Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулось ПАТ КБ «Приватбанк» (далі\~позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.03.2006 року у сумі 54671 грн. 65 коп., яка складається з: 3824 грн. 54 коп. заборгованості за кредитом, 44267 грн. 96 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3499грн. 55 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2579 грн. 60 коп. штрафу (процентна складова). В обґрунтування позову посилається на наступні обставини. Між позивачем та відповідачем укладений договір від 17.03.2006 року на підставі якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 4500 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, у звязку з чим за ним утворилась вищезазначена заборгованість та нарахований штраф. Представник позивача в судове засідання не прибув. Позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника у якому він також повідомляє, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. \~\~\~ \~Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи ( ч.8\~ст.128 ЦПК України) судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та визнанням позову частково. \~\~\~ \~На адресу суду надійшло заперечення представника відповідача, адвоката [PERSON] стосовно позовних вимог ПАТ "КБ"ПриватБанк". В запереченнях представник відповідача зазначила, що позов відповідач визначає частково, а саме погоджується з тілом кредиту в розмірі 3824 грн. 54 коп., погоджується з вимогою про стягнення відсотків, проте заперечує проти розміру нарахованих відсотків в розмірі 44267 грн. 96 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3499 грн. 55 коп. та суми штрафів на загальну суму 3079 грн. 98 коп. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача вказала, що стягнення суми пені та штрафу передбачено укладеним між сторонами договором. Проте в постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15 зазначено, що подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення суперечить нормі\~ст.61 Конституції України. Штраф і пеня відповідно до\~ ст.549 ЦК України\~є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень закріплених у \~ст.61 Конституції України. Крім того представник відповідача прохала застосувати позовну давність, передбачену\~ст.258 ЦК України стосовно щомісячних платежів, нарахованих банком у період до 08.09.2014 року, тобто за три роки до звернення банку до суду з позовом. Заперечуючи проти розміру нарахованих відсотків в сумі 44267 грн. 96 коп., представник відповідача надала свій розрахунок, в якому зазначила що сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 3923 грн. 97 коп. \~\~\~\~ У звязку з цим на підставі ст.ст.\~223,280 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. \~\~\~\~ У відповідності до вимог ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем укладено договір б/н від 17.0.2006 року у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку (далі за текстом Договір). Відповідно до вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 4500 грн. на кредитну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до п.п. 3.2., 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт (відповідач) дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно розрахунку заборгованості за договором б\\н від 17.03.2006 року, укладеного між сторонами, відповідач користувався кредитними коштами в сумі, що не перевищує 4500 грн. Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг (далі\~Умови та правила) позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. За положеннями пункту 6.6. Умов та правил відповідач зобовязався у разі невиконання зобовязань по Договору, за вимогою банку виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), сплаті винагороди банку. У відповідності до розрахунку заборгованості відповідачем не виконані зобовязання з повернення кредитних коштів в сумі 3824 грн. 54 коп. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи отримання [PERSON] кредитної картки, проведення за нею операцій, нездійснення щомісячних платежів в обумовленому сторонами розмірі, сума неповернутого кредиту в розмірі 3824 грн. 54 коп. підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі. Розглядаючи вимоги про стягнення 44267 грн. 96 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступного. Враховуючи наведені положення статті 1054 ЦК України, пунктами 4.4. та 6.5. Договору, вимога про стягнення нарахованих процентів є правомірною. Проте суд не погоджується з розміром нарахованих процентів. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача останній платіж здійснений ним \~08.07.2014 року,\~строк дії кредитної картки\~-\~до липня 2017 року,\~з позовом\~до суду банк звернувся\~08.09.2017 року. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 жовтня 2014 року по цивільній справі № 6-127 цс14. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування позовної давності стосовно щомісячних платежів, нарахованих банком у період до 07.09.2014 року, тобто за три роки до звернення банку до суду з позовом. Таким чином, стягненню на користь банку підлягає заборгованість за період\~з 08.09.2014 року по 08.09.2017 рік.\~ Як встановлено судом, відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік, становить 3%, тобто 36% річних. Позивач в розрахунку заборгованості зазначає, що розмір процентів було змінено Банком в односторонньому порядку, що передбачено укладеним між сторонами договором. Так, з 19.04.2006 року річна процентна ставка становить 36%, з 01.01.2013 року процентна ставка була знижена до 30%, з 01.09.2014 року річна процентна ставка була піднята до 34,80%, а з 01.04.2015 року річна процентна ставка була піднята до 43,20%. Згідно з п. 5.3. Договору, правом Банку є змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням зміни розміру наданого раніше Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно п. 4.9. цього договору. За п. 4.9. Договору, обовязком Банку є не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним в Заяві, надавати держателю виписки про стан Картрахунків та про здійснених за минулий місяць операції по Картрахункам. В заяві-анкеті такий спосіб надання виписки не зазначений. Доказів щодо дотримання порядку внесення змін до договору щодо збільшення процентної ставки позивачем не надано. Також відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова\~договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 7 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки». Враховуючи відсутність в договорі про надання банківських послуг, укладеному між сторонами, періодичності перегляду процентної ставки, порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимального розміру збільшення процентної ставки, суд дійшов до висновку, що процентна ставка за кредитом є саме фіксованою та вважає нікчемними положення договору про право кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку. Тому суд дійшов до висновку про стягнення процентів виходячи з базової ставки в розмірі 36% річних. Також суд зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо зміни процентної ставки (наказів, інших рішень органів управління, уповноважених на встановлення процентної ставки, тощо) та належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Суд враховує заборгованість за кредитом станом на 08.09.2014 року в розмірі 3824 грн. 54 коп. Розрахунок процентів, що підлягає стягненню, здійснений відповідачем за період з 08.09.2014 по 30.06.2017 за процентною ставкою 36% річних і становить 3923 грн.97 коп. Вирішуючи питання про стягнення штрафів в розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 2579 грн.60 коп.(процентна складова), суд виходить з наступного. Відповідно до п. 8.6. Умов та правил при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договорів, більш ніж на 120 днів Клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. За статтею 539 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Здійснюючи перевірку розміру нарахованого позивачем штрафу, судом встановлено, що 5% штрафу (процентна складова) від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і\~прострочених процентів становить 387 грн.42 грн. ( 3824 грн.54 коп. боргу + 3923 грн. 97 коп. боргу по сплаті процентів х 5% = 387 грн.42 коп. штрафу). Таким чином позивачем безпідставно нараховані 2579 грн. 60 коп. штрафу (процентна складова), у зв'язку з чим в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3824 грн. 54 коп. заборгованості з повернення кредитних коштів, 3923 грн. 97 коп. процентів за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина) та 387 грн. 42 коп. штрафу (процентна складова), а всього 8635 грн. 93 коп. В задоволенні позову про стягнення решти відсотків та решти штрафу за користування кредитом має бути відмовлено. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як розяснено в абзаці 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша\~статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною\~Законом «Про судовий збір»). Оскільки позовні вимоги ПАТ"КБ"ПриватБанк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково , тому суд в порядку\~ст.141 ЦПК України\~має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 252,73 грн.

Outcome: partial