Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 6621 грн. 40 коп боргу за договором позики, 297 грн. 96 коп трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов"язання, з посиланням на те, що 14 листопада 2013 року відповідач отримав від позивача у борг 200 доларів США та 1600 грн., про що надана відповідна розписка, 28 грудня 2013 року відповідач отримав від позивача у борг 800 грн., про що надана відповідна розписка, відповідно до якої відповідач зобов"язався повернути всю суму боргу-200 доларів США та 2400 грн.,-до 10 січня 2014 року, станом на 16 липня 2015 року гривневий еквівалент 200 доларів США становить 4421 грн. 40 коп, в добровільному порядку борг не повернутий. В судовому засіданні представник позивача адвокат Семенок В.І. підтримав позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що станом на час розгляду справи борг відповідачем не повернутий. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку,-в [ADDRESS], клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, представник позивача в судовому засіданніне заперечує проти такого порядку вирішення справи. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до розписки від 04 листопада 2013 року, оригінал якої досліджений в судовому засіданні, відповідач [PERSON] отримав в борг від позивача [PERSON] 200 доларів США та 1600 грн., відповідно до розписки від 28 грудня 2013 року, оригінал якої досліджений в судовому засіданні, відповідач [PERSON] отримав в борг від позивача [PERSON] 800 грн. та зобов"язався повернути всю суму боргу у розмірі 200 доларів США та 2400 грн. до 10 січня 2014 року. Наявність даних розписок свідчить про наявність боргу відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] із врахуванням ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України. Докази на підтвердження недійсності договору позики згідно вищезазначених розписок та повернення позики -відсутні, зобов"язання сторін за даним договором припиняється з моменту його належного виконання. Враховуючи заявлені вимоги та розрахунок позивача гривневий еквівалент 200 доларів США станом на 16 липня 2015 року становить 4421 грн. 40 коп (1 долар США-22,107 грн.). Сума боргу становить 6821 грн. 40 коп (4421,40 грн. +2400 грн.=6821,40 грн.). Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до заявлених вимог та положень ст.11 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню 6621 грн. 40 коп боргу за договором позики. Враховуючи порушення відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов"язань останній повинен нести відповідальність, передбачену ст.625 ЦК України. Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи правову природу трьох процентів річних, передбачених ст.625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, їх стягнення проводиться виключно в національній валюті Україні - гривні, при цьому три проценти річних нараховуються на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов'язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Три проценти річних по договору з 10 січня 2014 року (включно) до 16 липня 2015 року (включно) становить 310 грн. 04 коп (за 2014 рік: кількість днів прострочення-356; 6821,40 грн.*3%/365 днів*356 днів=199,59 грн.; за 2015 рік: кількість днів прострочення-197; 6821,40 грн.*3%/365 днів*197 днів=110,45 грн.; 199,59 грн.+110,45 грн.=310,04 грн.). Із врахуванням заявлених вимог та положень ст.11 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню 297 грн. 96 коп трьох процентів річних. Із врахуванням положень ст.ст.11, 84, 88 ЦПК України, Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", наявності договору про надання правової допомоги, квитанції на підтвердження оплати 1000 грн. витрат на правову допомогу, розрахунку даних витрат,-на користь позивача із відповідача підлягають стягненню 1000 грн. витрат на правову допомогу та 243 грн. 60 коп судового збору. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved