Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 16 жовтня 2000 року № 145 з відсотками у розмірі 2030728,34 грн., отриманих за видатковим касовим ордером № 1261, оскільки [PERSON] не виконує взятих на себе зобов"язань. Позов мотивований тим, що 16.10.2000 між КСП «Птахофабрика «Прилуцька» (правонаступником якого є «Птахофабрика «Прилуцька») та [PERSON] укладено письмовий договір предметом якого було передання останньому у власність коштів у розмірі 363604,00 грн. на 11 років, тобто до 16.10.2011. Договором також передбачена відповідальність позичальника в розмірі 0,5% неустойки за кожен день прострочення зобов»язання, що становить 1667124,34 грн. за 917 днів у період з 17.10.2011 по 26.03.2014. Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові. Сторона відповідача у суді проти позову заперечує, оскільки будь-яких документів з приводу отримання позики [PERSON] не підписував і грошових коштів не отримував. Свідок [PERSON] у суді підтвердила факт видачі нею особисто за вказівкою директора птахофабрики позики грошей [PERSON] у сумі 363604,00 грн., і тоді ж вона зазначила дану суму прописом у видатковому касовому ордері, де ставив свій підпис і відповідач. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт надання позики у 2000 роках відповідачу птахофабрикою у значній сумі. На той час, будучи економістом, вона також займалася оформленням договорів, і графи у договорі позики № 145 від 16.10.2000 були заповнені нею. Вислухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до оригіналу видаткового касового ордеру № 1261 від 16 жовтня 2000 року [PERSON] видано позику грошей згідно договору в сумі 363604,00 грн. (а.с. 52). Згідно копії договору позики № 145 від 16 жовтня 2000 року вбачається, що Птахофабрика «Прилуцька», в особі директора Задорожка А.М., надала у власність позичальнику [PERSON] - 363604,00 грн., який у свою чергу зобов"язувався повернути кошти по закінченню строку позики, тобто на протязі 11 років (п.4.1.), а саме до 16 жовтня 2011 року (а.с. 4). Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 0789/1 від 17.06.2014 вбачається, що підпис від імені [PERSON] у графі «Заемщик» в електрографічній копії договору позики № 145 від 16.10.2000 виконаний самим [PERSON] (а.с. 113-118). Крім того, встановити чи виконаний підпис [PERSON] у графі «Підпис», зображення якого міститься у видатковому касовому ордері № 1261 від 16.10.2000 експерту не виявилось можливим через малий обсяг графічного матеріалу та простоту будови досліджуваного підпису, а також значну варіаційність підпису [PERSON] У той же час, експерт зазначає на збіжності загального вигляду транскрипції підпису [PERSON], а також окремих ознак його почерку та розбіжності у виконаному підпису (а.с. 117-118). В силу ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч.1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин, коли відповідач у порушення договору позики не повернув позикодавцеві суму позики в розмірі 363604,00 грн. до 16.10.2011, тобто порушив своє зобов"язання, тому вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а значить позов у цій частині підлягає задоволенню. Заперечення сторони відповідача проти позову суд не вважає такими, що заслуговують на увагу у зв"язку з наступним. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висвітленої у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За змістом ч.2 ст.207, ст.1047 ЦК України під час укладення договору позики сторонами дотримана його письмова форма та відповідач виразив своє волевиявлення на отримання коштів своїми підписами, як у договорі позики № 145 від 16.10.2000, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи № 0789/1 від 17.06.2014 так і у видатковому касовому ордері № 1261 від 16.10.2000 про отримання ним позики у розмірі 363604,00 грн., що підтверджують також свідки [PERSON] і [PERSON] Суд також вважає безпідставними заперечення сторони відповідача про неможливість прийняття як доказ висновок почеркознавчої експертизи. Так, експерта [PERSON], яка проводила відповідну експертизу, внесено до реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України. Її повноваження на право проведення, крім того, почеркознавчих експертиз за спеціальністю дослідження почерку і підписів, підтверджено також свідоцтвом Міністерства юстиції України № 20-11, дійсного до 17 червня 2014 року (а.с. 142). Також експерт Договором позики між сторонами передбачено відповідальність позичальника за порушення виконання зобов"язання шляхом сплати неустойки (пені) в розмірі 0,5% за кожен день прострочення виконання (п.6.3) - а.с. 4. Прострочення виконання зобов"язання становить 892 дні (з 17.10.2011 по 25.03.2014). 0,5% за один день від суми прострочення (363604,00 грн.) складає 1818,00 грн., а за 892 дні становить - 1621656,00 грн. У той же час, згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги, що розмір позики в рази перевищує розмір неустойки, враховуючи матеріальне становище відповідача, який не працює, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до 300000,00 грн., задовольнивши вимоги в цій частині частково. Таким чином, сума боргу за договором позики з врахуванням неустойки становитиме 663604,00 грн. (363604 + 300000). Задовольняючи таким чином позовні вимоги, згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача - 3654,00 грн. судового збору.

Outcome: partial