Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі - 25644,88 грн. та судові витрати у розмірі - 256,45 грн. Позов мотивований тим, що згідно договору № б/н від 07.11.2008 року [PERSON] отримав від позивача кредит в розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому утворилася прострочена заборгованість по кредитному договору, яка станом на 30.11.2014 становить - 25644,88 грн., з них: заборгованість по кредиту - 6997,50 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11510,65 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 5439,35 грн., штраф за п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1197,38 грн. До початку судового засідіння позивач надіслав заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що рішенням Третейського суду від 2012 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість в розмірі 15506,56 грн., та уточнив, що сума заборгованості за користування грошовими коштами банку за період з 30.11.2011 по 30.11.2014 складає - 9961,46 грн. з них: заборгованість по процентам за користування кредитом - 6391,05 грн., заборгованість з пені за користування кредитом - 2619,87 грн., штраф за п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 450,54 грн. А також зауважив, що згідно виписки з карткового рахунку погашення від 04.09.2014 року в розмірі 29,83 грн. було перераховано згідно виконавчого провадження. Відповідач у судовому засіданні позовних вимог не визнав, та подав клопотання, в якому зауважив, що позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог на підставі існуючого рішення третейського суду про яке йому до цього часу нічого не було відомо, а також що розмір пені є непропорційно завищеним та і взагалі просив застосувати строк позовної давності і відмовити в задоволенні данного позову. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 07.11.2008 року [PERSON] було видано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 7000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 16-30). Відповідно до Правил користування платіжною карткою, Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленими Тарифами із розрахунку 360 календаринх днів, та за несвоєчасне виконання боргових зобов"зань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) держатель картки сплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розміри яких визначені Тарифами. Згідно Умов держатель картки зобов"язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним та комісію на умовах, пердбачених даним Договором. Відповідно до п. 8.6 Умов, при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.п.9.3., 9.12. Умов картковий рахунок відкритий на невизначений строк і договір дії протягом 12 місяців з моменту його підписання та якщо пртягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с. 27). У своїй письмовій заяві [PERSON] погодив, чим підтвердив своїм підписом, що онайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Також відповідачка виразила згоду з тим, що підписана ним заява разом із Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.17). Судом встановлено, що відповідач у порушення взятих на себе зобов"язань умови договору не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по кредитному договору, яка станом на 30.11.2014 становить - 9961,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6391,05 грн., заборгованість з пені за користування кредитом - 2619,87 грн., штраф за п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 450,54 грн. Згідно виконавчого листа Заводського районного суду м.Дніпродзержинська на виконання третейського суду від 17 травня 2012 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість в розмірі 15506,56 грн. (а.с.79-80). Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 2619,87 грн. за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штраф, пеня) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому при її зменшенні суд враховує, що розмір пені значно завищений, згідно доводів позичальника [PERSON] має скрутне матеріальне становище і просить суд зменшити розмір неустойки; суд враховує і норми ст.3 ЦК України, щодо справедливості, та розумності, які є загальними засадами цивільного законодавства, а тому приходить до висновку про зменшення нарахованої позивачем суми неустойки 1 000 грн. Заперечення відповідача проти позову суд визнає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки судом не було здобуто доказів та [PERSON] не надав жодного документа, які б спростовували вимоги позивача, а також із заявою про закриття карткового рахунку не звертався. Доводи [PERSON] про сплив позовної давності спростовуються випискою з карткового рахунку (а.с.75-75) згідно якої вбачається погашення заборгованості від 04.09.2014 в розмірі 29,83 грн. яку було перераховано згідно виконавчого провадження, тому такі дії свідчать про визнання ним свого боргу, що згідно вимог ч.1 ст.264 ЦК України є перериванням перебігу позовної давності. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, доводи якого є необгрунтованими оскільки суперечать підписаному договору, а тому підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 07 листопада 2008 року в сумі 8341,59 грн. Задовольняючи таким чином позовні вимоги, згідно ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судових витрат, понесених позивачем при сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial