Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі по 2000 гривень щомісячно з дати подачі подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач шляхом усної заяви зменшила розмір позовних вимог до відповідача та просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з 10 жовтня 2009 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 03 квітня 2014 року. Від шлюбу у них 27 січня 2012 року народився син [PERSON]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, він у своїх батьків, а вона, позивач, із сином у своїх. До 01 липня 2015 року відповідач допомагав їй утримувати сина. Взимку 2015 року купував дитині одяг, одного разу надіслав поштою 300 грн. З сином батько зустрічається не згідно графіку, встановленого органом опіки та піклування, а частіше як один раз на тиждень. З 01 липня 2014 року дитина відвідує Сасівський ДНЗ. Вона, позивач, щомісячно вносить плату за харчування дитини в розмірі 8 грн. на день, що приблизно 150-175 грн. на місяць, а також 15 грн. за послуги. Син часто хворіє, що тягне за собою додаткові витрати. Відповідач у період опалювального сезону працював у Чорнотисівській ЗОШ оператором газових котлів, щомісячна зарплата становила приблизно 1400-1500 грн. З березня по жовтень він не працює офіційно, орендує 5 га землі на території Чорнотисівської сільської ради. Крім того, сім"я [PERSON], які є власниками ФГ "Поладі", орендують 23-24 га землі для вирощування сільськогосподарських культур, мають у власності сільськогосподарську техніку та автомобілі. За період роботи у ФГ відповідач щорічно отримує прибуток у 120000-150000 гривень. Це їй, позивачеві, відомо, оскільки до 2014 року вона також приймала участь в роботах на ФГ "Поладі" та отримані прибутки йшли в сімейний бюджет. Щомісячні витрати на сина залежно від витрат на лікування становлять приблизно 2000-2500 грн. Відповідач батьківські обов"язки не виконує, в добровільному порядку матеріальну допомогу на сина не надає, тому вона вимушена звернутися до суду для примусового стягнення з відповідача аліментів на сина. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано, від шлюбу у них є син. Вона, позивач, проживає зі своїми батьками, дитина повністю перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач періодично забирає дитину, купує деякі речі, проте це буває рідко та цього не вистачає, тому вона, позивач, звернулася до суду з тим, щоб кожен місяць отримувати на утримання сина тверду грошову суму. На даний час середньомісячні витрати на дитину складають приблизно 2500-3000 грн. Вона, позивач, є вчителем початкових класів та отримує заробітну плату у розмірі близько 2000 грн. на місяць. У зв"язку тим, що цих коштів не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним, то їй надають матеріальну допомогу її, позивача, батьки. Відповідач працює один день із чотирьох. Інший час він проводить на полі або в барі, де витрачає свої кошти. Їй, позивачеві, відомо, що щорічний дохід ФГ "Поладі", членом якого є відповідач, становить 120-130 тисяч гривень, який ділиться на трьох осіб. ФГ не несе витрати на оброблення землі, оскільки у їх власності є два трактори, комбайн, плуг та інша техніка, необхідна для обробки землі. Витрати несуть тільки на придбання дизельного палива, добрив та засобів захисту від шкідників. Відповідач продав автомобіль марки "Жигулі" та на даний час має у користуванні транспортний засіб марки "Мерседес-Віто", на якому возить продукти на ринок та продає. Може бути, що батько відповідача забирає у нього кошти, отримані від продажу. Протягом останніх трьох місяців відповідач не надавав ніякої матеріальної допомоги на дитину. Купив лише курточку за 250 грн. та шапочку за 38 грн. Коли дитина хворіла, то відповідач один раз придбав лікарство за свої кошти. Ствердила, що відповідач може платити аліменти на утримання дитини у розмірі згідно пред"явленого позову. Просить суд позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина по 1500 грн. щомісячно. