Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права власності на автомобіль, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2014 року він уклав з [PERSON] усний договір купівлі-продажу автомобіля марки Chery Tiggo, 2008 року випуску. За даний автомобіль позивач сплатив [PERSON] грошові кошти у розмірі 6000, 00 доларів США. [PERSON] продавала автомобіль за довіреністю від власника [PERSON] На підтвердження укладення договору та передачі грошей [PERSON] 14.10.2014 року написала розписку, а також домовилась з позивачем, що на його вимогу надасть нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження вказаним автомобілем. Але 18.10.2014 року працівники Деснянського РУ ГУ МВС України у м. Києві вилучили у позивача придбаний автомобіль та технічний паспорт, оскільки за заявою спадкоємиці померлого власника автомобіля [PERSON] автомобіль перебував в угоні, а за даним фактом відомості внесено до ЄРДР 13.10.2014 року. У подальшому справу було передано до Рівненського МВ УМВС України у Рівненській області. Позивач вважає, що його права, як власника автомобіля, є порушеними з боку відповідачки, а також вважає, що автомобіль належить йому на праві власності, як придбаний на законних підставах. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на автомобіль Chery Tiggo, 2008 року випуску, який зареєстрований за [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, визнати за позивачем право власності на автомобіль Chery Tiggo, 2008 року випуску, який зареєстрований за [PERSON], а також стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що власником автомобіля Chery Tiggo, 2008 року випуску, є [PERSON], який придбав автомобіль у 2009 році. У вересні 2012 року [PERSON] помер і спадкоємцем після його смерті є його дружина [PERSON], яка вступила у спадщину, але документи на даний час не оформила. Відбулося незаконне заволодіння транспортним засобом, у зв"язку з чим племінник відповідачки звернувся з відповідною заявою до міліції. На даний час проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні. Працівниками міліції було знайдено автомобіль, але він був перереєстрований на іншу особу - [PERSON] Відчуження автомобіля відбулося за підробленим паспортом [PERSON] Оскільки транспортний засобів вибув з володіння власника незаконним шляхом у вересні 2014 року, то він підлягає поверненню законному власнику. На підставі викладеного представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Рівненського МВ УМВС України - у судове засідання не з′явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких просить розглядати справу у відсутності представника. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Третя особа - [PERSON] - у судове засідання не з′явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Третя особа - [PERSON] - у судове засідання не з′явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.10.2014 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений усний Договір купівлі-продажу автомобіля Chery Tiggo, 2008 року випуску. На підтвердження укладення договору [PERSON] написала розписку про отримання від [PERSON] грошовий коштів у розмірі 6000, 00 доларів США (а.с.5). Згідно даної розписки [PERSON] отримала від [PERSON] за автомобіль Chery Tiggo, 2008 року випуску, суму у повному обсязі у розмірі 6000, 00 доларів США 14.10.2014 року, автомобіль передала власноруч. У подальшому 18.10.2014 року вказаний автомобіль Chery Tiggo, 2008 року випуску, був вилучений у позивача з тих підстав, що автомобіль перебуває в угоні. Відповідно до Довідки (а.с.36) 13.10.2014 року прийнята та зареєстрована в ЄРДР зава [PERSON] про кримінальне правопорушення, а саме незаконне заволодіння невстановленою особою 23.09.2014 року автомобілем Chery Tiggo, 2008 року випуску, під приводом користування автомобілем на короткий термін. Після вилучення автомобіль Chery Tiggo, 2008 року випуску, був переданий на зберігання [PERSON], що підтверджується її заявою від 16.02.2015 року. У своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на автомобіль Chery Tiggo, 2008 року випуску, оскільки він належить йому на законних підставах. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 1, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Зі змісту статей 203, 208, 626, 638, 655 ЦК України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що не перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованих мінімумів доходів громадян. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тобто, умовою визнання не посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, є ті обставини, коли сторони договору домовилися про усі його істотні умови, підтверджені письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 08.10.2014 року [PERSON] видав на ім"я [PERSON] довіреність на представництво його інтересів в будь-яких органах з питань, пов"язаних з експлуатацією та розпорядженням автомобілем Chery Tiggo, 2008 року випуску. Згідно даної довіреності автомобіль Chery Tiggo, 2008 року випуску, належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), виданого 08.10.2014 року. У подальшому [PERSON] надала позивачу [PERSON] розписку про отримання грошових коштів за автомобіль і передачу автомобіль, а позивач вважає дану розписку та факт передачі йому автомобіля підтвердженням його права власності на автомобіль. Але слід зазначити, що відповідно до Правил дорожнього руху України власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи. Законом України "Про дорожній рух" та Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) пов"язують перехід права власності на рухоме майно - автомобіль - шляхом зняття автомобіля з реєстрації та реєстрацію (перереєстрацію) його на нового власника. Слід зазначити, що позивач після передачі [PERSON] коштів та отримання у користування автомобіля не вчинив жодних дій, направлених на набуття ним права власності на автомобіль, не оформив відповідну довіреність, договір купівлі-продажу чи інший документ, що підтверджував би його право власності на автомобіль у передбаченому законом порядку. Крім того, як вбачається з письмових матеріалів справи, на підставі заяви [PERSON] до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, щодо заволодіння 23.09.2014 року невстановленою особою шахрайським шляхом транспортним засобом Chery Tiggo, 2008 року випуску, під приводом користування автомобілем на короткостроковий термін. На даний час проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Автомобіль Chery Tiggo, 2008 року випуску, на даний час перебуває на зберіганні у відповідачки [PERSON] Як встановлено при розгляді справи, відповідачкою [PERSON] право власності позивача на автомобіль Chery Tiggo, 2008 року випуску, не оспорюється, а тому суд вважає, що даний позов пред"явлений позивачем до неналежної особи. За наведеного вище можна зробити переконливий висновок про те, що передача позивачем коштів за автомобіль [PERSON] та наявність розписки про отримання коштів не є підставою для визнання за позивачем права власності на автомобіль Chery Tiggo, 2008 року випуску. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження законності набуття ним права власності на автомобіль Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.. 58-59 ЦПК України на підтвердження фіктивності договору купівлі-продажу від 09.12.2014 року. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed