Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, в ході судового засідання вимоги якого уточнила, обгрунтувавши, що у шлюбі з відповідачем вона перебувала з 19.07.2005 року . Згідно договору дарування, відповідач є власником квартири [ADDRESS], у якій вона з 26.08.2005 року зареєстрована та постійно проживала як дружина відповідача, разом зі спільними неповнолітніми дітьми: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від20.11.2015 року- шлюб розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати разом знею як їх матір"ю, з якими вона до 29 червня 2016 року постійно проживала в даній квартирі і користувалася спільними речами з відповідачем. Посварившись, з 29.06.2016 року відповідач чининить їй перешкоди користуватися квартирою за вищевказано адресою, змінивши замки на вхідних дверях, ключі від яких не дає, де вона разом з неповнолітніми дітьми, змушена тимчасово проживати у знайомих, іншого житла у неї немає, а тому звернулась до суду за захистом своїх порушених прав. [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], виконкому Чигиринської міської ради про припинення сервітуту, усунення перешкод у реалізації права користуввання та розпорядження житлом та позбавлення права користування даним житлом, посилаючись на статті 405,406 ЦК України , оскільки кв.[ADDRESS] належить йому на праві особистої приваної власності була подарована за догорами дарування, де відповідач набула права на користування даною квартирою у зв"язку із проживанням з ними у шлюбі, таким чином, після розірвання шлюбу припинилося і право користування нею. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву, та просили її задовольнити, де у зустрічному позові просили відмовити за безпідставністю. Відповідач та його представник за первісним позовом проти його задоволення зеперечили, оскільки вважають, що згідно ст.405,406 ЦК України, у позивача після розірвання шлюбу припинилося і право користування квартирою, власником якої є відповідач, на підставі чого звернулися до суду із зустрічним позовом який просили суд задовольнити. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Чигиринської міської ради підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, оскільки, здійснюючи перешкоди позивачу користуватися кв.№2 у якій вона проживає разом із неповнолітніми дітьми, є порушення перш за все прав останніх, у зв"язку з чим проти задоволення зустрічного позову заперечила. Представник служби у справах дітей Чигиринської районної державної адміністрації у судовому засіданні позовну заяву визнала, оскільки дійсно позбавлення житла позивача є порушенням прав дітей, які повинні проживати разом з їх матір"ю - позивачем по справі, на підставі чого у задоволенні зустрічного позову запеерчила. Вислухавши сторони та учасників процесу, вивчивши матеріали даної справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2005 року. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договорів дарування серії АЕР №319099 від 11.03.2002 року та серії ВТХ №120772 від 27.06.2014 року посвідчених приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Черкаської області Кашицькою О.Г. а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.18-20) У квартиру [ADDRESS], поселилася, як член сім'ї - дружина власника за його згодою, і з 26.08.2005 року зареєстрована постійно, як член сім'ї власника, де, як встановлено судом і даний факт жодною зі сторін не опорюється, сторони вели спільне гоподарство, певний порядок користування даною квартирою угодою між ними - не обумовлювалося. Постійно, як члени сім'ї власника зареєстровані і їх неповнолітні діти. Вказані обставини також підтверджуються дослідженим у судовому засіданні паспортом серії [NUMBER], виданого Чигиринським РВ УМВС України в Черкаській області [PERSON]. Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 20.11.2015 року , яке вступило у законну силу 01.12.2015 року, шлюб між сторонами - розрвано, де малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] залишено проживати разом з їх матір"ю- [PERSON]. Після розірвання шлюбу у вказаній квартирі з [PERSON] проживають її неповнолітні діти. Як встановлено судом і даний факт жодною зі сторін не оспорюється, 29 червня 2016 року, через сварку, [PERSON] вигнав [PERSON] з вищевказаної квартири та змінив замки від вхідних дверей, ключі від яких їй не дає, іншого житла вона не має, а тому судом встановлено, що вона не проживає там з поважних причин. З цього часу [PERSON] змушена тимчасово проживати в квартирі своїх знайомих разом з дітьми. Згідно акту обстеження умов проживання від 07.07.2016 року, витягу з протоколу № 6 засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Чигиринської міської ради від 19.07.2016 року зобов"язано [PERSON] не чинити перешкод для прживання [PERSON] та їхніх дітей за місцем реєстрації в [ADDRESS] та забезпечити дітям належні умови проживання. Крім пояснень сторін той факт, що [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні нею квартирою підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартирою), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів його сім'ї права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] порушує права [PERSON] як колишнього члена сім'ї власника квартири щодо володіння та користування житлом. Будучи членом сім'ї власника квартири [ADDRESS] , [PERSON] набула права користування вказаним жилим приміщенням. Будь-яких угод про порядок користування квартирою при вселенні [PERSON], як підтвердили строни по спараві, не мало місця. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавило [PERSON] права користування спірною квартирою. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що правовідносини які виникли між сторонами у справі не передбачені зазначеними нормами закону на які посилається [PERSON] у зустрічному позові, а саме статтями 405,406 ЦК України, тому не можуть бути застосовані до зазначених правовідносин. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При вселенні [PERSON] в квартиру за реєстрації у ній , будь-яких інших домовленостей між нею та власником житла не було. Отже, вимоги ст.405 ЦК України слід застосовувати саме до членів сім'ї за якими зберігається право користування житловим приміщенням, яке не належить йому на праві власності, за умови відсутності такого користувача в ньому не більше року, а не до бувших членів сім'ї. Так, як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторнами розірвано на підставі рішення Чигиринського районного суду області від 20.11.2016 року. Зі вступом вказаного рішення у законну силу [PERSON] не є членом сім'ї власника квартири- [PERSON], тому не може бути виселена з спірного житла на підставі ст.405 ЦК України. Натомість, відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як в порядку, передбаченому законом. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення в квартиру є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення, де у зустрічному позові слід відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved