Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостйних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна котора Закарпатської області, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та за законом. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті 27.03.1998 року дядька позивача, [PERSON], про що виконавчим комітетом Косівськополянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено відповідний запис акта про смерть за № 12 від 28.03.1998 року, залишилося спадкове майно, яким являється, в тому числі, житловий будинок № 290, що розташований по вулиці без назви у с. Косівська Поляна, Рахівського району, Закарпатської області. Дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності у цілій частині спадкодавцю, [PERSON]. Однак, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння, яке було збудоване дядьком позивача, в якому він проживав до дня своєї смерті та вважав своєю приватною власністю, за його життя проведена не була. окументами, які підтверджують відповідний правовий статус зазначеного нерухомого майна, являється інвентарна справа № 105, технічний паспорт із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, зведеним актом вартості забудови, виготовлений 21.08.2014 року техніком з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], та виписка із погосподарської книги (номер обєкта погосподарського обліку 0332-1) за 2011-2015 р.р. Косівськополянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач, як спадкоємець за заповітом та за законом, фактично не має можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на дане спадкове майно, у звязку із чим суть цивільного спору зводиться до наступного. 26 березня 1998 року дядько позивача, [PERSON], склав заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, а також належний йому житловий будинок, що знаходиться у с. Косівська Поляна, № 290 Рахівського району, Закарпатської області, та земельну ділянку заповів у рівних частинах кожному по 1/2 - батькові позивача, [PERSON], [INFO], та самому позивачу, [PERSON], [INFO] Даний заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Косівськополянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області 26.03.1998 року за реєстровим номером 90. На час звернення до суду цей заповіт є дійсним, не скасованим та є зареєстрованим у спадковому реєстрі. 27.03.1998 року спадкодавець, [PERSON], помер, про що виконавчим комітетом Косівськополянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено відповідний запис акта про смерть № 12 від 28.03.1998 року, внаслідок чого у відповідності до статті 525 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) відкрилася спадщина на все спадкове майно. 22.12.2013 року помер батько позивача, [PERSON], [INFO], як один із спадкоємців за заповітом від 26.03.1998 року, підтвердженням чого являється свідоцтво про смерть, видане на підставі запису акта про смерть № 56 від 23.12.2013 року. Дане спадкове майно, яким являється житловий будинок № 290 та земельну ділянку згідно статті 549 ЦК УРСР та статті 1268 ЦК України прийняв позивач, [PERSON], [INFO], як спадкоємець 1/2 частини спадкового майна за заповітом, тобто, як особа, яка вступила в оперативне управління та володіння частиною спадкового майна після смерті 27.03.1998 року власника житлового будинку - [PERSON], та як спадкоємець 1/2 частини спадкового майна за законом після смерті свого батька, [PERSON], [INFO], оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом з ним. Спадкоємець за заповітом 1/2 частини спадкового майна після смерті спадкодавця, [PERSON], він же батько позивача, [PERSON], [INFO], прийняв спадщину в порядку статті 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р.), і за свого життя заповітних розпоряджень відносно цього майна - 1/2 частини житлового будинку № 290, що розташований по вулиці без назви у с. Косівська Поляна, Рахівського району, Закарпатської області, не складав. Спадкоємцями цілої частини спадкового майна за заповітом, яким являється житловий будинок № 290 та земельна ділянка, на якій розташоване дане нерухоме майно, після смерті спадкодавця, [PERSON], у відповідності до статті 534 ЦК УРСР (в ред.1963 р.), являлися [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у рівних частинах кожен по 1/2. Після відкриття спадщини спадкоємці прийняли цю спадщину шляхом вступу в оперативне управління та володіння майном, так як проживали у будинку та залишилися в ньому проживати надалі, тим самим обслуговували та утримували присадибну земельну ділянку. Спадкоємцем спадкового майна за законом, яким являється 1/2 частина житлового будинку № 290 та 1/2 частина земельної ділянки, після смерті спадкодавця, [PERSON], [INFO], у відповідності до статті 1258, статті 1261 ЦК України являється, [PERSON], [INFO], який прийняв в цій частині спадщину як особа, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч.3 ст.1268 ЦК України). Для оформлення у встановленому законодавством порядку та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на дане спадкового майно, позивач у порядку представництва звернувся до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів та запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку. На підставі чого просив визнати за [PERSON], [INFO], мешканцем с. Косівська Поляна, вулиця без назви, буд.290, Рахівського району, Закарпатської області право власності в цілій частині на житловий будинок № 290 з надвірною спорудою літною кухнею, що розташовані по вулиці без назви у с. Косівська Поляна, Рахівського району, Закарпатської області. Ухвалою суду від 24 лютого 2015 року до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог залучено [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою суду від 20 липня 2015 року до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову залучено [PERSON], чим змінено її процесуальне становище третьої особи без самостійних вимог, та відповідно позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON], Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, Рахівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/4 частину спадкового майна об"єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за зповітом та за законом. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] свої позовні вимоги мотивувала тим, що 27.03.1998 року помер [PERSON], дядько [PERSON] та її. Після його смерті залишилося спадкове майно, житловий будинок №290 в с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської бласті. 26.03.1998 року спадкодавець [PERSON] склав заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, а також належний йому житловий будинок №290 в с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області та земельну ділянку заповів у рівних частинах кожному по 1/2 частині її батькові [PERSON]. 22.12.2013 року її батько помер. Як спадкоємець за заповітом 1/2 частини спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON], її батько [PERSON] прийняв спадщину в порядку визначеному ст. 549 ЦК УРСР ( в ред. 1963 р.) і за свого життя заповітних розпоряджень відносно 1/2 частини спадкового майна не складав. Вона, [PERSON], фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки вела спільне господарство з батьком, утримувала будинок та здійснювала догляд за батьком, заяви про відмову від спадщини не подавала.У зв"язку з чим просила визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку №290 в с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні присутні не були. [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутності, підтримання позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. Позивач - третя особа без самостійних вимог [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з"явилися. [PERSON] надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, в задоволенні позову [PERSON] відмовити, позов [PERSON] задоволити повністю з підстав, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засіданя не з"явився. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області в судове засідання не з"явився. Начальник управління [PERSON] надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без участі їхнього представника та на розсуд суду відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи без самостійних вимог - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з"явився. Завідуюча нотконторою [PERSON] надала заяву про підтримання та задоволення позовних вимог. Треті особи [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явилися. Вивчивши обставини справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм\~ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема\~ЦК УРСР. Так, відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР спадкоємство наступає за законом або за заповітом. Судом встановлено, що 26 березня 1998 року дядько позивача, [PERSON], склав заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, а також належний йому житловий будинок, що знаходиться у с. Косівська Поляна, № 290 Рахівського району, Закарпатської області, та земельну ділянку заповів у рівних частинах кожному по 1/2 - батькові позивача, [PERSON], [INFO], та самому позивачу, [PERSON], [INFO] Даний заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Косівськополянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області 26.03.1998 року за реєстровим номером 90. На час звернення позивача до суду цей заповіт є дійсним, не скасованим та є зареєстрованим у спадковому реєстрі, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №10697597 від 14 серпня 2007 року та Витяг за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №38083872 від 8 серпня 2014 року. 27.03.1998 року спадкодавець, [PERSON], помер, про що виконавчим комітетом Косівськополянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено відповідний запис акта про смерть № 12 від 28.03.1998 року, внаслідок чого у відповідності до статті 525 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) відкрилася спадщина на все спадкове майно. Дане спадкове майно, яким являється житловий будинок № 290 згідно статті 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) прийняв позивач, [PERSON], [INFO], як спадкоємець 1/2 частини спадкового майна за заповітом, тобто, як особа, яка вступила в оперативне управління та володіння частиною спадкового майна після смерті 27.03.1998 року власника житлового будинку - [PERSON]. Таким чином, спадкоємцями цілої частини спадкового майна за заповітом, яким являється житловий будинок № 290 [PERSON], у відповідності до статті 534 ЦК УРСР (в ред.1963 р.), являлися [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у рівних частинах кожен по 1/2. 22.12.2013 року помер батько позивача, [PERSON], [INFO], як один із спадкоємців за заповітом від 26.03.1998 року, підтвердженням чого являється свідоцтво про смерть, видане на підставі запису акта про смерть № 56 від 23.12.2013 року. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємцем спадкового майна за законом, яким являється 1/2 частина житлового будинку № 290, після смерті спадкодавця, [PERSON], [INFO], у відповідності до статті 1258, статті 1261 ЦК України являється, [PERSON], [INFO] Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є ? частина житлового будинку №290, розташованого в с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. [PERSON] власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). \~ Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. \~ Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. \~ Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №290 в с. Косівська Поляна Рахівського району, виданої ПП [PERSON] спадковий будинок побудований у 1945 році. \~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). \~ Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. \~ Згідно довідки виконавчого комітету Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 1049 від 12 червня 2014 року, житловий будинок № 290 в с. Косівська Поляна за даними погосподарської книги №04 за 1997-2000 р.р.) дійсно, належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. \~ \~ При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких \~ юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ст. 549 ЦК УРСР, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець вступив в управління та володіння спадковим майном , і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї та ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. \~ \~ Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що вказане спадкове майно, яким являється житловий будинок № 290 згідно статті 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) та статті 1268 ЦК України прийняв позивач, [PERSON], [INFO], як спадкоємець 1/2 частини спадкового майна за заповітом, тобто, як особа, яка вступила в оперативне управління та володіння частиною спадкового майна після смерті 27.03.1998 року власника житлового будинку - [PERSON], та як спадкоємець 1/2 частини спадкового майна за законом після смерті свого батька, [PERSON], [INFO], оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом з ним. Спадкоємець за заповітом 1/2 частини спадкового майна після смерті спадкодавця, [PERSON], він же батько позивача, [PERSON], [INFO], прийняв спадщину в порядку статті 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р.), і за свого життя заповітних розпоряджень відносно цього майна - 1/2 частини житлового будинку № 290, що розташований по вулиці без назви у с. Косівська Поляна, Рахівського району, Закарпатської області, не складав, у звязку із чим дані цивільно-правові відносини в цій частині спадкового майна слід врегульовувати положеннями Глави 86 ЦК України «Спадкування за законом». Таким чином, позивач на день звернення до суду із даним позовом являється особою, яка прийняла спадщину в 1/2 частині в порядку, визначеному Розділом VII «Спадкове право» Цивільного Кодексу УРСР (в ред.1963 р.), та в 1/2 частині нерухомого майна - в порядку Глави 86 ЦК України «Спадкування за законом». Отже, спадкоємцями цілої частини спадкового майна за заповітом, яким являється житловий будинок № 290 після смерті спадкодавця, [PERSON], у відповідності до статті 534 ЦК УРСР (в ред.1963 р.), являлися [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у рівних частинах кожен по 1/2. Після відкриття спадщини спадкоємці прийняли цю спадщину шляхом вступу в оперативне управління та володіння майном, так як проживали у будинку та залишилися в ньому проживати надалі, тим самим обслуговували та утримували житловий будинок (стаття 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р.)) Спадкоємцем спадкового майна за законом, яким являється 1/2 частина житлового будинку № 290 та 1/2 частина земельної ділянки, після смерті спадкодавця, [PERSON], [INFO], у відповідності до статті 1258, статті 1261 ЦК України являється, [PERSON], [INFO], який прийняв в цій частині спадщину як особа, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч.3 ст.1268 ЦК України). Таке зокрема підтверджено довідкою виконавчого комітету Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатької області №1395 від 11 серпня 2014 року та відміткою зареєстрованого місця проживання позивача в його паспорті громадянина України, з якої вбачається, що [PERSON] проживає в житловому будинку №290 в с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області, який і був місцем проживання спадкодавця [PERSON], [INFO], з 2002 року по даний час, тобто і за життя останнього. Разом з цим, з довідки виконавчого комітету Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1379 від 5 серпня 2014 року вбачається, що позивач [PERSON], як син спадкодавця [PERSON], так само як і сестра позивача [PERSON] у відповідності до ст. 1261 ЦК України являються спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом. З приводу чого [PERSON] пред"явлено позов про визнання за нею права власності на 1/4 частину житлового будинку №290 в с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області після смерті батька [PERSON]. Досліджуючи мотиви та вимоги третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] суд встановив таке. Спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після смерті батька позивача, [PERSON], [INFO], являлася також його дружина - [PERSON], яка померла 27 червня 2014 року, яка фактично також прийняла спадщину після смерті [PERSON], [INFO], в порядку частини 3 статті 1268 Цивільного Кодексу України, так як на день його смерті проживала з ним однією сімєю. Спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] не має, спадкоємцем другої черги спадкоємців за законом після смерті останньої являється її сестра [PERSON], [INFO], яка спадщину після смерті своєї сестри в порядку статті 1269 Цивільного Кодексу України не прийняла, натомість подала заяву про відмову від спадкових прав у цілій частині в користь [PERSON], [INFO]. У відповідності до положень частини 2 статті 1274 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Разом з тим, така відмова спадкоємця за заповітом або за законом від прийняття спадщини приймається протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (частина 1 статті 1273 ЦК України). Таким чином, заява [PERSON] від 12 березня 2015 року про відмову від спадкових прав після смерті її сестри, [PERSON], в цілій частині на користь [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], вулиця без назви, будинок № 290, Рахівського району, Закарпатської області, свідчить про відповідне волевиявлення заявника щодо відкритої спадщини та настання у звязку із цим відповідної можливості перерозподілу даної спадщини між спадкоємцями інших черг спадкоємців за законом, які цю спадщину у встановленому законодавству порядку та строки прийняли. Заповітів громадянкою [PERSON] не складалося. Як вже встановлено судом, 27 березня 1998 року спадкодавець, [PERSON], помер, внаслідок чого у відповідності до статті 525 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) відкрилася спадщина на все спадкове майно. 22 грудня 2013 року помер батько позивача, [PERSON], [INFO], як один із спадкоємців за заповітом від 26 березня 1998 року. Дане спадкове майно, яким являється ? частина житлового будинку № 290, відповідно до статті 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) прийняв позивач, [PERSON], [INFO], як спадкоємець ? частини спадкового майна за заповітом, тобто, як особа, яка вступила в оперативне управління та володіння частиною спадкового майна після смерті 27 березня 1998 року власника житлового будинку [PERSON]. Щодо іншої ? частини спадкового будинку, що належала на праві власності в порядку спадкування за заповітом батькові позивача, [PERSON], [INFO], то спадкоємцями цього майна, які прийняли спадщину в рівних частинах, являються його дружина, [PERSON], та його син, [PERSON], [INFO], як спадкоємці першої черги спадкоємців за законом, які на час відкриття спадщини постійно проживали разом зі спадкодавцем. Враховуючи те, що [PERSON], як власник ? частини (? частини з ? частини) спадкового будинку № 290 у селі Косівська Поляна, Рахівського району, Закарпатської області, що належала її чоловікові, [PERSON], [INFO], 27 червня 2014 року померла, а спадкоємців першої черги спадкоємців за законом у неї не було, право на спадкування її майна отримала її сестра [PERSON], [INFO], як спадкоємець другої черги спадкоємців за законом. Громадянка [PERSON] спадщину у порядку та строки, передбачені положеннями статті 1268, 1270 Цивільного Кодексу України не прийняла, натомість подала відповідну заяву про відмову від такої спадщини в користь [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], вулиця без назви, будинок 290, Рахівського району, Закарпатської області. Таким чином, з підстав та доводів, наведених вище, вважається, що [PERSON], [INFO], прийняв спадщину в частині ? житлового будинку № 290, що по вулиці без назви у селі Косівська Поляна, Рахівського району, Закарпатської області, що належала покійній [PERSON] після смерті її чоловіка, [PERSON], [INFO], як спадкоємець четвертої черги спадкоємців за законом в порядку частини 1 статті 1264, частини 3 статті 1268, частини 1 статті 1270 Цивільного Кодексу України, оскільки, до відкриття спадщини внаслідок смерті 27 червня 2014 року спадкодавця, [PERSON], він проживав з нею однією сімєю більше 17 (сімнадцяти) років. Інші спадкоємці за законом, якими являються діти покійного [PERSON], [INFO], вони ж треті особи без самостійних вимог на предмет спору по даній справі [PERSON], [INFO], мешканка села [PERSON], вулиця без назви, будинок 398, Рахівського району, Закарпатської області та [PERSON], [INFO], мешканка села Косівська Поляна, вулиця Березів, будинок без номера, Рахівського району, Закарпатської області, які у відповідності до статті 1261 Цивільного Кодексу України, як спадкоємці першої черги спадкоємців за законом, мали право на прийняття спадщини, таку спадщину не прийняли, оскільки зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали, заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна протягом строку, встановленого частиною 1 статті 1270 Цивільного Кодексу України, не подавали. Таким чином, враховуючи наведені вище обєктивні обставини справи, аналізуючи правові норми, якими ці цивільно-правові відносини врегульовуються, суд вважає, що позовні вимоги первинного позову громадянина [PERSON], [INFO], про визнання за ним права власності на спадкове майно, є підставними, обґрунтованими та такими, що базуються на Законі, та доводи й підстави заявленого ним позову є належними та допустимими, а позовні вимоги третьої особи із самостіними вимогами [PERSON] не доведеними жодними доказами.

Outcome: approved