Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] в серпні 2017 року звернулася до суду із позовом, вимоги якого уточнювала 14.08.2017 (а.с. 19-21), та в обгрунтування якого зазначила, що відповідач неправомірно намагається стягнути з неї неіснуючу заборгованість за комунальні послуги в розмірі 2 274,80 грн., включаючи цю суму у платіжки та вказуючи, що борг утворився станом на 01.01.2011. При цьому зпозовом до суду про стягнення цього боргу підприємство з 2011 року не звертається, на її письмові звернення про перерахунок заборгованості не реагує. Неіснуючий борг позбавляє її можливості оформити субсидію, а вона є інвалідом ІІ групи, потребує постійної медичної допомоги, в звя"зку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. Вважає, що такими неправомірними діями директора КВЖРЕП №16 Житомирської міської ради [PERSON] - наступника колишнього директора підприємства, [PERSON], завдано їй моральної шкоди, яка полягає в душевному болі та стражданнях внаслідок неотримання субсидії, вказані страждання погіршують її фізичний стан. Просить зобов"язати КВЖРЕП №16 Житомирської міської ради скасувати заборгованість [PERSON] по комунальних платежах, в розмірі 2274,80 грн., яка утворилася в період до 01.01.2011, а також стягнути з [PERSON] на свою користь 10 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 11 серпня 2017 року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала з врахуванням уточнень до позовної заяви та просила позов задовольнити (а.с. 31). Представник відповідача та відповідач до суду також не з"явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань до суду не подавали. Про час та місце проведення засідання повідомлялися судовими повістками (а.с. 24, 25-26). З урахуванням положень ст.ст.223, 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] є квартиронаймачем в будинку [ADDRESS], зобов»язання по комунальному обслуговуванню вказаного будинку покладено на Комунальне виробничо - житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №16 Житомирської міської ради, договору про надання комунальних послуг між сторонами не укладалося. При цьому із платіжних квитанцій вбачається, що відповідач зобов"язаний надавати наступні послуги: прибирання сходових клітин; прибирання прибудинкової території; вивезення та захоронення ТПВ; прибирання підвалу, техповерхів; технічне обслуговування ліфтів; технічне обслуговування систем; обслуговування димовентканалів; ремонт конструктивних елементів; освітлення місць загального користування; електропостачання для ліфтів; технічне обслуговування електропостачання. З оглянутих квитанцій вбачається, що з наведених договірних послуг підприємство бере оплату за обслуговування димовентканалів в розмірі 0,333 грн, освітлення місць загального користування - 0,113 грн, технічне обслуговування електропостачання - 0,173 грн, а всього - 0, 62 грн. за квадратний метр площі. При цьому позивач зазначає, що саме ці послуги підприємством не надаються та кошти за них нараховуються необгрунтовано; будь-яких пояснень, заперечень з цього приводу відповідачем не надано З матеріалів справи також вбачається, що 25.01.2011 КВЖРЕП №16 зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості по квартирній платі та комунальні послуги 2274,80 грн., яка утворилася в період до 01.01.2011 (а.с. 90); 03.03.2011 за вказаною заявою видано судовий наказ (а.с. 11), а ухвалою суду від 11.05.2011 вказаний судовий наказ скасовано (а.с. 12). Доказів про те, що Комунальне виробничо - житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №16 в подальшому зверталося до суду в позовному провадженні з вимогою про стягнення цього боргу суду не надано. Таким чином суд дослідив матеріали справи та приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що судовий наказ про стягнення заборгованості з [PERSON] скасовано, і в подальшому Комунальне виробничо - житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №16 не зверталося до суду в позовному провадженні з вимогою про стягнення цього боргу; діями відповідача з нарахування безпідставного боргу порушені права [PERSON] як споживача послуг, тому слід зобов"язати відповідача скасувати заборгованість по комунальних платежах на суму 2274 грн. 80 коп., яка утворилася в період до 01.01.2011. Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне. Правовідносини по справі регулюються статтями 1166, 1167 та статтею 23 Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Отже, у справах про відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивач має довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв'язок між цією поведінкою та шкодою, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні цієї шкоди. Виходячи з положень пункту 3 роз'яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків Згідно з пунктом 5 роз'яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Аналізуючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди відповідачем, а також не доведено доказів завдання шкоди саме [PERSON] чи [PERSON] (як вказує позивач, наступником [PERSON].), оскільки саме з останнього позивач просить стягнути 10000 грн. моральної шкоди в уточненій позовній заяві (а.с. 19-21), при цьому не просила замінити відповідача на належного та не надала будь-яких доказів, що саме з вини останнього їй завдано моральної шкоди. Також з відповідача слід стягнути на користь держави 836,00 грн. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial