Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 27.11.2015 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. У позовній заяві вказав, що перебуває з відповідачкою [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який уклали 02.09.2014 року, що був посвідчений виконавчим комітетом Грушківської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області за актовим записом №5. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Подружні відносини між подружжям припиненні, спільно не проживають у шлюбі більше 4 місяців. Причиною розірвання шлюбу являється: не суміність характерів подружжя та різні погляди на життя. Діти [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] проживають біля батька [PERSON], оскільки їх мати [PERSON] залишила сім"ю та проживає окремо, допомоги на утримання дітей не надає. В зв"язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, направив до суду заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, направила до суду заяву в якій позовні вимоги заявлені [PERSON] визнає в повному обсязі, заявлений нею зустрічний позов просить залишити без розгляду та розглядати справу у її відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.09.2014 року виконавчим комітетом Грушківської сільської ради Кіровоградської області за актовим записом №5 , про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу подружжя мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) та [PERSON],[INFO]копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с.6). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, діти проживають біля батька [PERSON] та знаходиться на його утриманні, відповідач [PERSON] залишила сім"ю та проживає окремо, матеріальної допомоги, як матір на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) та [PERSON],[INFO] серії [NUMBER] ( а.с.6). по місцю проживання характеризується позитивно, тимчасово не працює, оскільки здійснює догляд за малолітніми дітьми, утримує підсобне господарство, проживає у власному будинку в якому створені всі умови для належного виховання дітей, тобто має можливість приймати посильну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, зважаючи на визнання позову відповідачем суд вважає за необхідне визначити місцем проживання дітей- [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] місце проживання або реєстрації їх батька [PERSON] за фактичною адресою проживання. Суд прийшов до висновку, що саме таке рішення суду забезпечить належне виховання дітей та врахує інтереси самих дітей. [PERSON] є матір"ю дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) та [PERSON],[INFO] серії [NUMBER] ( а.с.6). Зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне визначити місцем проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] місце проживання або реєстрації їх батька [PERSON] за фактичною адресою проживання. Судом встановлено, що відповідач не надає постійну, регулярну допомогу на утримання дітей, не піклується про їх фізичний та матеріальний стан оскільки залишила сім"ю та проживає окремо. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що вона є особою працездатного віку і може забезпечити належний рівень утримання своїх дітей, що вона не має інших аліментних зобов»язань, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Суд також враховує позицію відповідачки щодо пред"явленого позову, а саме визнання нею розміру аліментів, що пред»явлений до стягнення. Оскільки суду не надано документів про стан здоров»я сторін та неповнолітніх дітей, суд не досліджує зазначені обставини справи. Суд при вирішенні даної справи керується нормами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, яка визначає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі ,докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved