Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди посилаючись на те, що він являється приватним підприємцем і є суб"єктом підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму працівників. 16 листопада 2006 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір на виконання обов"язків продавця з повною матеріальною відповідальністю з відповідною оплатою. Крім того, 01 грудня 2011 року між суб"єктом підприємницької діяльності [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого остання бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених їй адміністрацією матеріальних цінностей. Під час останньої інвентаризації станом на 01 листопада 2012 року було встановлено недостачу матеріальних цінностей на суму 17 807,24 гривні, що стверджується актом інвентаризації та розпискою, даною відповідачкою 20 грудня 2012 року, згідно якої вона зобов"язалась недостачу в сумі 17 807,24 гривні сплатити протягом трьох років. Однак, недостачу вона погасила тільки частково в сумі 900 гривень. Решту своїх зобов"язань відповідачка не виконує, тому він змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує частково на суму 16 907,24 гривні в зв"язку з тим що відповідачка погасила добровільно недостачу в сумі 900 гривень на яку він зменшує позовні вимоги. Просить врахувати викладені в позовній заяві обставини та задовольнити змінені позовні вимоги та стягнути понесені ним судові витрати по справі. Відповідачка [PERSON] в суове засідання не з"явилась, повідомила суд письмово, змінені позовні вимоги визнає, просить справу слухати в її відсутності. Вислухавши позивача дослідивши матеріали справи суд вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення. Громадянин [PERSON] являється приватним підприємцем і є суб"єктом підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму працівників. 16 листопада 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір на виконання обов"язків продавця з повною матеріальною відповідальністю з відповідною оплатою. Крім того, 01 грудня 2011 року між суб"єктом підприємницької діяльності [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно умов котрого остання бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених їй адміністрацією матеріальних цінностей. Під час останньої інвентаризації станом на 01 листопада 2012 року було встановлено недостачу матеріальних цінностей на суму 17 807, 24 гривні, що стверджується актом інвентаризації та розпискою, даною відповідачкою 20 грудня 2012 року згідно якої вона зобов"язалась недостачу в сумі 17 807, 24 гривні сплатити протягом трьох років. Однак, недостачу вона погасила тільки частково в сумі 900 гривень. Згідно ст.130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до п. 1 ст. 134 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. В даному випадку має місце факт порушення прав позивача, як власника товаров- матеріальних цінностей, які підлягають поновленню шляхом задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved