Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» про зобов"язання відповідача провести реструктуризацію кредиту на підставах і умовах передбачених Законом від 27 квітня 2010 року № 2155-VI, переведення валюти кредиту у національну валюту України за курсом (8:1) по відношенню до долара США, як передбачено Законом, зміну форми погашення кредиту з ануїтетної на класичну, надання відстрочки виплати сум основного боргу строком на три роки, подовження терміну кредиту на 10 років, списання за рухунок переплати частини основного боргу за кредитом, посилаючись на наступні обставини. 26.03.2008 року позивач отримала від відповідача кредит за кредитним договором № ZPBGGK0000000032 у розмірі 50 000, 00 доларів США на придбання житлової двокімнатної квартири загальною площею 43.10 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 72000, 00 доларів США. Початковий внесок у розмірі 30% вартості квартири у розмірі 22000, 00 доларів США позивач сплатила власними коштами. На момент придбання кредиту офіційний курс гривні до долара США не перевищував 5 гривень за 1 долар США (5:1 ), на момент отримання кредиту позивач виконала усі вимоги відповідача, сплатила за власні кошти необхідні та обов'язкові платежі. Позивач вказала, що на протязі тривалого терміну сумлінно виконувала свої обов'язки, щодо кредитного договору. Позивач зазначила, що на момент першої значимої девальвації гривні до долара США найвищий показник котрої у 2008 році сягнув (14:1 ) призвів до здороження кредиту майже у три рази, що не могло не вплинути на її фінансові статки і матеріальне положення, що призвело до незапланованих витрат та втрату стабільного доходу, яка не залежала від дій і волі позивача. Позивач ніяким чином не мав змоги вплинути на фінансову кризу чи передбачити її,а також зазначив, що настали обставини вищої сили і збільшення витрат на виплату кредитних зобов'язань та неотримання запланованих коштів відбулося не з її вини. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухав сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору від 28.03.2008 року № ZPBGG0000000032 відповідач надав позивачу кредит в розмірі 50 000 ( п»ятдесят тисяч) доларів США на придбання житлової двокімнатної квартири. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з метою подолання негативних наслідків фінансової кризи" від 27.04.2010 року клієнт банку повинен був звернутися до фінансової установи до 31.12.2010 року. Позивачем не надано судові належних доказів, що він звертався до банку з письмовою заявою до відповідача про проведення реструктуризації за його іпотечним кредитом до 31.12.2010 року і до звернення до суду з відповідним позовом, і що йому було відмовлено в його вимозі. Письмова заява позивача до відповідача, датована 06.10.2010 року, адресована відповідачу з проханням провести реструктуризацію, не є належним доказом, бо не містить не печаток банку про її прийняття, ні інших письмових реквизитів, які б свідчили про те, що ця заява надсилалася на адресу відповідача і не підтверджує той факт, що позивач дійсно звертався до банку з такою заявою. Письмові заяви позивача на адресу відповідача з вимогою провести реструктуризацію за кредитним договором, які вже надіслані після подачі позову, не можуть враховуватися судом, тому що подані після подачі позову і не в строк, вказаний в Законі України "Про внесення змін до деяких законів України з метою подолання негативних наслідків фінансової кризи". Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суду не надано доказів, що відповідач не належним чином виконував свої зобов»язання за кредитним договором та порушив інші вимоги законодавства стосовно іншого зобов"язання. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд також взяв до уваги, що умови реструктуризації, які пропонує позивач не відповідають вимогам діючого законодавства. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», саме по собі зростання (коливання) курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для зміни кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачати в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Крім того, Меморандум Національного Банку України щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті, на який посилається позивач не почав діяти, оскільки не виконані його положення -10. Обов»язок банків щодо виконання вказаних в Меморандумі положень стосовно реструктуризації кредитів виникає виключно за умови прийняття змін - до окремих нормативних документів Національного банку України щодо незастосування санкцій до банків внаслідок порушення нормативів в результаті проведення реструктуризації валютних кредитів або погашення частини боргу; щодо подальшої класифікації цих кредитів, їх обліку тощо; до Податкового кодексу щодо звільнення від оподаткування, скасування мораторію на звернення стягнення на майно, яке виступає забезпеченням за кредитами фізичних осіб. У зв"язку з тим, що на теперішній час всі ці умови не виконані, тому у банку немає законних підстав укладати договори реструктуризації кредитів в іноземній валюті з клієнтами на умовах Меморандуму. Разом з цим, відповіді, надані відповідачем позивачу вже в процесі розгляду справи по суті, не містять безумовної відмови у вимозі позивача провести реструктуризацію валютного кредиту, позивачу пропонується провести переговори з відповідачем на предмет оформлення реструктуризації на умовах, які може запропонувати банк. На підставі ст.ст. ст.. 526, 625, 1054 ЦК України і

Outcome: dismissed