Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначив, що йому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка площею 3,50га, кадастровий номер 1825682400:03:000:0028 призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на територоії Горбулівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. Восени 2014 року та восени 2015 року відповідач самовільно зайнявши його земельну ділянку, використовує її в своїх цілях, а саме: виорав та засіяв земельну ділнку пшеницею. Договір оренди з відповідачем позивач не укладав. В зв"язку з тим, що його земельна ділянка використовується відповідачем, позивач не може здійснювати свої права власника щодо розпорядження та користування своєю земельною ділянкою. Відповідач відмовляється звільнити земельну ділянку від насаджень. Вказав також, що внаслідок самовільно зайнятої земельної ділянки, позивач позбалений упущеної вигоди, яку оцінив за 2014-2015 роки в розмірі 89936,70 грн., яку просив стягнути з відповідача на свою користь. З наведених підстав, позивач просить зобов"язати відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку, повернути її в належний для використання стан та стягнути з відповідача упущену вигоду за 2 роки в розмірі 89936,70 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності, позов підтримав та просив винести заочне рішення в зв"язку із неявкою відповідача в судове засідання. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про слухання справи, причин своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи: Черняхівського відділення поліції Коростишівського відділу поліції\~ Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання також не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 229586 від 05 березня 2005 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01052230183, належить земельна ділянка площею 3,50га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Горбулівської сільської ради Черняхівського району (а.с.7). Вказана земельна ділянка самовільно зайнята відповідачем протягом 2014-2015 років, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки [PERSON] від 02.07.2016 року, складеного комісією депутатів Горбулівської сільської ради Черняхівського району (а.с.10). Вказаний факт також стверджений листом Черняхівської районної ради Житомирської області (а.с.11-12), з якого вбачається, що ТОВ "Горінвестагро" використовує земельну ділянку позивача останні два роки і в подальшому має намір заключити договір оренди та виплатити орендну плату позивачу. Будь-яких документів, що підтверджують право користування відповідача земельною ділянкою суду не надано. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: запобіганню вчинення дій, що порушують права і створюють небезпеку порушенню прав. Відповідно до ст. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідач, який використовує земельну ділянку без будь-яких правових підстав, створив позивачу перешкоди у володінні, розпорядженні та користуванні належною йому земельною ділянкою, тобто порушив права позивача як власника земельної ділянки. А тому права позивача підлягають захисту шляхом зобов"язання відповідача звільнити земельну ділянку від насаджень. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України , особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно обгрунтованого розрахунку позивача (а.с.4,13,20), який не спростовано відповідачем, упущена вигода за 2014-2015 роки завдана позивачу становить 89936,70 грн. З наведених підстав, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved