Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

1. У листопаді 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 01 березня 2017 року в розмірі 123 132 грн. 20 коп. 2. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 05 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 3. Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 березня 2020 року задоволено позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 01 березня 2017 року, та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2017 року на загальну суму 123053,20 грн. 4. Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення від 23 березня 2020 року. 5. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позиція позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: 6. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що дійсно відповідно до укладеного 01 березня 2017 року договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 34500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві від 01 березня 2017 року. Проте, [PERSON] з травня 2018 року перестав повертати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 01 березня 2017 року, внаслідок чого станом на 18 серпня 2019 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 123132,20 грн., в тому числі: - заборгованість за тілом кредита - 62548,53 грн.; - заборгованість за простроченим тілом кредита - 55685,87 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 4898,80 грн. 7. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: - анкета-заява відповідача від 01 березня 2017 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання у Банку платіжної картки з кредитним лімітом 34500 грн.; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором б/н від 01 березня 2017 року з якого видно, що відповідач використовував кредитні кошти та погашав заборгованість за кредитом та відсотками, останній платіж в сумі 448 грн. здійснив 25 січня 2018 року; - банківська виписка по кредитному рахунку, який було відкрито клієнту [PERSON] . 8. У відзиві на заяву про перегляд заочного рішення позивач зазначив, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними доказами, оскільки відповідач використовув кредитний рахунок та погашав заборгованість за кредитом та відсотками. Позиція відповідача, [PERSON] : 9. Представник відповідача - адвокат Пахомова А.І. в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги [PERSON] визнаются частково, а саме: в частині стягнення заборгованість за тілом кредита в розмір 62548 грн. 53 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 4898 грн. 80 коп. Щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредита в розмір 55685 грн. 87 коп. зазначила, що ні в Правилах і умовах користування кредитною карткою, ні в чинному законодавстві не міститься значення "прострочене тіло кредиту" та яким чином банк здійснює його розрахунок, тому просила в задоволенні вказаної позовної вимоги відмовити. 10. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов слід задовольнити частково з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 11. 01 березня 2017 року [PERSON] уклав з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» йому надало, а він отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 34500 грн. зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 12. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] з серпня 2017 року отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. 13. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 448 грн. здійснив 28 січня 2018 року. Після чого позивачем автоматично списувалися кошти на погашення заборгованості, останнє автоматичне списання відбулося в сумі 567,63 грн. 03 травня 2018 року. 14. Після 28 січня 2018 року [PERSON] перестав надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 01 березня 2017 року, в зв'язку з чим, станом на 18 серпня 2019 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: заборгованість за тілом кредита - 62548,53 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредита - 55685,87 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 4897,80 грн. 15. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами договору виник спір щодо виконання зобов`язання за договором від 01 березня 2017 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку. 16. Відповідач, [PERSON] , визнав позов частково, а саме в частині стягнення заборгованість за тілом кредита в розмір 62548 грн. 53 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 4898 грн. 80 коп. Щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредита в розмір 55685 грн. 87 коп. зазначив, що ні в Правилах і умов користування кредитною карткою, ні в чинному законодавстві не міститься значення "прострочене тіло кредиту", а тому просив відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги. Оцінка суду: 18. Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. 19. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 20. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов' язання (неналежне виконання). 21. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. 22. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. 23. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодаця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Висновок суду: 24. 01 березня 2017 року [PERSON] уклав з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 34500 грн. на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] з серпня 2017 року отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 448 грн. здійснив 28 січня 2018 року. Після чого позивачем автоматично списувалися кошти на погашення заборгованості, останнє автоматичне списання відбулося в сумі 567,63 грн. 03 травня 2018 року. Після 28 січня 2018 року [PERSON] перестав надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 01 березня 2017 року, в зв'язку з чим, станом на 18 серпня 2019 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: заборгованість за тілом кредита - 62548,53 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредита - 55685,87 грн. 25. На підставі викладеного позовну вимогу АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 01 березня 2017 року, а саме - заборгованість за тілом кредита в сумі 62548,53 грн. слід задовольнити. Оцінка суду : 26. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 27. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. 28. Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року вказала, що «Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору, оскільки вважає, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Висновок суду : 29. Відповідно до укладеного 01 березня 2017 року договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 34500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] з серпня 2017 року отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості станом на 18 серпня 2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком становить: заборгованість за тілом кредита - 62548,53 грн., яку даним рішенням вирішено стягнути, а також нарахована заборгованість за простроченим тілом кредита - 55685,87 грн. 30. Оскільки нарахування заборгованості за простроченим тілом кредита в розмір 55685 грн. 87 коп. не передбачено в Правилах і умовах користування кредитною карткою, та суду позивачем не надано розрахунок яким чином та на яких підставах банк здійснює його нарахування, в задоволені вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 55685,87 грн. слід відмовити. Оцінка суду: 31. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 32. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 33. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 34. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 35. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Висновок суду: 36. Відповідно до укладеного 01 березня 2017 року договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 34500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] з серпня 2017 року отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки за користування кредитом. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 448 грн. здійснив 28 січня 2018 року. Після чого позивачем автоматично списувалися кошти на погашення заборгованості, останнє автоматичне списання відбулося в сумі 567,63 грн. 03 травня 2018 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 18 серпня 2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком становить: заборгованість за тілом кредитом в сумі 62548,33 грн., а також нараховано відповідачу заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4897,80 грн. 37. На підставі викладеного позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4897 грн. 80 коп. підлягає задоволенню. 38. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст.141 ЦПК України та покладаються на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial