Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Машинобудівник» про визнання права власності на спадщину, а саме на квартиру [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що після смерті її батька [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді зазначеної квартири, яку вона не може оформити за відсутності документу, що посвідчує право власності спадкодавця зареєстрованого належним чином у Бюро технічної інвентаризації, згідно ст. ст. 182, 210 ЦК України, про що державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. виніс 16.02.2017 року відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У судовому засіданні позивачка та її представники позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі, додатково суду пояснили, що 04.05.1975 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів батькові [PERSON] - [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення в будинку [ADDRESS] на зайняття такого приміщення разом з членами його сім"ї, а саме: дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] . 15.12.1990 року [PERSON] , як членом ЖБК "Машинобудівник" на підставі Рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 12.05.1975 року за № 1250, була сплачена повна сума пайового внеску за цю квартиру, а саме в розмірі 9 844 руб. [INFO] батько помер, після чого відкрилася спадщина на вказану квартиру, яку вона хоче успадкувати, про що подала відповідну заяву нотаріусу, який в свою чергу відмовив їй, оскільки її батько свого часу не зареєстрував право власності в БТІ на згадану квартиру, за яку сплатив відповідний внесок. Відповідач Київська міська рада у судове засідання свого представника не направив, хоча про розгляд справи був повідомлений надежним чином. Відповідачу були напралені всі матеріали позову з відповідними додатками до нього та запропоновано надати суду у п"ятнадцятиденний сторк з дня вручення ували суду про відкриття провадження у справі відзив, чого зроюлено ним так і не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідача у справі про розгляд такої. Житлово-будівельний кооператив в судове засідання свого представника не направив, хоча про розгляд справи був повідомлений надежним чином. Письмово просив розглядати справу без участі їх представника, зазначивши, що проти позову не заперечують. Залучена до розгляду справи в якості третьої осіби [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоча про розгляд справи була повідомлена надежним чином. Письмово просила розглядати справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги позивача вона підтримує. Вислухавши пояснення з"явившихся до суду сторін, їх доводи та заперчення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18.10.1969 року з [PERSON] , який в подальшому було розірвано у 1992 році, що підтверджується наданими суду відповідними свідоцтвами (а.с. 14, 79). Від вказаного шлюбу [INFO] в них народилася донька [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 8). 04.05.1975 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів батькові [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення в будинку [ADDRESS] на зайняття такого приміщення разом з членами його сім"ї, а саме: дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] , що підтверджується Ордером № 262226 від 04.08.1975 року (а.с. 9). 15.12.1990 року [PERSON] , як членом ЖБК "Машинобудівник" на підставі Рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 12.05.1975 року за № 1250, була сплачена повна сума пайового внеску за цю квартиру, а саме в розмірі 9 844 руб., що підтверджується довідкою ЖБК "Машинобудівник" від 30.11.2016 року та від 21.02.2019 року (а.с.12,13). Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону СРСР від 06.03.1990 року «Про власність» (зараз втратив чинність), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Аналогічне положення містила ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року (втратив чинність), відповідно до якої, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Абзацом 2 ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Отже, згідно Кодексу про шлюб та сім'ю УРСРта Закону України «Про кооперацію», Закону України «Про власність», які діяли на час виплати пайового внеску, згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України [PERSON] та [PERSON] набули права власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки на час виплати пайового внеску перебували у зареєстрованому шлюбі, однак не здійснили державну реєстрацію свого права власності на неї згідно ст. 182 ЦК України чи то згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та відповідно не отримали свідоцтво про право власності на цю квартиру. Зазначене також встановлено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 47). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] , оскільки інша 1/ 2 частка цієї квартири в силу Закону належить його тепер вже колишній дружині [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). Оскільки, згідно наданих суду документів вбачається, що позивач [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується Довідкою ЖБК "Машинобудівник" від 15.06.2016 року (а.с. 49) та Довідкою ЖБК "Машинобудівник" від 21.09.2016 року (а.с. 50) з якої вбачається що [PERSON] була зареєтрована разом із спадкодавцем в квартирі [ADDRESS] , тому така вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Як встановлено з копії матеріалів спадкової справи [PERSON] заповітів не складав. Таким чином позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька. Звернувшись із відповідною заявою до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про отримання спадщини після смерті батька, позивач отримала відмову. Згідно постанови нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 16.02.2017 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] , в зв`язку з тим, що відповідне право власності на цю квартиру в БТІ не зареєтроване. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця право на спадщину. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається така квартира. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з того, що спірне майно було набуте батьком спадкоємця та його матір"ю в рівних частках на законних підставах, а відтак право на спадкування цього майна не може бути обмежене відсутністю реєстрації права власності на таке майно. З"ясовано судом і те, щозгідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 14.11.2019 року квартира [ADDRESS] на праві власності нізаким не зареєстрована взагалі, що узгоджуєтьмя із встановленими вище обставинами в частині її кооперативності та подальшої виплати пайових внесків без відповідної її про те реєстрації в реєстраційних органах. Отже, з огляду на викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про визнання за [PERSON] , права власності у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Тоді як, у задоволенні позовних вимог в частині іншої 1/2 частки квартири [ADDRESS] , позивачу [PERSON] слід відмовити, оскільки така частка власності в силу Закону належить [PERSON] , а тому не може бути успадкована після смерті [PERSON] .

Outcome: partial