Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. 24.08.2012 року між ним та відповідачкою по справі було укладено Договір позики, про що відповідачкою була власноручно написана розписка, за умовами якої відповідачка отримала від нього 3 900 доларів США, що в еквівалентів складає 31 200 грн., та зобов"язалась повернути гроші до 25.11.2012 року. 22.11.2012 року між ним та відповідачкою було укладено ще один договір позики, про що нею була власноручно написана розписка, за умовами якої відповідачка отримала від нього додатково 4 200 доларів США, що в еквіваленті складає 34 650 грн., та зобов"язувалась повернути гроші до 23.12.2012 року. У вищевказані строки відповідачка ані першу, ані другу позики не повернула. На його прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагувала і в усній формі відмовилась сплатити заборгованість. Вказану вище суму він просить суд стягнути з відповідача примусово. Крім того, просить стягнути з відповідача і судові витрати. В судове засідання позивач не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибула, про день слухання справи була повідомлена належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які отримала особисто. Про причину неявки в судове засідання суд не повідомила, заперечень на позов не надала. Справа слухалась у її відсутність, відповідно до ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.527 ЦК України, боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов"язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Відповідно до ст.629 ЦК України, Договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України зобов"язує позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Як встановлено в судовому засіданні, 24.08.2012 року між сторонами було укладено Договір позики, про що відповідачкою була власноручно написана розписка, за умовами якої відповідачка отримала від позивача 3 900 доларів США, що в еквівалентів складало 31 200 грн., та зобов"язалась повернути гроші до 25.11.2012 року (а.с.11). 22.11.2012 року між сторонами було укладено ще один договір позики, про що відповідачкою була власноручно написана розписка, за умовами якої відповідачка отримала від позивача додатково 4 200 доларів США, що в еквіваленті складало 34 650 грн., та зобов"язувалась повернути гроші до 23.12.2012 року (а.с.12). У вищевказані строки відповідачка ані першу, ані другу позики не повернула. Тому суд вважає за необхідне примусово стягнути з відповідачки [PERSON] суму боргу на загальну суму 65 850 грн. Крім того, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача і в частині стягнення з відповідача судових витрат на суму 658 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved