Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

16.12.2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява Кредитної спілки «СуперКредит» до [PERSON] у якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8061 гривень 30 копійок. Як вбачається з позовної заяви, на підставі кредитного договору №СК14/022/18/154/04С3 від 13.03.2018 р. відповідач отримав кредит в Кредитній спілці "СуперКредит" у розмірі 8 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу позику у розмірі 8 000 гривень. Проте, [PERSON] свого зобов`язання за кредитним договором не виконує, кредитні кошти не повертає, внаслідок чого відповідач має заборгованість у розмірі 8061,30 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4089,32 гривні, заборгованість по сплаті процентів за період з 08.11.2018 року по 05.12.2019 рік складає 3434,35 гривень, інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 08.11.2018 по 31.10.2019 складають 264,22 гривні, три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 08.11.2018 по 05.12.2019 складають 131,76 гривню, три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентах за період 08.11.2018 по 05.12.2019 складають 110,65 гривень а також витрати на листування у розмірі 31,00 гривні. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки "СуперКредит" 8061,30 гривень заборгованості за кредитним договором а також судові витрати. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, не подала суду клопотання про розгляд справи без її участі, не подала відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву, якщо він не поданий до першого судового засідання з поважних причин. Дослідивши позовні вимоги, письмові докази, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Встановлено, що на підставі кредитного договору СК14/022/18/154/04С3 від 13.03.2018 р. [PERSON] отримала кредит в КП "СуперКредит" у розмірі 8 000 грн (а.с.5-6). Відповідно до платіжного доручення №13867 від 14 березня 2018 року [PERSON] було перераховано грошові кошти у розмірі 8 000 гривень згідно умов кредитного договору СК14/0022/18/154/04С3 від 13.03.2018 року. Відповідно до п.3.4 вищевказаного договору кредит надається строком на 24 місяці. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку платежів наведених у додатковому договорі про транш. Таким чином позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитний транш в сумі 8 000 грн. Відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 15-го числа кожного місяця. Однак, [PERSON] належним чином свого зобов`язання щодо погашення кредиту не виконує, кредит погашає в меншому розмірі ніж визначено договором. Таким чином? відповідно до розрахунку який наданий позивачем у справі сума несплаченої заборгованості по тілу кредиту становить 4089,32 гривні, заборгованість по сплаті процентів за період з 08.11.2018 року по 05.12.2019 рік складає 3434,35 гривень, інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 08.11.2018 по 31.10.2019 складають 264,22 гривні, три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 08.11.2018 по 05.12.2019 складають 131,76 гривню, три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентах за період 08.11.2018 по 05.12.2019 складають 110,65 гривень. Умови кредитного договору та надані позивачем розрахунки є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідач не виконує належним чином узяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість за кредитним договором. [PERSON] не спростувала письмові докази щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 5 п. 2.4 ч. 2 кредитного договору відповідач зобов`язаний оплатити можливі витрати, понесені позивачем у результаті неналежного виконання відповідачем умов даного кредитного договору. В тому числі витрати пов`язані з транспортуванням, зберіганням, оцінкою майна, на яке може бути звернення стягнення (або предметів застави), внесенням його в реєстри обтяжень, тощо. Згідно Постанови Верховного суду України від 16.11.2016року (справа № 6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007року №168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії,які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Таким чином у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 31,00 грн витрачених на листування слід відмовити, оскільки такі витрати не передбачені ні умовами договору, ні вимогами чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати - судовий збір.

Outcome: partial