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити у зменшеному розмірі. Додатково пояснив, що позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі з огляду на те, що відповідач не має постійної роботи, працює лише під час опалювального сезону. Дохід відповідача носить мінливий характер, оскільки відповідач має відношення до фермерського господарства, у його користуванні перебуває 5 га землі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він не відмовляється від утримання дитини, згідний сплачувати аліменти на сина в розмірі 800 грн. щомісячно, оскільки його середньомісячний заробіток як оператора газових котлів у Чорнотисівській загальноосвітній школі становить приблизно 1400 грн. Працює він тільки у період опалювального сезону, з 12-ти місяців працює шість. Інші шість місяців допомагає у фермерському господарстві "Поладі". У його власності немає ніякого майна. Щомісячний дохід включає лише дохід за місцем праці, який має періодичний характер, інших доходів не має. У нього немає землі, він є лише членом ФГ "Поладі", та має у користуванні як член ФГ "Поладі" земельну ділянку площею 5 га. Оренда землі коштує 3500 грн., які вносить його, відповідача, батько. Дохід ФГ ділиться між його членами в кінці року. Його, відповідача, частка доходу становить приблизно 1000 гривень на рік. Він допомагає у ФГ "Поладі" у вільний час, а керує господарством голова ФГ "Поладі" - його, відповідача, сестра. У 2014 році ФГ "Поладі" мало прибуток 5400 грн., у цьому році прибуток ще не ділили, та у цьому році він у ФГ "Поладі" не отримував ніяких коштів. Вирощують пшеницю на 3 га, кукурудзу на 1 га та на решті землі росте трава. Автомобіля у користуванні він не має, рідко використовує автомобіль "Мерседес-Віто" для потреб ФГ "Поладі". Він рідко продає овочі, вирощені у ФГ "Поладі". Виручені кошти собі не забирає, а віддає іншим членам ФГ. Йому, відповідачеві, не відомо, якими є щомісячні витрати на дитину, дві-три тисячі, на його думку, це забагато. За дитячий садочок платиться 150 грн. на місяць. Він, відповідач, за садочок сина не оплачує. Йому, відповідачеві, відомо, що дитина систематично хворіє. Він лікував сина три рази із одинадцяти випадків, коли син хворів, усі інші рази лікувала позивач. Стан здоров"я у нього добрий, інших осіб на утриманні немає. Просить позов задовольнити частково. Представник відповідача в судовому засіданні висловився за часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у тому розмірі, який ним визнано. При цьому звернув увагу суду на розмір заробітної плати відповідача за місцем праці, те, що ця робота має тимчасовий характер. Прибутки від членства відповідача у ФГ "Поладі" перевищені позивачем, оскільки згідно статистичних даних ФГ мало чистий прибуток за минулий рік у розмірі 5400 гривень, ця сума ділиться між членами ФГ. Фактично господарство працює у збиток, оскільки дуже витратним є оброблення землі, придбання насіння, добрив, засобів захисту від шкідників та ін. Стягнення з відповідача аліментів у тому розмірі, у якому просить позивач, позбавить його засобів до існування. Відповідач за наявності у нього можливості додатково до стягнутої рішенням суду суми аліментів надаватиме матеріальну допомогу на утримання сина. Просить суд позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, допитаних як свідків, пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] народився 27 січня 2012 року. Його батьками є сторони у справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Сторони з 10 жовтня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 03 квітня 2014 року. Дитина сторін проживає з позивачем за адресою: с. Чорнотисів, вул. Головна, 104, Виноградівського району та перебуває на утриманні матері. Відповідач несистематично та в недостатньому розмірі надає матеріальну допомогу на утримання сина. Син сторін відвідує дошкільний навчальний заклад села Сасово Виноградівського району Закарпатської області, щомісячна плата за харчування складає 8 грн. в день. Дитина часто хворіє. Позивач працює вчителем у Чорнотисівській ЗОШ I-III ступенів, розмір її середньомісячної зарплати складає близько 2000 гривень. Матеріальну допомогу позивачеві надають її батьки. Відповідач працює кочегаром у Чорнотисівській ЗОШ I-III ступенів, робота має сезонний характер. У відповідності до довідки про доходи відповідача, виданої Управлінням освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА № 01-07/1441 від 02.11.2015 року (а.с. 26) у період з листопада 2014 року по квітень 2015 року (включно) відповідачеві нараховано заробітну плату у розмірі 7829,04 грн. За період травень-вересень 2015 року нарахування відсутні. Відповідач є членом фермерського господарства "Поладі", приймає участь у розподілі прибутку господарства. На підставі договору оренди землі від 18.08.2006 року має в користуванні земельну ділянку площею 5,0075 га в контурі № 186 с. Чорнотисів. Відповідач не має майна, яке б належало йому на праві власності. Інших дітей чи утриманців у відповідача немає. Домовленості про сплату відповідачем аліментів на утримання дитини в позасудовому порядку між сторонами не досягнуто. Дані обставини стверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, допитаних як свідків, а також дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 6), копією рішення Виноградівського районного суду від 03.04.2014 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с. 5), довідкою з місця проживання позивача про склад сім"ї, виданою виконкомом Чорнотисівської сільської ради 10.09.2015 року № 902 (а.с. 8), іншими письмовими доказами, та ці обставини сторони в судовому засіданні не оспорювали. Позивач в обгрунтування позовних вимог зсилається також на те, що у ФГ "Поладі" відповідач щорічно отримує прибуток у розмірі 120-150 тисяч гривень. При наданні пояснень в якості свідка позивач зазначила, що щорічний дохід ФГ "Поладі", членом якого є відповідач, становить 120-130 тисяч гривень, який ділиться на трьох осіб. Відповідач, будучи допитаним в якості свідка, заперечив розмір свого доходу у ФГ "Поладі", вказаний позивачем, та надав суду довідку Управління статистики у Виноградівському районі від 24.11.2015 року № 03-10/188, згідно якої відповідно до звіту по фінансові результати за 2014 рік ФГ "Поладі", показники чистого доходу від реалізації продукції становлять 27100 грн., чистий прибуток становив 5400 грн. (а.с. 40). У поточному році він як член фермерського господарства дохід не отримував. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За правилами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з викладеного, враховуючи те, що з огляду на предмет спору у даній справі, зокрема, при визначенні розміру аліментів, підлягають встановленню обставини щодо матеріального стану відповідача, позивач зазначає розмір щорічного доходу відповідача як члена фермерського господарства, про що їй було відомо до 2014 року, на підтвердження даної обставини, крім пояснень в якості свідка, позивачем не надано інших доказів, показники прибутку суб"єкта господарювання підлягають підтвердженню документами, суд не визнає відповідну обставину, на яку позивач зсилається в обгрунтування позовних вимог, доведеною. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом відповідач ухиляється від виконання даного обов"язку, несистематично та в недостатньому розмірі надає матеріальну допомогу на утримання сина. Тому позов в частині стягнення з відповідача аліментів є підставним та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У зв"язку з тим, що в судовому засіданні встановлено, що дохід відповідача за місцем праці має періодичний характер, частину доходу відповідач отримує як член ФГ "Поладі", суд вбачає наявність підстав констатувати, що дохід відповідача має нерегулярний, мінливий характер, тому розмір аліментів підлягає визначенню у твердій грошовій сумі. З врахуванням положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, яка проживає з позивачем, в тому числі розмір середньомісячної заробітної плати позивача, надання їй матеріальної допомоги в утриманні дитини батьками, стан здоров"я дитини, яка часто хворіє, стан здоров"я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач здоровий, працевлаштований, робота носить періодичний характер, те, що відповідач є членом фермерського господарства "Поладі" та учасником розподілу прибутку господарства, відсутність у відповідача інших дітей чи осіб, які б перебували на його утриманні, визнання відповідачем позову в сумі 800 грн., суд приходить до висновку, що в частині розміру аліментів позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 29 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. У зв"язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"(позивачі - у справах про стягнення аліментів), то судовий збір в сумі 487,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial