Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

10 грудня 2014 року позивав звернувся до суду з позовом про визнання наказу №43 від 10 листопада 20014 року про звільнення незаконним, поновити на посаді електромонтера 5 розряду, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11 листопада 2014 року по день винесення рішення суду. У судовому засіданні позивач та його представники просили позов задовольнити. Позивач пояснив суду, що 10.11.2014 року підійшов механік і сказав, щоб всі написали заяви, він написав заяву, тому що пообіцяли прийняти на роботу в нове створене підприємство, а ввечері сказали, що я звільнений, віддали трудову книжку, дату її отримання коли розписувався не пам"ятає, а 2 грудня отримав повний розрахунок по зарплаті на карточку. Представник відповідача Відокремленого підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрзернопром Агро" просив відмовити в задоволенні позову. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрзернопром Агро" в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Позивач був прийнятий до Відокремленого підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрзернопром Агро" на роботу електромонтером по 5 розряду з 05.08.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7). 08.11.2014 року [PERSON] подав заяву про звільнення з роботи за угодою сторін 09.11.2014 року, що підтверджується його власноручно написаною заявою (а.с. 34), що визнав позивач в судовому засіданні. Наказом №43 від 10.11.2014 рок [PERSON] було звільнено з роботи 10.11.2014 року з посади електромонтера по 5 розряду за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗПП України) Копією журналу трудових книжок (а.с. 32) підтверджується отримання позивачем трудової книжки 10.11.2014 року З 20.11.2014 року позивач перебуває на обліку в Чернігівському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7). Згідно вимог ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ України від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України ( за згодою сторін) договір припиняється в строк визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Свідок [PERSON] показав суду, що 10 листопада 2014 року на роботі надали зразок написати заяву про звільнення за згодою сторін та прийняття на роботу до нового підприємства. [PERSON] писав заяву та був звільнений з роботи. Свідок [PERSON] надав суду покази, що писали заяви разом з [PERSON] на звільнення 9 листопада, а прийняття на роботу 10 листопада, проте [PERSON] не був прийнятий до нового підприємства на роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач подав заяву про звільнення за згодою сторін з 09.11.2014 року, оскільки 09 листопада був вихідним днем, то звільнення відбулося на наступний робочий день 10.11.2014 року, про що позивач не заперечив, отримав трудову книжку та став на облік до центру зайнятості для отримання допомоги. Крім того, позивачем не надано суду доказів про відсутність погодження сторін по припиненню трудового договору. Одночасно позивачем не доведено незаконність наказу про звільнення, а також не доведено, що відповідачем порушено процедуру звільнення позивача, у зв"язку з чим суд не знаходить підстав для його поновлення, що у свою чергу є безумовною підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed