Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] в її користь витрати, пов"язані з навчанням та проживанням повнолітньої дочки [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що від перебування в шлюбі з [PERSON] в них народилась донька [PERSON], [INFO], яка з 2011 року навчається в Івано-Франківському базовому медичному коледжі, являється студенткою четвертого курсу денної форми навчання за спеціальністю «Сестринська справа». За час навчання дочки [PERSON] в навчальному закладі, нею було сплачено 26510 гривень витрат за оплату навчання та 11220 гривень за оренду жила. Зазначила, що на даний час вона працює на посаді медсестри в Долинській дитячій лікарні й отримує заробітну плату у розмірі 2187,66 гривень, будь-яких інших джерел доходів в неї не має. Оскільки дочка навчається на денній комерційній формі навчання, вона не має можливості працювати, потребує коштів для оплати свого навчання та матеріальної допомоги. У зв»язку з вищенаведеним, вважає, що [PERSON] повинен їй повернути половину витрат за навчання дочки [PERSON] в розмірі 13255 гривень та половину витрат за проживання в гуртожитку та орендованому житлі в розмірі 5610 гривень. [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому просить постановити рішення, яким стягнути в її користь 18865 гривень витрат, які понесені нею у зв»язку з навчанням дочки [PERSON] в Івано-Франківському базовому медичному коледжі та проживанням в м.Івано-Франківську за період з 01.09.2011 року по 01.09.2014 року, 1000 гривень витрат за надання юридичної допомоги згідно квитанції та судові витрати. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Відповідач пояснив, що до досягнення дочкою повноліття, він регулярно та своєчасно сплачував аліменти на її утримання в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, оскільки з 30.11.2012 року не має постійної роботи. Відтак, за період 2011-2014 року він сплатив аліментів більше як 13000,00 гривень. Крім того, він завжди матеріально підтримував дочку. Купляв їй одяг та інші необхідні речі. Деякий час вона проживала разом з ним. На даний час він перебуває в скрутному матеріальному становищі. Із постійних доходів у нього є тільки 244,07 грн. в місяць, які йому виплачує Управління соціального захисту населення Долинської РДА. Підставою виплати є те, що він здійснює догляд за перестарілою особою та йому надано статус малозабезпеченої особи. Крім цього на його утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина - [PERSON], і йому відомо, що дочка [PERSON] працює та отримує заробітну плату. З таких підстав, він не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці [PERSON], а тим більше компенсувати витрати у зв'язку з її навчанням та проживанням. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, в якому у них народилась [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.11.1996 року, актовий запис №38 (а.с.5). Як вбачається з довідки №49 від 18.09.2014 року ,виданої Івано-Франківським базовим медичним коледжем, [PERSON] є студенткою денної форми навчання та закінчує навчання у червні 2015 року (а.с.7). Згідно договору №67 від 04.08.2011 року про підготовку молодшого спеціаліста, укладеного між [PERSON], яка являється бабцею [PERSON] та Івано-Франківським базовим медичним коледжом, вартість послуги за навчання становить 29510 грн. (а.с.8). В судовому засіданні встановлено,що [PERSON] була зарахована на навачання до Івано-Франківського базового медичного коледжу 01 вересня 2011 року відповідно до наказу №126-с від 06.08.2011 року за спеціальністю "Сестринська справа" контрактна основа ,денна форма навчання.24 жовтня відповідно до наказу №236-с від 24.10.2014 року [PERSON]було відраховано з числа студентів коледжу за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. У відповідності до вимог ст.141 СК України мати.батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини ,незалежно від того ,чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно копій квитанцій, долучених до матеріалів справи, встановлено, що позивачкою [PERSON] понесені витрати за навчання дочки [PERSON].в Івано-Франківському базовому медичному коледжі в сумі 26485,58 гривень (а.с.59-62). Відповідно до копії квитанції, вбачається, що [PERSON] понесені витрати за проживання дочки [PERSON] в м.Івано-Франківську в сумі 2420,00 гривень (а.с.63). Відповідно до довідки про доходи №393 від 22.09.2014 року, встановлено, що позивачка [PERSON] працює медсестрою в Долинській дитячій лікарні та отримала за період з 01.03.2014 року по 31.08.2014 року дохід в сумі 13125,98 гривень (а.с.9). У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 14.10.2014 року, встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована з своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає в господарстві [PERSON], яке знаходиться в [ADDRESS] (а.с.40). Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат за проживання позивачка зіслалась на договір оренди житла від 01.09.2013 року,однак судом не береться до уваги даний доказ ,оскільки суду не представлено доказів про те,що орендодавець [PERSON]має у власності чи в користуванні квартиру та доказів того,що він отримав орендну плату у розмірі зазначеному в позовній заяві. Відповідно до довідки №586/04-41 від 20.10.2014 року виданої ВДВС Долинського районного управління юстиції за період з 24.11.2009 року по 19.09.2014 року нараховано аліментів в сумі 33409,00 гривень,на двох дітей :сина [PERSON] 1995 року народження та дочки [PERSON] 1996 року народження, оплачено за даний період 33409,00 гривень, заборгованість станом на 01.10.2014 року за [PERSON] відсутня (а.с.45). Як вбачається з довідки №3837, виданої Управлінням соціального захисту населення Долинської РДА, [PERSON] отримує щомісяця державну соціальну допомогу в сумі 244,07 гривень (а.с.35). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.11.2005 року, встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с.36). Згідно довідки №2272 від 17.10.2014 року, виданої Княжолуцькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, встановлено, що відповідач [PERSON] з 30.11.2012 року по даний час не працює (а.с.37). Згідно повідомлення №3192 від 03.10.2013 року начальника Центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Калуш, Калуського, Галицького, Долинського, Рогатинського та Рожнятівського районів при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області за гр.[PERSON], [INFO], зареєстрований автомобіль марки CITROEN Jumpy, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.42). У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 20.10.2014 року, встановлено, що відповідач [PERSON] проживає у своєму господарстві разом із своєю дочкою [PERSON] та дружиною [PERSON], [PERSON], та не працює, але здійснює догляд за престарілим (а.с.44). Згідно зі ст.ст.10-11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доводи відповідача про те, що дочка [PERSON] працює та отримує заробітну плату і тому не потребує матеріальної допомоги, суд вважає надуманими, оскільки відповідачем вони не були доведені в судовому засіданні. Окрім цього, відповідач також не надав доказів, про те, що він надавав дочці матеріальну допомогу за час її навчання. При задоволенні позовних вимог судом приймається до уваги, що відповідач є працездатною особою, на обліку в Долинському РЦЗ не перебуває, і у зв»язку з цим не позбавлений можливості понести витрати по навчанню та проживанню дочки. За наведених обставин доводи відповідача щодо відсутності у нього заробітку до уваги прийматися не можуть. Згідно ч.1ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, позов підлягає до часткового задоволення, а тому із відповідача слід стягнути половину сплачених позивачкою витрат, пов"язаних з навчанням та проживанням дочки [PERSON] у відповідності до долучених до матеріалів справи квитанцій. Позивачкою також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень, що підтверджується квитанцією,тому відповідно до ст.88 ЦПК України їх слід стягнути з відповідача на користь [PERSON], а також судовий збір в дохід держави . На підставі викладеного та ст.199 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial