Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд розірвати зареєстрований 24.04.1999 року Великоп"ятигірською сільською радою Бердичівського району Житомирської області , шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], актовий запис № 1. Стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., щомісячно, що підлягають індексації, починаючи з дня пред"явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідачки на його користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 700,00 грн. В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що спільне життя є відповідачкою не склалось в зв"язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, ведення спільного господарства, вирішення матеріально побутових проблем. Зазначає, що не бажає примирення, впевнений , що сімейні та шлюбні стосунки з відповідачкою налагодити неможливо. Позивач вказує, що діти проживають з ним та перебувають на його утриманні, відповідачка в добровільному порядку не надає кошти на утримання дітей, хоча має задовільний стан здоров"я, інших утриманців немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Вказав, що сину [PERSON] в березні виповнилося [INFO], а дочка [PERSON], з початку березня проживає разом з відповідачкою. Зазначив, що просить стягувати аліменти в розмірі по 2000,00 грн., щомісячно , на кожну дитину окремо. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то вказав, що будь-яких доказів, що ним понесено такі витрати у нього немає. Відповідачка пред"явлені до неї позовні вимоги визнала частково, не заперечила проти розірвання шлюбу, аліменти сплачувати на користь позивача не згодна, оскільки діти з початку березня проживають разом з нею. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження сторони 24.04.1999 року зареєстрували шлюб у Великоп"ятигірській сільській раді Бердичівського району Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1 ( а.с. 9). Від шлюбу сторони мають дітей : сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO] ( а.с.10). З пояснення сторін вбачається, що вони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу , суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам , а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Як передбачено ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( ч. 3 ст. 181 СК УКраїни). Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України " Про державний бюджет України на 2018 рік" зріс розмір прожиткового мінімуму , а саме для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня він становить 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., а з 1 грудня - 2027 грн. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що діти сторін з березня 2018 року проживають разом з відповідачкою, позивач проти даного факту не заперечив, сину [PERSON] ,[INFO] [INFO] виповнилось [INFO]. Доказів про те, що на час розгляду справи позивач несе матеріальні витрати на утримання дітей, останнім суду не надано, також не надано доказів, що відповідачка спроможна сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, на кожну дитину окремо. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, те, що станом на [INFO] сину [PERSON], [INFO], є [INFO], а дочка сторін - [PERSON],[INFO] проживає з 04.03.2018 року разом з відповідачкою , враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку , що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково. Водночас, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення на його користь з відповідачки 700,00 гривень, як вказує, понесених ним судових витрат на правову допомогу, виходячи з наступного. За змістом ст. 133 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем в порушення зазначених вимог не надано доказів про те, що ним понесені витрати в розмірі 700,00 грн. на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір".

Outcome: partial