Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

У жовтні 20218 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала таким. 18 жовтня 2016 року у Миколаївському міському відділі державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя припинили через відсутність взаємопорозуміння та постійних сварок. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Крім того, дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач ухиляється від матеріального утримання та виховання сина, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 18 жовтня 2016 року Миколаївським міським\~відділом державної\~реєстрації цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Миколаївській області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб (актовий запис №564); свідоцтво про шлюб серії І-ФП №129103, видане 18 жовтня 2016 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу "Кічула" (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ФП №266452, виданого Заводським районним у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 05 квітня 2017 року за актовим записом №378 (а.с.8). 06 лютого 2018 року позивачка змінила прізвище на "Предчук", про що надане відповідне свідоцтво про зміну імені серії І-ФП №007988 видане 06 лютого 2018 року Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.12). Шлюбні відносини та ведення спільного господарства між подружжям припинені; дитина проживає з позивачкою. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим за категоричної позиції позивача про розірвання шлюбу, а тому збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. Як вбачається з довідки про склад сім'ї виданої виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області 08 серпня 2018 року за №1005, дитина проживає разом з матір"ю в с.Павлівка Снігурівського району Миколаївської області, вул.Молодіжна, 6 (а.с.9). Угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Під час вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182\~СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що угоди про\~сплату аліментів\~в добровільному\~порядку сторонами\~не досягнуто, вимоги позивача про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтованими, з метою захисту прав дитини на матеріальне забезпечення, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд стягує з відповідача судовий збір згідно з вимогами ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved