Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

26 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], де просить суд : 1.Усунути перешкоди зі сторони [PERSON] та [PERSON] в користуванні - 1/4 частиною житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] шляхом надання їй дублікатів ключів від всіх дверей в даному будинку, сараю та гаражу, та зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні 1/4 частиною будинку, сараєм та гаражем. 2.Усунути перешкоди зі сторони [PERSON] в користуванні нежитловою будівлею - магазином, що знаходиться по [ADDRESS], нежитловим приміщенням в житловому будинку з підвалом, що знаходиться по [ADDRESS], магазином продовольчих товарів в [ADDRESS], житловим будинком з надвірними будівлями [ADDRESS], зупиночним комплексом - павільйоном із зупинкою для торгівлі продуктами харчування по [ADDRESS], шляхом надання їй дублікатів ключів від всіх дверей в даному будинку, та господарсько побутових споруд, та зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні вищевказаними приміщеннями. 3.Усунути перешкоди зі сторони [PERSON] в користуванні автомобілем марки Рено Дастер, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] шляхом передання їй дублікату ключів від автомобіля та передачі свідоцтва про реєстрацію даного автомобіля, не чинити їй перешкоди в користуванні даним автомобілем та встановити наступний порядок користування автомобілем, перший місяць після набрання законної сили рішенням передати автомобіль у її користування, наступний місяць за попереднім - передати автомобіль у користування [PERSON], в подальшому користуватись автомобілем почергово, з передачею майна щомісяця (а.с.2-5). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у повному обсязі підтримали свої позовні вимоги, про що дали відповідні пояснення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] жодного разу не з"явились до суду, хоча належним чином повідомлялись про час і місце судових засідань, від них не надійшло підтверджень про поважність причин неявки як і не подали відповідних заяв про розгляд справи у їх відсутності, а тому відповідно до вимог ст. ст. 169ч.4, 224ч.1 ЦПК України суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. Треті особи без самостійних вимог - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є орендарями деяких спірних об"єктів нерухомого майна для здійснення торгівлі (а.с.16,20,23) до суду не з"явилися і не повідомили причин неявки, лише один із них - [PERSON] надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с.51). Суд, заслухавши пояснення сторони позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку частково задовольнити позов, з таких підстав. В судовому засіданні установлено, що [PERSON] та [PERSON] (як бувше подружжя) відповідно до чинних судових рішень: Прилуцького міськрайсуду від 17.01.2014 року (а.с.6-8) та апеляційного суду Чернігівської області від 15.10.2013 року (а.с.9-10), а [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с.11) - є співвласниками відповідних часток у всіх об"єктах спірного майна, яке зазначено у позовній заяві. Суд вважає необхідним задовольнити вимоги [PERSON] про усунення перешкод зі сторони [PERSON] в користуванні автомобілем марки Рено Дастер, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та встановлення порядку його користування, оскільки ця річ є неподільною, а вищеназваним рішенням Прилуцького міськрайсуду від 17.01.2014 року (а.с.6-8) право власності на цей транспортний засіб визнане за [PERSON] та [PERSON], по 1/2 частині кожному. Отже, бувше подружжя [PERSON] та [PERSON] мають рівні права щодо володіння та користування спірним автомобілем. Позивач [PERSON] зазначає, що спірним автомобілем Рено Дастер одноособово користується лише відповідач [PERSON], що унаслідок ДТП цей транспортний засіб зазнав технічних пошкоджень і це призвело до зниження його ринкової вартості, а на її неодноразові звернення до відповідача [PERSON] надати їй в користування цей автомобіль - було відмовлено, а тому вона і просить суд задовольнити її вимоги. Відповідно до ст. 356 Цивільного Кодексу України майно може належати особам на праві спільної часткової власності, а ст.358 цього кодексу визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, вони можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено мовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст.391 ЦК України, сласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд керується вищенаведеними фактичними обставинами у даній справі та правовими нормами права які регулюють спірні правовідносини (ст.ст.356,358,369 ЦК України), а також роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з огляду цивільних і кримінальних справ» №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» про те, що відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати. Вищенаведене свідчить про те, що вимоги позивача [PERSON] про усунення перешкод та встановленні порядку користування автомобілем марки Рено Дастер є законними та обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення в цій частині, а саме, суд вважає необхідним зобов"язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] автомобілем, шляхом передання їй дублікату ключів від автомобіля та передачі свідоцтва про реєстрацію даного автомобіля, не чинити їй перешкоди в користуванні даним автомобілем. Встановити наступний порядок користування автомобілем Рено Дастер, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]: перший місяць після набрання законної сили рішенням - передати автомобіль у користування [PERSON], наступний місяць за попереднім - передати автомобіль у користування [PERSON], в подальшому користуватись автомобілем почергово, з передачею майна щомісяця. Решта вимог позивача [PERSON] не підлягає до задоволення, з таких підстав. Предметом спору є майно, яке перебуває у спільній частковій власності сторін ([PERSON], [PERSON], [PERSON]), при цьому сторони взаємно звинувачують одна-другу в тім, що ніби-то кожній із них, з вини іншої, створюються перешкоди в користуванні таким майном. Однако, такі твердження [PERSON] про створення взаємних перешкод в користуванні рештою майна (окрім автомобіля) та необхідності їх усунення, суд вважає голослівними і бездоказовими, оскільки не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження позовних вимог в цій частині (вказані в п.п.1,2 поз.заяви), як це передбачено положеннями ст. 60 ЦПК України про обов"язок доказування і подання доказів. Натомість, деякі подані позивачем [PERSON] докази спростовують (а не підтверджують) її позовні вимоги в цій частині. Так, згідно діючих договорів оренди та актами прийому-передачі спірних об"єктів нерухомого майна (а.с.16-25) підтверджується, що з 2013 року і дотепер спірними приміщеннями користуються не позивачка та відповідачі, а треті особи, а саме: - магазин по [ADDRESS], - нежитлове приміщення в житловому будинку з підвалом по [ADDRESS], - зупиночний комплекс-павільйон із зупинкою для торгівлі продуктами харчування по [ADDRESS] - передані орендарям (третім особам [PERSON], [PERSON], [PERSON]), які відповідно і користуються цим майном на законних підставах і не можуть віддавати ключі від торгових приміщень із наявними там товаро-матеріальними цінностями іншим особам, в т.ч. позивачці [PERSON], оскільки вищеназвані договори оренди не розірвані, є діючими і не визнанні нечинними по суду. Тому, суд вважає неадекватною вимогу [PERSON] про надання їй дублікатів ключів від всіх дверей від нежитлових приміщень, перелік яких зазначено у п.2 позовної заяви, та зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні вищевказаними приміщеннями. Також не підлягають до задоволення вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жиловим будинком з господарсько-побутовими спорудами, розташованого в м. Прилуки вул. Костянтинівська,46, оскільки, згідно нотарільно-посвідченої довіреності та висновками перевірок Прилуцького МВ УМВС (а.с.80-85) підтверджується, що [PERSON] згідно нотаріально-посвідченої довіреності від 07.12.2013 року уповноважила сторонніх осіб ([PERSON].) управляти без права розпорядження їй належною частиною вищеназваного будинковолодіння, а потім до цього будинку вселилася гр. [PERSON] із родиною, як вимушені переселенці із м. Донецька (а.с.121-122). Крім того, відсутні докази про те, хто саме і якими конкректно діями перешкоджає [PERSON] користуватись зазначеним будинковолодінням. При цьому суд бере до уваги те, що в провадженні Прилуцького міськрайсуду (суддя Ільченко О.І.) перебуває цивільна справа між цими-ж сторонами ([PERSON] та [PERSON], третя особа [PERSON]) - про поділ майна подружжя в натурі, яке перебуває у їх спільній частковій власності та яке є одночасно предметом спору в даній справі, як про це зазначають сторони у даній справі. Отже, на думку суду, після ухвалення судового рішення про розподіл в натурі спірного майна, автоматично відпадуть всі спірні питання між сторонами і щодо порядку користування майном, оскільки кожній стороні буде виділено у приватну власність та відокремлене користування конкректно-визначені об"єкти такого майна. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні вимог позивача [PERSON] (вказаних в п.п.1,2 позовної заяви), із-за недоведеності та необгрутованості доказами заявлених вимог в цій частині.

Outcome: partial