікуном малолітнього онука. Позов мотивує тим, що її син [PERSON] з 15.05.2001 року до 18.12.2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], яка після одруження вдруге змінила прізвище на [PERSON]. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. З 2004 року онук проживав з нею, позивачем, та своїм батьком, відповідач з ними не проживала. Рішенням Виноградівського районного суду від 08.10.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 300 гривень. [INFO] її, позивача, син [PERSON] помер, а онук продовжував проживати разом з нею. Відповідач зверталась до органу опіки та піклування про зміну місця проживання дитини. Проте, орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації 14.11.2013 року прийняв рішення про недоцільність зміни місця проживання онука, залишив його з нею, позивачем, та зобов"язав [PERSON] належним чином брати участь у вихованні та утриманні сина. Вона, позивач, доглядає онука, займається його вихованням, піклується про стан здоров"я та всебічний розвиток. Відповідач постійно знаходиться за кордоном, не приймає участі у вихованні дитини, не надає кошти на його утримання. У зв"язку з наведеним, а також враховуючи те, що фактично вона є опікуном онука, проте юридично не може представляти його інтереси, в тому числі оформити онуку пенсію по втраті годувальника, вимушена звернутись з позовом до суду. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили суд такі задоволити повністю. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні вимоги заяви визнала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, підтримала позовні вимоги позивачки. Обстеживши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [PERSON] народився [INFO]. Його батьками є [PERSON] - син позивача у справі та [PERSON] - відповідач у справі, які з 15.05.2001 року до 18.12.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. З 2004 року [PERSON] проживав з батьком та бабусею [PERSON] - позивачем у справі, які займалися його вихованням. 08.10.2010 року Виноградівським районним судом Закарпатської області ухвалено рішення у справі № 2-1317/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Даним рішенням вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі по 300 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено цим судовим рішенням після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилася на повному утриманні батька, мати кошти на утримання сина надавала періодично та в незначних розмірах. [INFO] син позивача [PERSON] помер. Малолітній [PERSON] залишився проживати разом з позивачем. 14.11.2013 року органом опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації за зверненням [PERSON] прийнято рішення по визначенню місця проживання малолітнього [PERSON] Зокрема, орган опіки та піклування вирішив вважати за недоцільне зміну його місця проживання, залишити місце проживання малолітнього з бабою [PERSON] та зобов"язати [PERSON], матір дитини, належним чином брати участь у вихованні та утриманні сина. На даний час [PERSON] перебуває на вихованні та утриманні позивача. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню сина, не надає кошти на його утримання. 14.10.2014 року орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області прийняв рішення у формі висновку щодо доцільності призначення [PERSON], мешканки [ADDRESS], опікуном малолітнього внука, [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав матері [PERSON], мешканки [ADDRESS]. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Аналогічне по суті положення закріплено у ст. 58 ЦК України, де передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно ч. 3 ст. 243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема, те, що на час судового розгляду справи [PERSON] не досяг чотирнадцяти років, він проживає разом з бабусею - позивачем у справі, яка займається його вихованням, піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, батько дитини помер, а мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню та утриманню сина, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність призначення дитині опікуна без позбавлення матері батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення опіки над малолітнім [PERSON] є підставними та обгрунтованими. Стаття 244 СК України регламентує, яка особа може бути опікуном. Так, згідно ч. 1 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. У відповідності до положень ч. 3 ст. 244 СК України не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. У статті 212 СК України визначено, які особи не можуть бути усиновлювачами. За правилами ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. При вирішенні питання щодо того, чи може позивач бути опікуном малолітнього онука, суд враховує те, що вона є повнолітньою дієздатною особою, не є особою, яка відповідно до ч. 3 ст. 244, ст. 212 СК України не може бути опікуном, орган опіки та піклування, вивчивши особисті якості позивача, її здатність виховувати та ставлення до дитини, а також бажання дитини, вважає за доцільне призначити позивача опікуном малолітнього онука, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила 243,60 гривень судового збору, які відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved