Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бережанського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що подружнє життя між ними не складається, у зв"язку з тим, що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, між ними часто виникають сварки та непорузуміння. Вже протягом 10 -ти років їхня сімґ"я фактично перестала існувати. Вони проживають окремо та не підтримують жодних подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому він просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що 22 вересня 1994 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області він зареєстрував шлюб із відповідачкою. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] та ним було усиновлено дитину відповідачки від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], які на даний час вже повнолітні. Подружнє життя між ними не склалося, у зв"язку з тим, що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, внаслідок чого між ними часто виникають сварки та непорозуміння, що робить нестерпним їхнє спільне проживання. Вже протягом 10-ти їхня сім"я фактично перестала існувати. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і зовсім не підтримують подружніх відносин, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому вона просить суд розірвати їх шлюб . Відповідачка в судове засідання повторно не з"явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду, що дає суду підстави визнати її неявку без поважних причин та можливість слухання справи у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 1994, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] повторно видане 24 липня 2018 року,т Бережанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] та позивачем було усиновлено дитину відповідачки від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], які на даний час вже повнолітні. Крім цього судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не складається, у зв"язку з тим що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, між ними часто виникають сварки та непорузуміння. Вже протягом 10-ти років їхня сім"я фактично не існує. Сторони проживають окремо та не підтримують жодних подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому перебування в даному шлюбі може перешкодити сторонам у реалізації їхніх інтересів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved