Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору поруки недійсним та укладеним не в інтересах сім"ї, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.06.2006 року між його дружиною [PERSON], як поручителем, та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" був укладений Договір поруки, предметом якого є зобов"язання перед кредитором, що виникають з умов кредитного договору від 15.06.2006 року на суму 45000, 00 доларів США, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON]. Але позивач вважає, що вказаний Договір поруки був укладений відповідачкою без його відома та згоди, про існування даного Договору він дізнався лише після прийняття заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.09.2015 року про стягнення боргу з [PERSON]., [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати недійсним Договір поруки від 15.06.2006 року, укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON], а також визнати договір поруки укладеним не в інтересах сім"ї. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Підтвердив, що договір поруки був укладений без згоди та відома позивача, а тому не заперечував проти визнання його недійсним. Представник відповідача - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що згода чоловіка при укладенні договору поруки не була обов"язовою, а тому договір укладений з дотриманням вимог діючого законодавства і підстав для визнання його недійсним немає. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. При розгляді справи встановлено, що 15.06.2006 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений Договір поруки. Предметом Договору поруки є зобов"язання поручителя перед кредитором, що виникають з умов кредитного договору від 15.06.2006 року, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON]., на суму 45000, 00 доларів США. В своїх позовних вимогах [PERSON] зазначає про те, що оспорюваний Договір був укладений без його письмової згоди на це, а тому повинен бути визнаний недійсним та таким, що укладений не в інтересах сім"ї. Як вбачається з письмових матеріалів справи, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.06.1981 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов"язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов"язків. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 65 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім"ї, створює обов"язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім"ї. Як вбачається з п. 1.2 Договору поруки сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов"язання перед кредитором відповідати по зобов"язанням боржника [PERSON]., які виникають з умов кредитного договору від 15.06.2006 року на суму 45000, 00 доларів США в повному обсязі цих зобов"язань. Пунктом 1.3 Договору визначено, що сторони договору встановлюють, що зобов"язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та вказаним в п. 1.2 кредитного договору - не потребують. Таким чином, з умов оспорюваного Договору вбачається, що зобов"язання перед кредитором відповідати по зобов"язанням боржника [PERSON] взяла лише на себе і не зоов"язана відповідати за цим договором спільним майном подружжя. Крім того, відповідно до ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. А фактично з позовних вимог, заявлених [PERSON], випливає те, що він фактично захищає інтереси своєї дружини [PERSON], яка на момент розгляду справи має заборгованість по сплаті кредитних коштів і таким чином намагається уникнути відповідальності за Договором кредиту та Договором поруки, оскільки заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.09.2015 року з [PERSON]. та [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" стягнуто заборгованість за кредитним договором. Крім того, оспорюваний Договір поруки не потребував нотаріального його посвідчення, а тому відповідачем - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - і не було витребувано письмової згоди [PERSON] на укладання договору. Таким чином, при укладенні Договору поруки від 15.06.2006 року було дотримано всі вимоги діючого законодавства, що пред"являються до даного виду договорів, а тому підстав для задоволення позовних вимог та визнання недійсним Договору поруки немає. Посилання позивача щодо того, що у подальшому у зв"язку з невиконанням умов договору кредиту та договору поруки може бути звернено стягнення на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, судом до уваги не приймається, оскільки не засновано на вимогах діючого законодавства. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження недійсності договору поруки від 15.06.2006 року. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed