Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

ТОВ "Вендор-Фінанс" звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором надання фінансового кредиту в сумі 112607,02 грн. Позов мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем 07.06.2020 року укладено договір про надання фінансового кредиту на суму 50000 грн. Згідно з Договором відповідач зобов"язався у строк до 06.12.2020 року повернути наданий йому кредит, а також здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем у розмірі 3513,57 грн, згідно графіку, в тому числі сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 5,098% за кожні 7 днів. Позичальником було порушено умови Договору, в зв`язку з чим станом на 06.01.2021 року заборгованість відповідача становить 112607,02 гривень, з яких 46956,79 гривень кредиту, 65650,23 гривень процентів за період з 07.06.2020 року по 06.01.2021 року. Позивач неодноразово попереджав відповідача про необхідність погашення кредиту, шляхом направлення листа-претензї, проте він був залишений без задоволення, тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 09.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та визначено відповідачу п"ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. В судове засідання представник позивача не з"явився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовільнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 07.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНДОР-ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № ВН-03-00278 на суму 50000,00 грн., за умовами якого позичальник зобов`язався повернути наданий йому кредит, а також здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем у розмірі 3513,57 грн, відповідно до Графіку внесків за кредитним договором, в тому числі сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 5,098% від суми наданого кредиту за кожні 7 днів користування. Кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 06.12.2020 (а.с. 5-7,9-11,14). Відповідно до умов договору позивач виконав свої зобов`язання з надання кредиту, що підтверджується видатковим касовим ордером від 07.06.2020 року (а.с.10). Позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання за цим договором і не пізніше строку, вказаного в п. 1.5 Договору повернути отримані кредитні кошти разом із нарахованими процентами, а також сплачувати штрафні санкції, якщо такі будуть мати місце (п. 3.3.2. Договору про надання фінансового кредиту). Пунктом 3.2.7. Договору про надання фінансового кредиту визначено, що у разі несвоєчасної сплати кредиту та нарахованих процентів, кредитор має право нараховувати та стягувати з позичальника штрафні санкції в порядку і на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п. 4.1. вказаного договору, за порушення умов цього договору, сторони несуть відповідальність, в порядку передбаченому чинним законодавством України. Позичальник, всупереч умов Договору про надання фінансового кредиту щодо своєчасного повернення кредиту, свої зобов`язання за договором не виконав. У зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 06.01.2021 року становить 112607,02 гривень, з яких 46956,79 гривень кредиту, 65650,23 гривень процентів за період з 07.06.2020 року по 06.01.2021 року (а.с. 14). Повідомлення-претензія позивача достроково добровільно погасити весь кредит, включаючи прострочену заборгованість по кредиту, процентах та штрафних санкціях за договором, відповідач залишив без реагування (а.с. 12). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту від 07.06.2020 року в сумі 112607,02 грн, оскільки доведено, що відповідач порушив графік погашення кредиту, який передбачав поступове зменшення заборгованості за тілом кредиту та відповідне зменшення сум нарахованих на залишок кредиту процентів так як останній платіж ним було здійснено ще в червні 2020 року. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved