Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] на підставі ч.3 ст. ст.215 ЦК України, звернулася з позовом проти відповідачів - 1 і 2 про визнання недійсним договору від 21.12.2006 купівлі - продажу земельної ділянки загальною площею 3,2551 га (для ведення особистого селянського господарства), що розташована в с. Сонячне, Кам'янської сільської ради Житомирського району та належала спадкодавцю [PERSON] Мотивуючи тим, що вона є спадкоємицею майна останнього, у липні 2012 дізналася, що власником наведеної земельної ділянки за цим договором є її сестра [PERSON], а інтереси спадкодавця при продажу землі за довіреністю представляла його онука. Проте внаслідок хвороби спадкодавець не міг підписати довіреність, особисто земельну ділянку не продавав, що доводить про недійсність цього правочину. Збільшуючи вимоги, посилаючись на ст.ст. 202,203,215,216 ЦК України, позивач просила визнати недійсною довіреність від 15.12.2006 виданою від імені спадкодавця [PERSON] відповідачу -1, оскільки підпис від імені [PERSON] було виконано іншою особою, визнати недійсним наведений договір купівлі - продажу, скасувати державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯГ № 791158 від 14.09.2007 року виданий відповідачу-2, припинити право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, скасувати реєстрацію її права власності на неї( т.1 а.с.219). Позов було підтримано позивачем та її представником. [PERSON] стверджувала, що внаслідок хвороби, [PERSON] з 2004 року, будь - яких документів підписувати взагалі не міг, у тому числі і оскаржувану довіреність на продаж спірної земельної ділянки. [INFO] батько помер, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, має право на оскарження цих правочинів, внаслідок порушення її прав. Просила вимоги задовольнити. Представник позивача зазначила, що довіреність є також правочином, а тому має відповідати вимогам закону. Висновками судових експертиз доведено, що підпис на довіреності, яка видана [PERSON] вчинена не [PERSON], а тому вона є недійсною. Оскільки спірна земельна ділянка придбана за договором купівлі - продажу не у самого [PERSON], а у відповідача -1, за довіреністю, а тому і договір - купівлі продажу є також недійсним. Державний акт про право власності [PERSON] та його реєстрація підлягають скасуванню, а право власності припиненим. Оскільки позивач є спадкоємцем майна [PERSON], її права порушені. Усно просили залишити без розгляду позов у частині припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку, поряд з цим таку заяву у відповідності до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК до суду не подали. Відповідачі позов не визнали. [PERSON] наполягала на тому, що діяла від імені спадкодавця, який довірив неї скласти договір купівлі - продажу спірної земельної ділянки своєї дочці [PERSON]Аналогічним шляхом дружина спадкодавця, також через [PERSON] відчужила і свою частину земельної ділянки. ЦІ земельні ділянки вони отримали як паї. Стверджували, що це було їх добровільним волевиявленням, спадкодавець та його дружина пропонували і позивачу отримати земельну ділянку, але остання відмовилася, оскільки на той час земельні ділянки перебувала у вкрай занедбаному стані. У подальшому батьки у присутності землевпорядника добровільно передали обидві земельні ділянки [PERSON] у власність. Остання діяла добросовісно. Спадкодавець знав, що його земельний пай, який знаходиться неподалік з його будинком, став власністю [PERSON], сам цього бажав і ніколи за життя не висловлював жодних претензій з цього приводу. Спірні правочини як спадкодавець за життя так і його дружина до тепер не оскаржували. Зауважили, що батько за життя ніколи не переймався підписами і мати за згодою батька часто вчиняла підписи замість нього у різних документах, відомостях на отримання пенсії, довіреностях тощо, що також підтверджується висновком експертів. Представник [PERSON], стверджував, що права позивача у даному випадку жодним чином не порушені. Спірна земельна ділянка за правочинами перейшла у власність [PERSON] ще за життя спадкодавця і не відноситься до спадкової маси. Останній знав про ці правочини, особисто передав спірну земельну ділянку [PERSON], яка після цього відкрито , як добросовісний набувач, більше 6 років за життя спадкодавця користувалася нею, що підтверджується письмовими доказами, показаннями свідків, відсутністю будь - яких судових спорів між спадкодавцем і [PERSON] щодо наведених правочинів по спірному майну за життя спадкодавця. Строк давності на оскарження правочинів у даному випадку сплинув ще за життя спадкодавця, вважає, що право власності спадкодавця на спірне майно припинилося задовго до його смерті. Вказував, що право на спадкування у позивача виникло внаслідок смерті спадкодавця та не було порушено на момент укладання правочинів. На думку захисника спосіб захисту, обраний позивачем не відповідає вимогам закону (т.2 а.с.37-43). Управління, належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, до суду не з"явилося. З досліджених матеріалів справи вбачається, що правовідносини відповідають цивільному праву. Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі розпорядження Житомирської райдержадміністрації від 21.04.2005 за № 274 [PERSON] за життя отримав у власність спірну земельну ділянку, що підтверджується відповідним державним актом від 21.07.2005 (т.1 а.с.89). За договором купівлі - продажу від 21.12.2006 року [PERSON] придбала цю земельну ділянку у [PERSON], яка діяла по довіреності від імені [PERSON], посвідченої виконкомом 15.12.2006( т.1 а.с.55,56, т.3). Сторонами зазначеного договору купівлі - продажу за життя спадкодавця у судовому порядку він не оспорювався. Не оспорювалася і довіреність. У цей же день, 21.12.2006 дружина [PERSON] також за довіренністю, яку остання надала [PERSON], продала і свою земельну ділянку [PERSON] (а.с.26,т.3 номер дії 122). Ці правочини є чинними і також сторонами не оспорювалися. [PERSON] отримала державні акти(а.с.87,88). З показаній, [PERSON](колишнього землевпорядника) також вбачається, що [PERSON] разом із дружиною, як бувші члени колгоспу, за їх заявами у 2005 році отримали у власність земельні частки (паї), які знаходилися поруч. У подальшому ці земельні ділянки за його присутності вони передали [PERSON], але за якими саме правочинами йому не відомо. Після цього [PERSON], як за життя [PERSON] ,так і після відкрито володіє та працює на цих земельних ділянках. Ці обставини були відомі і позивачу, яка у 2008 році приходила у сільську раду та в його присутності вчинила сварку щодо власності [PERSON] на ці земельні ділянки. Свідки [PERSON], [PERSON] також підтвердили, що відповідач - 2 тривалий час, у тому числі за життя [PERSON] відкрито володіє та обробляє земельну ділянку, яка перебувала спочатку у занедбаному стані. Спадкодавець хворів, однак у подальшому його стан значно покращився, він все розумів і ці обставини йому були відомі. За спадкодавцем доглядали саме відповідачі та його дружина. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] в період часу з 17.10.2004 року по 05.11.2004 року знаходився на лікуванні у її відділенні з діагнозом - інфаркт головного мозку. Після виписки вона оглядала [PERSON] за місцем його проживання, був помітний прогрес видужання, відновились функції правої руки та ноги. Останній у безпорадному стані не перебував. [INFO] [PERSON] помер.(т.1 а.с. 61). 04.07.2012 позивач подала заяву нотаріусу на прийняття спадщини( т.1 ас.60) За положеннями ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Оскаржувані правочині були нотаріально посвідчені та зареєстровані у день їх складання, що підтверджується витягом з державного реєстру правочинів ( т.1 а.с.91) та записом у журналі реєстрації нотаріальних дій Кам"янської сільської ради за № 121(т.3). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Таким чином дійсність оскаржуваних правочинів перевіряється на момент їх укладення - у даному випадку на 15.12.2006 та 21.12.2006р.р.. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Таким чином до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі справи вбачається, що права спадкоемців щодо спірної земельної ділянки виникли внаслідок смерті [PERSON] у 2012 році та не могли бути порушені у 2006 році внаслідок купівлі - продажу її [PERSON] за довіреністю від імені [PERSON], які останнім не оспорювалися у передбачений законом спосіб, у межах строків давності, встановлених ст.257 ЦК України. А отже право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку припинилося ще за життя останнього. А тому підстав для визнання недійсним договору та довіренності за позовом [PERSON] , у якої пізніше виникло право щодо спірного майна і не було порушено на момент вчинення правочинів не має. У абз. 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 .11. 2009 року № 9 також роз'яснено, що відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Разом з тим, права позивача на час укладання оскаржуваних правочинів, порушені не були. Посилання позивача на обґрунтування позову на роз"яснення, що викладені у п.16 Постанови №3 Пленуму ВСУ від 28.04.1978 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", яка втратила чинність, з огляду на зміст ст.5 ЦК України не може бути підставою для задоволення позову. При проведенні судових експертиз сторони дійшли згоди, що особисті підписи спадкодавця [PERSON] містяться у заяві останнього від 19.05.2003, копії сторінок паспорту, у заяві про видачі паспорта. За висновками судових експертиз підпис у двох примірниках довіреності від 15.12.2006 року на ім."я відповідача -1 виконано не [PERSON] Поряд з цим при проведенні комплексної експертизи та досліджені інших підписів, виконаних від імені [PERSON] було також встановлено, що підписи у заявах [PERSON], що міститься в пенсійній справі останнього від 03.03.1998 , 01.09.1999, 12.01.2003, у двох примірниках довіреності від 02.08.2007 від імені спадкодкодавця на ім"я [PERSON], посвідчену секретарем Оліївської сільської ради, за яким останню було уповноважено подарувати [PERSON] житловий будинок спадкодавця(т.3)( та який у подальшому був подарований), у відомостях на виплату пенсій за вересень - грудень 2010 року, за січень - грудень 2011 року, січень - грудень 2012 року були виконані не [PERSON], а виконувалися різними особами (т.1 а.с.184-188, т.2 а.с.4-21, т.3). Доказів проте, що спадкодавець за життя оспорював ці підписи, або скаржився у відповідні органи про привласнення іншими особами його пенсій, житлового будинку суду не надано. Не оспорюють ці підписи, зокрема на довіреності від 02.08.2007 і сторони у справі. Ці обставини, дають підстави для висновку суду, що підписи на досліджених документах, у тому числі на довіреностях від імені [PERSON] виконувалися іншими особами за згодою самого спадкодавця(за його волевиявленням), а тому останній за життя їх не оскаржував. Твердження позивача, що підписи на довіреності від 15.12.2006 виконані самою [PERSON], а також те, що остання знала чи могла знати про наявність перешкод до вчинення договору купівлі - продажу належними та допустимими доказами не доведено. Вимога позивача щодо припинення права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку не відповідає ст.216 ЦК України. Окрім цього батьком позивача [PERSON] у свідоцтві про її народження записаний [PERSON](т.1 а.с.21), а спадкодавцем є [PERSON] Суттєві розбіжності містяться і у даних щодо матері(т.1 а.с.25)

Outcome: dismissed