Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

10.07.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивуюсь тим, що згідно кредитного договору № 2203/144-312 від 06 лютого 2013 року [PERSON] отримав кредит в сумі 123597,00 грн., з процентною ставкою за користування кредитом 18,6 % річних, строком повернення до 05 лютого 2020 року. В забезпечення виконання всіх зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 312/144-1 від 06 лютого 2013 року, відповідно до умов якого поручитель солідарно відповідає перед кредитодавцем за виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором № 2203/144-312 від 06 лютого 2013 року. Відповідач [PERSON] зобов`язання за кредитним договором № 2203/144-312 від 06 лютого 2013 року виконував неналежно, у зв`язку з чим станом на 31 травня 2019 року утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 130388,77 грн., яка складається з наступного: 111241,84 грн.- заборгованість за кредитом, 19146,93 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 червня 2014 року по 30 квітня 2015 року. Тому просять стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2203/144-312 від 06 лютого 2013 року, в сумі 130388,77 грн. Частиною 1 статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідачами у даній позовній заяві зазначено [PERSON] та [PERSON] , місцем проживання яких є: [ADDRESS] (а.с.4). Згідно із ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам,зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. Таким чином, справа за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 17.07.2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження за участю сторін. Повноважний представник позивача до судового засідання не з"явився, але просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та у випадку неявки відповідача просив розглядати справу в заочному порядку (а.с. 7). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 45), в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув і судом було прийняте рішення справу розглянути без його участі в заочному порядку. Ухвалою суду від 14.08.2019 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. 06 лютого 2013 року між АБ «УКРГАЗБАНК» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2203/144-312, відповідно до якого Банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки передбачені кредитним договором. Сума кредиту 123597,00 грн., процентна ставка за користування кредитом 18,6% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 23,6% річних. Строк повернення кредитних коштів до 05 лютого 2020 року (а.с.8-13). Зазначений договір власноручно підписаний [PERSON] . Позивач свої зобов`язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому сторонами. Відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього станом на 31 травня 2019 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем становить - 130388,77 грн., яка складається з наступного: 111241,84 грн.- заборгованість за кредитом, 19146,93 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 червня 2014 року по 30 квітня 2015 року (а.с.25-33). За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначати грошовий еквівалент зобов"язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. На підставі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені законом або договором. Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов`язання належним чином не виконав. Отже, у банка виникло право вимагати від відповідача [PERSON] повернення суми кредиту. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 06 лютого 2013 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 312/144-1 від 06 лютого 2013 року. Відповідно до п 1.1. якого, [PERSON] зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору (а.с.14). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з п. 4.2.3 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій у разі, якщо позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення кредиту, сплату відсотків тощо. Пунктом 2.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором Кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань до Позичальника та Поручителя. У разі одержання вимоги Кредитора Поручитель зобов`язаний повідомити про це Позичальника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі. За п. 2.2 Договору поруки Поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги перерахувати суму заборгованості Позичальника за кредитним договором на рахунки, на яких враховується заборгованість позичальника в АБ «Укргазбанк», МФО 320478. Номери рахунків зазначаються в письмовій вимозі кредитора. Отже, Договір поруки передбачає не лише обов`язок Банка направити письмове повідомлення Поручителю про невиконання Позичальником зобов`язань по кредитному договору, а й обов`язок Банка зазначити в такому повідомленні номери рахунків, на які Поручитель має перерахувати грошові кошти (заборгованість за кредитом). Тобто, Договір поруки пов`язує виникнення права вимоги у Банка до поручителя через 2 дні після отримання поручителем письмової вимоги Кредитора про сплату боргу. Наразі зазначене письмове повідомлення-вимога про необхідність повернення кредиту та сплати боргу за Кредитним договором, на порушення вимог п. 2.2. Договору поруки, Поручителю не направлялося. Водночас, саме така вимога має містити номери рахунків, на які Поручитель мав би здійснити такі платежі. Відтак, вимоги ст.ст. 12, 84 ЦПК України щодо доведення правомірності своїх позовних вимог, Позивачем не виконано, докази надіслання в адресу Поручителя письмової вимоги не надано, у зв`язку із чим в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з поручителя належить відмовити. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та часткове задоволення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] у сумі - 130388,77гривень. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ПАТ АБ "Укргазбанк" при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1955,83 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 15 24 червня 2019 року (а.с.3), у зв`язку з тим, що позовні вимоги банку задоволені щодо боржника [PERSON] у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі 1955,83 грн.

Outcome: partial