Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.12.2010р. між сторонами зареєстровано шлюб, про що свідчить актовий запис №1690. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як зазначає позивач, шлюбні стосунки між сторонами не склались, значний час вони проживають окремо, фактично сторони разом і не проживали, оскільки відповідач не переїхала за місцем проживання чоловіка - до Франції, спільного господарстване ведуть і побутом не поєднані. Майнових та будь-яких інших претензій один до одного не мають. Тому, позивач просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, - розірвати і судові витрати покласти на позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Надано заяву про те, що на задоволенні позовних вимог наполягає, строк для примирення просить не надавати. Представник позивача за договором адвокат [PERSON] також в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення рекомендованного листа. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано оригінал свідоцтва про шлюб (повторне) від 06.06.2012р. та заяву про те, що позовні вимоги визнає, не заперечує протии розірвання шлюбу, строк для примирення просить не надавати. Враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 11 грудня 201 року, згідно даних свідоцтва про шлюб ([NUMBER] видане повторно), - сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦСу по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції (актовий запис № 1690). Від шлюбу сторони дітей не мають. Також, на час розгляду даної справи, спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. З"ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують тривалий час, вони не пов"язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Також, під час розгляду справи не було встановлено обставин щодо поважності причин їхнього спільного непроживання, відповідно до вимог ст. 3 СК України. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст. 24 СК). Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений один із подружжя (ч.1 ст. 110СК). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved