Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 15 липня 2017 року з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 0,05% від суми позики за кожен день прострочення в сумі 59 112 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 15 липня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошей. Відповідно до умов позики Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти у сумі 1 300 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2017 становило 33 759 гривень. Вказану суму відповідач зобов"язувався повернути у строк до 01.09.2017. Вказує, що він вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення притензії-вимоги відповідачу, однак, зобов"язання щодо повернення грошових коштів відповідачем було проігноровано та на сьогодні не виконане.\~ Вказує, що має право на відшкодування відповідачем йому суми боргу в розмірі 1 300 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2017 становило 33 759 грн. з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 0,05% від суми позики за кожен день прострочення. А відтак, відповідач повинен згідно чинного законодавства та умов позики сплатити йому 59 112 грн. на дату його звернення до суду. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13 жовтня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. В судове засідання представник позивача подав клопотання, в якому просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 15 липня 2017 року відповідач отримав від позивача позику у розмірі 1000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15 липня 2017 року становить 33 759 грн. терміном до 01 вересня 2017 року. У разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений термін, зобов"язався сплатити відсотки з розрахунку 0,05% від суми позики за кожен день прострочення. У визначені строки [PERSON] не повернув. 20 серпня 2020 року позивачем була надіслана відповідачу Претензія-вимога про сплату заборгованості за договором позики із зазначенням, що у разі відмови від погашення позики, він буде змушений звернутися до суду для захисту своїх інтересів. Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Таким чином, суд прийшов до висновку, що в наслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов"язань утворився борг у відповідача перед\~ позивачем. Відповідач в судове засідання не подав\~ доказів на спростування доводів позивача, а судом їх встановлено не було. Таким чином, сукупністю достовірно встановлених судом доказів доведено, що внаслідок\~ неправомірних дій\~ відповідача\~ було порушено зобов"язання. Суд прийшов до висновку, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 33759 грн. заборгованості за договором позики від 15 липня 2017 року. Крім того, сторони погодили розмір відсотків 0,05 % від суми позики за кожен день прострочення, що становить 18432,40 грн., які також слід стягнути з відповідача. Таким чином, загальний розмір заборгованості станом на 27 серпня 2020 року, становить 52191,40 грн.. Що стосується стягнення з відповідача відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційних витрат то суд заначає слідуюче. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов"язання, яке визначене договором у гривні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати на користь позивача у розмірі 840,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial