Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з указаним позовом. Зазначивши, що між АТ КБ "Приватбанк" (далі\~ АТ\~КБ «Приватбанк»,\~Банк,\~позивач) та [PERSON] (далі\~ відповідач) було укладено договір № б/н від 29.12.2015 року відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином зобовязання за договором не виконує, систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та процентів, у звязку із цим, станом на 15.11.2018 року утворилась заборгованість в сумі 13505 грн. 32 коп. Позивач просить стягнути указану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 20.12.2018 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 14.01.2019 року відкрито провадження в указаній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 15.02.2019 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження на розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.03.2019 року. Відповідачу повторно надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 14.03.2019\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, до суду не з'явилася без повідомлення причин, відзиву на позовну заяву не подала. За таких обставин судом ухвалено рішення про розгляд справи у заочному порядку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 610 ЦК України, передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 29.12.2015 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом підписання відповідачем анкети-заяви було укладено кредитний договір № б/н (далі Договір), за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 5168755407347323 зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6, 7, 43). [PERSON] користувалась зазначеною платіжною карткою, здійснювала платежі, що підтверджується випискою за період з 29.12.2015 року по 15.11.2018 року (а.с. 45). АТ КБ "Приватбанк" є правонаступником всіх прав та зобов'язань ПАТ КБ "Приватбанк", що підтверджується витягом із Статуту (а.с. 25, 28-29). У звязку з неналежним виконанням відповідачем вимог Договору утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.12.2015 року станом на 15.11.2018 року утворилась заборгованість в сумі 13505,32 грн., з них: 992,51 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 11393,51 грн. - нараховано пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 619,30 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5). З указаним розрахунком в частині розміру неустойки суд не погоджується. Щодо вирішення питання про стягнення неустойки (пені, штрафів) суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Також згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення штрафів слід відмовити. На підставі\~вищевикладеного суд\~вважає,\~що позов\~підлягає до\~часткового задоволення,\~а саме:\~з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість в сумі 12386,02 грн. (992,51 грн. (відсотки за користування кредитом) + 11393,51 грн. (пеня)). За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн., що відповідно до Закону України «Про судовий збір» є мінімальною сумою судового збору у даних правовідносинах. А тому, сплачена позивачем сума судового збору підлягає відшкодуванню в повному розмірі. На підставі ст. 509, 526, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial