Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красноліманське» про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я в результаті ушкодження здоров'я. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 2009 року по 2012 рік, наказ про прийняття на роботу № 222к від 07.12.2009 року. 05.09.2012 року з ним стався нещасний випадок. По факту травми адміністрацією шахти був складений акт розслідування нещасного випадку по формі акт Н-1. Згідно Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 05.09.2012 року, [PERSON] встановлено діагноз - середньої важкості черепно-мозкова травма - забій головного мозку 1 ступеню з лівостороннім геми порізом, синдромом внутрішньочерепної гіпертензії, лікворосудинна дісціркуляція, вестибулопатія, астенічний синдром. Ушиблена рана потиличної області. В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 30.11.2012 р. було встановлено 50% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. В зв'язку із ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок виробничої травми, у нього періодично погіршується самопочуття та він неодноразово звертався за наданням медичної допомоги. Перебуваючи на лікуванні позивач не міг вести повноцінний образ життя, самостійно виконувати свої суто особисті санітарно-гігієнічні дії, відчував фізичні страждання, фізичну біль , обґрунтовану травмою та особливостями її лікування, психологічний дискомфорт, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Лікування позначилося не тільки на його здоров'ї, а також і на його психіці. У нього є 4 річний син, якому він не може приділити необхідну увагу та матеріальну підтримку. Відносини в його родині погіршилися, він став інвалідом, позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки. Ці обставини негативно відображуються на йогу душевному стані. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 40000 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги просив їх задовольнити. Представник відповідача- ТОВ «Красноліманська» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та надала письмові заперечення у підтвердження своєї позиції. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі з 2009 року по 2012 рік, наказ про прийняття на роботу № 222к від 07.12.2009 року (а.с. 9-13). Зараз не працює. Під час виконання трудових обов'язків, з ним стався нещасний випадок на виробництві, діагноз - середньої важкості черепно-мозкова травма - забій головного мозку 1 ступеню з лівостороннім геми порізом, синдромом внутрішньочерепної гіпертензії, лікворосудинна дісціркуляція, вестибулопатія, астенічний синдром. Ушиблена рана потиличної області (а.с. 14-22). В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 30.11.2012 р. було встановлено 50% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності (а.с. 23). Згідно медичної карти амбулаторного хворого та епікризів, [PERSON] з 2012 р. по 2013 р. проходить періодичні лікування отриманої травми на виробництві (а.с. 24-26). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов"язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв"язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 50% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов'язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров'я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Вищезазначене законодавство, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров"я позивача, те, що професійна працездатність в зв"язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 50%, позивач визнаний інвалідом 3 групи. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 19000 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ТОВ «Краснолиманське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового сбору - в розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial