Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

30.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Йому належала квартира [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе своє майно позивачці [PERSON] При зверненні до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру, позивачці нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про належність вказаної спадщини спадкодавцеві та рекомендовано звернутись до суду. У зв"язку з цим [PERSON] вимушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності на зазначену квартиру. Позивачка в судове засідання не з"явилась. Про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Направила до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Подав до суду клопотання, у якому не заперечує проти позовних вимог та просить суд слухати справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені слідуючі обставини. [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. [PERSON] являється жінкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.6) та єдиною спадкоємицею після його смерті. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачці нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про належність вказаної квартири спадкодавцеві та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування. У зв"язку з викладеним, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS], яка належав померлому [PERSON] Належність зазначеної квартири [PERSON] підтверджується: - копією договору купівлі-продажу (а.с.8); - копією архівної довідки Ульяновського КМБТІ (а.с.9). Приймаючи рішення суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1, 2ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належну йому квартиру, суд вважає за позивачем визнати право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України віл 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Таким чином,

Outcome: approved