Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров"я. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач суду вказав, що він сумлінно та добросовісно працював на підприємстві Відповідача - Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 25 червня 1976 року по [INFO] - електрослюсарем, з 13 травня 1983 року по 02 грудня 1988 року, та з 18 липня 1994 року по 23 квітня 2010 року - машиністом млина. 23 квітня 2010 року він звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за ст. 36 КЗпП України. Уже тривалий час він переносить моральні страждання та переживання, а причиною того, є те, що протягом своєї роботи у відповідача він отримував ушкодження свого здоровя від чого й переносить вказані страждання. 12 січня 2010 року рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (Протокол №2452) йому було встановлено три професійні захворювання за діагнозами: Радикулопатія шийна і попереково-крижова з помірним порушенням біомеханіки хребта, мязово-тонічним синдромом, з нейродистрофічними проявами у вигляді: двостороннього плечолопаткового періартрозу ШФС першого ст.), деф. артрозу ліктьових та колінних суглобів. Хронічний бронхіт. ЛH першого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ст.(з легким зниженням слуху). Комісія, в складі представників відповідача, Фонду соціального страхування, лікувального закладу провела розслідування його профзахворювань та склала Акт розслідування хронічного профзахворювання. В пункті 17 Акту розслідування зазначено, що причиною отримання профзахворювання є тяжка робота впродовж 21 року 07 місяців в умовах підвищеного вмісту в повітрі робочої зони пилу, підвищеного шуму, несприятливого мікроклімату. Фактори, що призвели до захворювань: Запиленість повітря робочої зони з вмістом пилу, з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70% - 12,9мг,м при ГДК 2,0 мг/м, з вмістом вільного діоксину кремнію від 2 до 10% 20,2-20.6 мг/м при ГДК 4,0мг/м. Загазованість повітря робочої зони шкідливими речовинами показниками мікроклімату: у машині насосної установки температура повітря +10,2 при нормі +13-23, швидкість руху повітря 0,5м/с при нормі 0,4 м/с, у електрослюсаря чергового і по ремонту обладнання та машиніста млина відносна вологість повітря 80% при нормі 70%. Рівень шуму 91 дБА - 97дБА при нормі 80дБА. Рівень фізичного перевантаження маса підіймання і переміщення вантажу 10 кг- 30 кг при нормі до 30 кг, робоча поза до 30 30,36,8, 50 градусів зміни при нормі 25 градусів. Нахили тулуба 71-300 (кількість за зміну) при нормі 51-100. Переміщення в просторі 3- 15 км. при нормі до 8 км. 9 600-50 380 кг. При нормі 36000, двома руками 24 800-83 538 при нормі до 70 000. Встановлення профзахворювань спричинило йому моральні страждання та переживання, оскільки він працював у Відповідача все своє життя, працював сумлінно, а Відповідач у відповідності до законодавства - Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпП України зобов'язаний був створити безпечні та нешкідливі умови праці, але цього не зробив, що й спричинило ушкодження його здоровя. Вважає, що винним в його профзахворюванні є ПРАТ «ІНГЗК», який не дотримувався правил охорони праці, що й призвело до ушкодження його здоровя. Окрім вищезазначеного моральні страждання та переживання спричиняє йому наступне. Висновком МСЕК від 13 травня 2010 року йому первинно та безстроково було встановлено 40% втрати професійної працездатності, із яких: 25% - по радикулопатії, 10% - по нейросенсорній приглухуватості, 5% - по хронічному бронхіту. Від втрати працездатності він переносить великі моральні страждання, адже він втратив значний відсоток своєї професійної працездатності на безстроковий термін, та отримав три професійні захворювання. Згідно висновків лікарів йому протипоказано: робота в умовах тяжкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату та вимушеній позі. З цього виходить, що він не має можливості на аналогічну роботу за своєю спеціальністю, оскільки йому заборонено працювати у вищезазначених умовах. Також лікарями йому рекомендовано: спостереження лікарів за місцем мешкання, невропатолога, ортопеда-травматолога, амбулаторне та стаціонарне лікування в період загострення, прийом гіпотензивних препаратів, реабілітаційне лікування в клініках 2 рази на рік, фізіотерапія, оздоровлення в профілакторіях, санаторно-курортне лікування (Хмільник, Бердянськ, [PERSON]). В зв'язку з вищевикладеним він переносить фізичні страждання, а саме: біль в попереково-крижовому та шийному відділі хребта, з іррадіацією в ліву ногу; біль і обмеження руху в колінних, плечових та ліктьових суглобах; відчуваю загальну слабкість; виникає задишка при незначному фізичному навантаженні; періодичний кашель; турбує головний біль. Таким чином, відповідач, незабезчивши на його робочому місці безпечні та нешкідливі умови праці, порушив його законні права, що призвели до професійних захворювань, втрати працездатності, до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від мене додаткові зусиля для організації свого життя. Свої моральні страждання оцінити не може, його здоровя та життя, як і для кожної людини є самим важливим та цінним, але сума компенсації в розмірі 640 000 гривень стягнута з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат», якимось чином зможе компенсувати його страждання та переживання, дасть можливість пройти хороший курс лікування, що в свою чергу покращить його здоров'я, а звідси і моральний стан. У зв»язку з чим, просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 640 000 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб. Позивач у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Представник позивача у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити позов у повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання двічі не з"явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, однак надав заперечення, де позов не визнав, зазначив, що позивач маючи достатній трудовий стаж оформив пільгову пенсію в 50 років, а саме з 30 червня 1999 року, проте продовжував працювати за професією машиніст млина ще 10 років і 10 місяців. Таким чином, тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача: з 25 червня 1976 року по [INFO] - електрослюсарем, з 13 травня 1983 року по 02 грудня 1988 року, та з 18 липня 1994 року по 23 квітня 2010 року - машиністом млина. 23 квітня 2010 року позивач був звільнений з підприємства(а.с.5-7). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11 березня 2010 року встановлено причину отримання професійного захворювання: працюючи з 25 червня 1976 року по 01 жовтня 1978 року, з 01 травня 1980 року по 13 травня 1983 року електрослюсарем черговим і по ремонту обладнання, з 01 жовтня 1979 року по 08 жовтня 1979 року машиністом насосних установок, з 08 жовтня 1979 року по 01 травня 1980 року, з 13 травня 1983 року по 02 грудня 1988 року на РЗФ 2 «ІНГЗК» з 18 липня 1994 року по теперішній час машиністом млина РЗФ-1 ВАТ «ІНГЗК» виконував тяжку роботу з підвищеним статистичним навантаженням при утриманні вантажу, підпадав під шкідливу дію пилу, концентрація якого перевищувала ГДК, шуму, несприятливого мікроклімату, показники яких перевищували нормативні через недосконалість технологічного процесу та технологічного обладнання (а.с.8-9). Відповідно до МСЕК [PERSON] встановлено з 05 травня 2010 року 40% втрати професійної працездатності (а.с.10). Як вбачається із довідки №79 від 04 квітня 2017 року, виданої профспілкою ПРАТ «ІНГЗК» [PERSON] в 2006, 2007 та 2009 роках надавались путівки для оздоровлення, матеріальна допомога не надавалась (а.с.31). [PERSON] проходив лікування в Українському НДІ промислової медицини м. Кривого Рогу з діагнозом нейросенсорна приглухуватість 2 ступеню (з помірним заниженням слуху, хроничний бронхіт, фаза н/ремісії, лн 1 ст.(а.с.56-61,65,60-61). Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок медичних закладів, він тривалий час знаходився на лікуванні з приводу наслідків професійного захворювання (56, 62-65,68). Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що ПРАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником ВАТ "ІНГЗК", який є правонаступником Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. Суд критично відноситься до твердження представника відповідача, що їх вини у проф. захворюванні позивача немає. Суд зазначає, що відповідно до вказаного акту, проф. захворювання позивача виникло внаслідок роботи позивача на підприємстві відповідача, внаслідок не забезпечення належних умов праці, оскільки шкідливі показники перевищували норми. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що через шкідливі умови праці на підприємстві, правонаступником якого є відповідач - позивач втратив 20% професійної працездатності. У результаті дії шкідливих умов праці на підприємстві Відповідача, через отримане професійне захворювання, позивач вимушений постійно лікуватись, проходити курси лікувань. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частина і статті 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За положеннями ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як зазначається в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з'ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода. Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних і фізичних стражданнях через втрату професійної працездатності на 40%, отримання професійного захворювання. Позивач не має можливості працювати за професією, вимушений лікуватися, витрачати кошти на лікування. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботи в шкідливих умовах праці на підприємстві - відповідача та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь з відповідача 25 000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Вказаний розмір встановлений судом виходячи з характеру правовідносин, в тому числі часу роботи позивача на підприємстві відповідача. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі, ступінь втрати працездатності, і відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial