Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 13 вересня 2013 року [PERSON] видав на його ім"я та ім"я [PERSON] і [PERSON] довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Торос Я.М., зареєстровану в реєстрі за № 853 на користування та розпорядження транспортним засобом марки "RENAULT KANGOO", 2008 року випуску, об"ємом двигуна 1,5 куб.см., номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], білого кольору, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 11 вересня 2013 року вказаний автомобіль зареєстрований за [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті спадщину ніхто не приймав, спадкова справа не відкривалась. Зазначає, що з часу оформлення довіреності і до сьогоднішнього дня володіє автомобілем, укладає щорічні договори обов"язкового страхуванні цивільно-правової відповідальності, забезпечує технічне обслуговування транспортного засобу. Вважає себе добросовісним набувачем, який безперервно володіє чужим майном, а тому просить суд визнати за ним право власності на вказане рухоме майно за набувальною давністю. В судове засідання позивач не з"явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача направив до суду заяву, якою просить розглядати справу без його участі, та погоджується з позовними вимогами позивача. Треті особи в судове засідання також не з"явились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року [PERSON] видав на ім"я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Торос Я.М., зареєстровану в реєстрі за № 853 на користування та розпорядження транспортним засобом марки "RENAULT KANGOO", 2008 року випуску, об"ємом двигуна 1,5 куб.см., номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.5). Довіреність внесена до єдиного реєстру довіреностей за реєстраціним номером 40038050 (а.с.6). Вказаний транспортний засіб належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 11 вересня 2013 року (а.с.4). Право власності [PERSON] на вказаний автомобіль також підтверджується повідомленням Івано-Франківського територіального сервісного центру № 2643 (а.с.18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14) та копією актового запису № 73 від 10 лютого 2014 року про смерть. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54313272 від 01 грудня 2018 року у спадковому реєстрі відсутні інформація щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.10). Із матеріалів справи вбачається, що з часу оформлення довіреності і до сьогоднішнього дня позивач володіє автомобілем, укладає щорічні договори обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, забезпечує технічне обслуговування транспортного засобу. Наведене стверджується копіями полісів страхування за період з 2016 року по 2019 рік, довідкою Рогатинського відділення ПАТ "НАСК "ОРАНТА" № 89 від 17 грудня 2018 року, за якою [PERSON] уклав договори страхування вказаного автомобіля, довідкою ФОП [PERSON] № 1 від 08 червня 2017 року про те, що [PERSON] здійснював покупку автозапчастин до автомобіля та довідкою ТзОВ "Автохім-сервіс" № 7 від 12 червня 2017 року про те, що автомобіль перебував на технічному обслуговуванні за ініціативою позивача (а.с.7-8, 9, 13). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України). У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до п.13 можливість пред"явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв"язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене обгрунтування, суд вважає, що позивач понад п"ять років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується вищезазначеним автомобілем, як своїм власним. Добросовісність заволодіння підтверджується тим, що позивачу даний автомобіль було передано власником на підставі довіреності. Відкритість та безперервність володіння полягає в тому, що з 2013 року і до теперішнього часу позивач користується автомобілем, володіння має відкритий характер та є очевидним. Фактичний час перебування автомобіля у володінні та користуванні позивача розпочався з 2013 року, і безперервно триває більше п"яти років. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved