Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, який мотивовано тим, що в середині 2006 р. він зустрівся з [PERSON] Між ними склались гарні відносини, які стрімко розвивались. В січні 2007 р. [PERSON] запропонувала йому переїхати до неї щоб проживати однією сім'єю. 28.01.2007 р. він почав перевозити свої речі в будинок відповідача, що по [ADDRESS]. З початку лютого 2007 р. вони з [PERSON] почали проживати разом однією сім'єю, вести спільне господарство. 17.09.2007 р. вони з [PERSON] обвінчались в Кафедральному Соборі. 30.09.2008 р. було зареєструвано шлюб, а [INFO] р. у них народився син [PERSON] [PERSON] мала старий, напівзруйнований металевий павільйон по [ADDRESS]. Вони з [PERSON] його знесли, а побудували нове капітальне приміщення, площею 72 кв. м, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] 11.10.2007 р. В будівництво він вклав кошти в сумі біля 20000,00 дол. США, що еквівалентно 166000,00 грн. Оскільки майно набуте під час цивільного шлюбу, тому він має право на ? його частку. Шлюб з [PERSON] розірвано, з відповідачем склались неприязні стосунки, тому він звернувся до суду з позовом. (а.с. 3-5, 202) В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник - адвокат [PERSON] позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задоволити. Позивач надав письмові пояснення. (а.с. 96-104) Відповідач [PERSON], її представник - адвокат [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що [PERSON] і [PERSON] дійсно познайомились в середині 2006 р. [PERSON] поселився в будинку по [ADDRESS] в квартирі її матері [PERSON] як квартирант. Через сина від першого шлюбу вона почала спілкуватись частіше з позивачем. Мріяла про сім»ю, але позивач не поспішав одружуватись, а вона не хотіла з ним проживати до оформлення стосунків. Через деякий час [PERSON] запропонував обвінчатись. Вона погодилась, оскільки після вінчання сподівалась на шлюб. Згодом вони обвінчались, але позивач не поспішав реєструвати шлюб. На початку 2008 р. вона завагітніла, 30.09.2008 р. з [PERSON] зареєстрували шлюб, а [INFO] р. народився син. Під час шлюбу у них з [PERSON] не було спільного бюджету, ніякого майна за час шлюбу вони не придбали. Фактично з [PERSON] почали проживати з вересня 2008 р. 26.08.2005 р. за договором купівлі-продажу вона придбала у [PERSON] приміщення прибудованого магазину, площею 52,2 кв.м, по [ADDRESS], почала займатись його ремонтом, отримавши відповідні дозволи. 11.10.2007 р. отримала свідоцтво про право власності на магазин. Ще 20.10.2005 р. позичила у [PERSON] 250000,00 грн., які використала на ремонт магазина. [PERSON] нічого в магазин не вклав, а використовує почуту під час проживання на квартирі у матері інформацію з метою відібрання у неї частини майна. Надали письмові заперечення, просять відмовити в задоволенні позову. (а.с. 30-34) Вислухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідків відповідача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 30.09.2008 р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2013 р. шлюб розірвано. (а.с. 9) Рішенням Третейського суду при Вінницькій товарній універсальній біржі від 29.08.2005 р. визнано дійсним договір дарування приміщення прибудованого магазину, загальною площею 52,2 кв. м, що по [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], визнано право власності за [PERSON] на приміщення прибудованого магазину, загальною площею 52,2 кв. м, що по [ADDRESS]. (а.с. 36-38, 39) Згідно договору позики від 20.10.2005 р. [PERSON] позичила [PERSON] кошти в сумі 250000,00 грн. для здійснення ремонту приміщення по [ADDRESS], які відповідач [PERSON] зобов'язалась повернути до 31.09.2007 р. (а.с. 46) 15.09.2007 р. відповідач [PERSON] повернула [PERSON] за договором позики від 20.10.2005 р. кошти в сумі 250000,00 грн. (а.с. 47) Про погашення боргу [PERSON] пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] 12.01.2007 р. між відповідачем [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір підряду №1/07, згідно якого [PERSON] доручила ФОП [PERSON] виконати капітальний ремонт магазину по [ADDRESS] за кошти [PERSON] Договірна сума складає 55061,00 грн., термін виконання робіт з січня 2007 р. по лютий 2007 р. (а.с. 156) Довідки про вартість виконаних робіт, акт приймання виконаних підрядних робіт, підсумкові відомісті ресурсів, локальні кошториси - на а.с.158-177. Необхідні дозволи і погодження на реконструкцію з добудовою приміщення магазину по [ADDRESS], в тому числі щодо земельної ділянки, отримувала і оплачувала відповідач [PERSON] (а.с. 60, 61, 48, 49, 50, 52, 53, 54, 55-56) Вже 11.06.2007 р. управління містобудування і архітектури Вінницької міської ради, розглянувши технічний висновок про стан будівельних конструкцій магазину по [ADDRESS], висновок органів держсанепіднагляду від 01.06.2007 р., висновок управління МНС України у Вінницькій області від 01.06.2007 р., висновок експертизи з охорони праці, державний акт про право власності на земельну ділянку, прийшло до висновку про можливість розгляду питання щодо прийняття до експлуатації будівлі магазину по [ADDRESS]. (а.с.57) Копія інвентаризаційної справи приміщення [NUMBER] по [ADDRESS] (магазину) - на а.с. 43-44, з якої вбачається, що приміщення магазину проінвентаризовно 14.05.2007 р., тобто приміщення магазину було реконструйовано і добудовано значно раніше (до травня 2007 р. ). Копії розписок про позику [PERSON] грошей у [PERSON] в сумі 9000 дол. США і 7500 дол. США (як пояснив позивач [PERSON] - на ремонт і реконструкцію спірного магазину) датовані 19.04.2007 р. і 29.05.2007 р. (а.с. 204, 205), тобто після завершення ремонту і реконструкції магазину. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення ще 24.01.2007 р. [PERSON] придбала земельну ділянку, площею 85 кв. м по [ADDRESS] (під магазин). На підставі цього догвору [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. (а.с. 189-190, 191) Приміщення магазину по [ADDRESS] прийнято в експлуатацію 20.08.2007 р. (а.с. 62) 11.10.2007 р. відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право власності на магазин промислової групи товарів, який розташований по [ADDRESS]. (а.с. 65) Свідки позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що з початку 2007 р. [PERSON] проживав однією сім»єю з [PERSON], займався реконструкцією і будівництвом магазину по [ADDRESS], вкладаючи особисті кошти. Свідки відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] почав проживати разом з [PERSON] як чоловік і жінка у вересні 2008 р., коштів в будівництво магазину [PERSON] не вкладав, будівництво магазину здійснено за рахунок [PERSON] Згідно довідки квартального комітету «Вінниченко» №322 від 23.05.2014 р. позивач [PERSON] проживав по [ADDRESS] з вересня 2008 р. по травень 2012 р., підстава: свідчення сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 67) З довідки квартального комітету «Вінниченко» №321 від 23.05.2014 р. вбачається, що довідка квартального комітету «Вінниченко» №802 від 20.12.2013 р. про те, що [PERSON] з лютого 2007 р. проживав однією сім"єю з [PERSON] (а.с. 8) спростована в зв'язку з тим, що вона складена зі слів самого [PERSON], документи на підтвердження викладеного в ній в квартальному комітеті відсутні. (а.с. 68) На а.с. 7 - свідоцтво про вінчання сторін від 17.09.2007 р. Згідно витягу з паспорту громадянина України позивач [PERSON] в помешканні відповідача [PERSON] по [ADDRESS] ніколи зареєстрованим не був. (а.с. 10) Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 3 ч. 2 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 74 ч. 1, 2 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, законодавством передбачено можливість набуття права спільної власності на майно осіб, які не перебувають у шлюбі, в разі коли вони проживають однією сім'єю, між ними склалися стабільні відносини, що притаманні подружжю. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Виходячи з зазначених норм, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази спільного проживання, спільного побуту, взаємних прав та обов'язків. Згідно ст. 21 ч. 3 СК України релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Доказів, які б свідчили про спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов"язки сторін в період з лютого 2007 р. стороною позивача не надано. Щодо свідоцьких показань, то вони - взаємовиключні, свідки кожної сторони давали показання на користь сторони, якою були запрошені, тому не можуть бути взяті до уваги. В зв"язку з викладеним суд не вбачає підстав для встановлення факту проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу з лютого 2007 р., тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Згідно ст. 57 ч. 1 п. 1 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Оскільки нерухоме майно - приміщення [NUMBER] (магазин) по [ADDRESS] набуте відповідачем [PERSON] до шлюбу з [PERSON], який зареєстровано 30.09.2008 р., зазначене нерухоме майно є особистою приватною власністю відповідача [PERSON], тому поділу між стронами, як колишнім подружжям, не підлягає. Отже, позов про визнання майна - приміщення [NUMBER] (магазин) по [ADDRESS] спільною сумісною власністю сторін, поділ майна - приміщення [NUMBER] (магазин) по [ADDRESS] також задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed