Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що вона є бабусею дітей [PERSON] та [PERSON] ,, які проживають з нею та перебувають на її повному утриманні та вихованні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає. За таких обставин просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо її дітей [PERSON] та [PERSON]. Учасники справи у судове засідання не з"явилися. Позивач та представник органу опіки та піклування Свалявської РДА надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні (а.с. 35, 36). Відповідач надала суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову та справу розглядати без її участі.(а.с. 37). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. За приписами ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно статті 150 СК України , батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов"язками. Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Судом встановлено, що матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 8, 9). Матеріалами справи встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають разом з бабусею [PERSON] , перебувають на її повному утриманні та вихованні. Мати [PERSON] відносно дітей не проявляє батьківської турботи, вихованням не займається, не бере участі у її фізичному та духовному розвитку, матеріально не забезпечує (а.с. 12-20). Правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав є висновок Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області № 01-18/50 від 18.02.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Обгрунтовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує їм належного догляду, ухиляється від виховання, тобто свідомо нехтує своїми обов"язками, необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За правилами ст. 141 ЦПК України - судові витрати, пов"язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved