Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

20 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач [PERSON] в позові зазначив, що відповідач [PERSON] є його батьком . У 2005 році відповідач [PERSON] покинув сім'ю , внаслідок чого позивач залишився на утриманні матері. З того часу спілкування з батьком припинилося взагалі, він не виконував батьківських обов'язків , не займався вихованням та утриманням сина, тобто позивача. З семи років позивач [PERSON] разом зі своєю матірю [PERSON] та її новим чоловіком проживав в Італії, який протягом десяти років виконував обов'язки батька і який має намір усиновити позивача [PERSON] У зв'язку з викладеним позивач [PERSON] змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому прохає ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився , надав заяву в якій повідомив , що повністю підтримує свої позовні вимоги по тих підставах , що викладені в позовній заяві , прохав розглянути справу за його відсутності з участю його представника адвоката Вернигора С.В. Представник позивача адвокат Вернигор С.В. в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги, наполягав на винесенні рішення, яким буде позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], оскільки це необхідно для захисту прав дитини. Представник пояснив, що [PERSON] з 2005 року участі у вихованні сина не приймав, не піклувався про фізичний і духовний розвиток. З 2005 року батько виїхав на заробітки у невідомому напрямку, фактично покинув сім'ю, малолітній [PERSON] залишився проживати з мамою та перебував на її утриманні. З того часу фактично спілкування з батьком припинилось. Матеріальної допомоги він матері не надавав. В зв"язку з чим матір змушена була виїхати на заробітки до Італії, отримала там право на проживання. В 2008 році за рішенням суду неповнолітній [PERSON] також разом з матір"ю виїхав до Італії, де проживає разом з нею та її чоловіком. Батько протягом тривалого часу з ним не спілкується, хоча координати їх місця проживання матір залишила в селі родичам. На даний час постало питання усиновлення дитини чоловіком його матері, який за цей тривалий час став для [PERSON] рідною людиною, бо саме на нього протягом майже 10 років лягли обов"язки щодо його виховання і утримання. Позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] відновить та захистить права дитини, тобто позивача. Проти винесення заочного рішення представник позивача не заперечував. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подав, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Більмацької РДА Запорізької області Маслій В.М., що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні вимоги позивача підтримав і не заперечував проти позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] Представник Більмацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з"явився, про час і місце проведення повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгялд справи за його відсутності, не заперечував проти вимог [PERSON] Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с.10). Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 06 травня 2008 року, за позовною заявою [PERSON], треті особи відділ у справах дітей Куйбишевської райдержадміністрації, ВГІРФО Куйбишевського РВ УМВС України в Запорізькій області, було надано дозвіл неповнолітній дитині [PERSON], [INFO] на виїзд з України з матір"ю [PERSON] на постійне місце проживання до країни Італія, без дозволу батька [PERSON] (а.с.9). Згідно ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України), обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Підставою до задоволення вимог позивача [PERSON] за рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 06 травня 2008 року, яке набрало законної сили 17 травня2008 року, стало те, що батько дитини [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням дитини, не спілкується з сином, матеріальної допомоги не надає, фактичне місце проживання не відомо, за місцем реєстрації він не з'являвся більше трьох років. В зв"язку з необхідністі виїзду за межі України, де [PERSON] мала постійне місце роботи і право на проживання в Італії, вона звернулась до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без дозволу батька, оскільки отримати згоду батька дитини на виїзд не має можливості. Вказані обставини встановлені рішенням суду у справі, у якій беруть участь ті самі особи доказуванню не підлягають, що узгоджуються вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України. На даний час неповнолітній [PERSON] перебуває на повному утриманні у своєї матері [PERSON] Відповідно до висновку служби у справах дітей Більмацької райдержадміністрації Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], від 29 вересня 2017 року, доданому до матеріалів справи, [PERSON] вихованням та забезпеченням неповнолітнього сина [PERSON] не займається, разом не проживає, матеріально не допомагає, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тому Більмацька районна державна адміністрація , як орган опіки та піклування. вважає доцільним прийняти рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] ( а.с.14). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с.Гусарка Куйбишевського району Запорізької області, тобто на момент з вернення до суду досяг 14 років (а.с.6,11). Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, тобто вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Частиною 3 статті 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивач при зверненні до суду в разі задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] прохав суд не приймати рішення щодо стягнення з нього аліментів на його утримання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини. За сукупності вищевказаних обставин, які повністю підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], що буде відповідати інтересам дитини. Питання розполіду судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved