Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ПАТ " Дельта Банк ", [PERSON] , треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, Фонд Гарантування вкладів фізичних осіб про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, свої вимоги мотивувавши тим, що 25 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру [PERSON], [ADDRESS], в рахунок погашення її зобов'язань перед ПАТ « Дельта Банк », що виникли із кредитного договору № К - 4782074 від 25 грудня 2012 року, включаючи тіло кредиту, заборгованість по процентах та пеню, та зареєстровано такий виконавчий напис в реєстрі за № 1032. Позивач [PERSON] із вчиненим виконавчим написом не погоджується, вважає його незаконним та таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 27 липня 2016 року [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ " Дельта Банк ", що діє на підставі довіреності від 23 січня 2018 року Святецький Віктор Іванович позовні вимоги не визнав, та заперечив проти їх задоволення в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 02 березня 2018 року за вх. № 11206 до загальної канцелярії суду від [PERSON] надійшла заява в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, оскільки перебуватиме у відрядженні. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна в судове засідання не з"явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 14 лютого 2018 року за вх. № 8002 до загальної канцелярії направила клопотання в якому просила проводити розгляд справи за її відсутності, та заперечує проти його задоволення. Третя особа Фонд Гарантування вкладів фізичних осіб в судове свого представника не направив, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 03 березня 2018 року за вх. № 11277 до загальної канцелярії суду від представника Фонд Гарантування вкладів фізичних осіб, що діє на підставі довіреності № 27 - 26 / 18 від 02 січня 2018 року [PERSON] направила до суду клопотання в якому просила проводити розгляд за її відсутності. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. 25 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру [PERSON], [ADDRESS], в рахунок погашення її зобов'язань перед ПАТ « Дельта Банк », що виникли із кредитного договору № К - 4782074 від 25 грудня 2012 року, включаючи тіло кредиту, заборгованість по процентах та пеню, та зареєстровано такий виконавчий напис в реєстрі за № 1032. Позивач [PERSON] із вчиненим виконавчим написом не погоджується, вважає його незаконним та таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступні обставини: Відповідно до ст. 88 Закуоном України « Про нотаріат ». Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих ..написів нотаріусів: Нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а ) оригінал нотаріально посвідченої угоди; , ; б ) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відтак, нотаріус має право вчиняти виконавчий напис виключно при наявності безспірної заборгованості Боржника перед Кредитором. 21 квітня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено ухвалу про відкриття провадження по справі № 755 / 10220 / 14 - ц за поданим 28 березня 2014 року позовом ПАТ « Дельта Банк » до [PERSON] про стягнення коштів за кредитним договором № К - 4782074 від 25 грудня 2012 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України: Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин Отже, звернення 28 березня 2014 року ПАТ « Дельта Банк » до суду в порядку позовного провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № К - 4782074 від 25 грудня 2012 року із включенням до позовних вимог основного боргу, заборгованості по відсотках а також пені свідчить про наявність спору про право між Кредитором і Боржником у зобов'язанні. Натомість, 25 липня 2014 року, в період розгляду судом спору про право ПАТ « Дельта Банк » стягувати з [PERSON] кошти за кредитним договором № К - 4782074 від 25 грудня 2012 року, Банк звернувся до приватного нотаріуса КМНО Ярощук В. Ю. із заявою про вчинення виконавчого напису в рахунок погашення сум грошових зобов'язань [PERSON] за цим самим кредитним договором, які оспорюються в Дніпровському районному суді місто Києва. Таким чином, вчинений 25 липня 2014 року і внесений до реєстру за № 1032 приватним нотаріусом КМНО Ярощук В. Ю. виконавчий напис про звернення стягнення на майно [PERSON] в рахунок погашення її заборгованості перед ПАТ « Дельта Банк » за кредитним договором № К - 4782074 від 25 грудня 2012 року не підлягає виконанню, оскільки визначені в ньому суми не є безспірними, і на момент його вчинення та пред'явлення до виконання, і на даний час були оспорюваними в Дніпровському районному суді міста Києва в рамках справи № 755 / 10220 / 14 - ц. Даний висновок узгоджується і з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 04 березня 2015 року у справі № 6 - 27цс15: « Відповідно до статті 88 Закону України « Про нотаріат » нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують - безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповїдщі до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 « Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов 'язання. Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.» Крім того, відповідно до ст. 35 Законом України « Про іпотеку »: У разі порушення основного зобов'язання та / або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового' врегулювання на підставі договору. Всупереч даній нормі, Позивачу не було надіслано передбаченого повідомлення про розмір заборгованості, її склад, та вимогу про усунення такої заборгованості, і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання вимог по сплаті боргу. Дані обставини свідчать про порушення ПАТ «Дельта Банк» прав [PERSON] та встановленого законом порядку щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак служать підставою для визнання вчиненого із такими порушеннями виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні » від 07 лютого 2014 року: « ЦПК визначає підсудність справ щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,' або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса - за місцем його виконання відповідно до ч. 12 ст. 110 ЦПК.» З 04 червня 2015 року спірний виконавчий напис нотаріуса № 1032 від 25 липня 2014 року перебуває на виконані у Дарницькому РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, по проспекту Миколи Бажана, № 7 - є, що територіально належить до Дарницького району міста Києва. Крім того, квартира, на яку звернуто стягнення за вказаним виконавчим написом також розташована у Дарницькому районі міста Києва. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. ст. 10 - 13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі « Гарсія Руїз проти Іспанії », від 22 лютого 2007 року в справі « Красуля проти Росії », від 05 травня 2011 року в справі « Ільяді проти Росії », від 28 жовтня 2010 року в справі « Трофимчук проти України », від 09 грудня 1994 року в справі « Хіро Балані проти Іспанії », від 01 липня 2003 року в справі « Суомінен проти Фінляндії », від 7 червня 2008 року в справі « Мелтекс ЛТД ( MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян ( MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії » ) свідчить, що право на мотивоване ( обґрунтоване ) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції такожне встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що При ухваленні рішення про задоволення позову, суд також бере до уваги роз"яснення Верховного Суду України, викладені у правовій позиції по справі № 6 - 887цс17 від 05 липня 2017 року, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. Боржник так само має право на захист свого цивільного права, шляхом оспорювання в судовому порядку вчиненого нотаріусом виконавчого напису: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати стягнути з відповідача ПАТ " Дельта Банк " на користь позивача [PERSON].

Outcome: approved