Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, мотивуючи тим, що 14.02.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Протягом тривалого часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім"ю. Між подружжям постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що негативно впливає на їх психічний стан та спричиняє їм душевні страждання. Відповідач систематично вживає алкогольні напої, веде себе агресивно, що унеможливлює нормальне сімейне життя та належне виховання дітей. На даний момент подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде, у зв'язку з чим позивачка вважає, що їхній шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. Крім цього, позивачка зазначила, що обоє батьків зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тому просила шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити на проживання з нею, прізвище при реєстрації розірвання шлюбу змінити на дошлюбне "[PERSON]", стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, стягнути витрати по оплаті судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, попередньо подала до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив щодо розірвання шлюбу, залишення малолітніх дітей після розірвання шлюбу з матір"ю, стягнення на утримання дітей аліментів щомісячно в розмірі по 1 000,00 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с. 12). Всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], сторони 14.02.2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 131 (а.с. 6). Від даного шлюбу у подружжя народлося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Позивачка стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, в добровільному порядку визначили місце проживання малолітніх дітей після розірвання шлюбу з позивачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 14.02.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 131, слід розірвати. Малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], залишити на проживання з матір`ю [PERSON], [INFO] Прізвище позивачки [PERSON] при реєстрації розірвання шлюбу змінити на дошлюбне "[PERSON]". Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів, то суд виходить з наступного. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням наведених положень, беручи до уваги, що позивачка просить про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, відповідач на даний час не працевлаштований, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей слід визначити в твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Оскільки, двоє батьків зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, то розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки слід визначити по 1 000 грн. щомісячно на кожну дитину. Вказаний розмір аліментів зможе в повному обсязі забезпечити належний фізичний та духовний розвиток дітей. Крім цього, відповідач погодився із визначеною сумою. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів в користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі по 1 000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття починаючи з 23.06.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки 640,00 гривень судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачка на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за за подання позовної заяви про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути в дохід держави 640,00 гривень судового збору. На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3, ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року), ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 11, 88 ЦПК України,

Outcome: approved