Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Спадкодавець заповіту не залишив. Позивач, як донька спадкодавця та відповідач, як його матір є спадкоємцями першої черги за законом. При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з відсутністю оригіналу правовстаовлюючих документів на спадкове майно, що змусило звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2017 року відкрито провадження у справі. [INFO] померла відповідач [PERSON] в зв"язку з чим ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 19 вересня 2017 року провадження у справі зупинено до визначення правонаступників відповідача. 10.01.2018 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області провадження у справі поновлено. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 29 січня 2018 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області замінено неналежного відповідача [PERSON] на [PERSON] В судовому зсіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити пославшись на надані докази. В судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позову та суду пояснила, що на даний час між нею та позивачем немає домовленості про користування спадковим будинком. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області від 16.06.2016 року (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якого уввійшла 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконкомом Малоснітинської сільської ради від 18.09.2001 року, згідно Рішення виконкому Малоснітинської сільської ради від 06.09.2001 за №8/5 (а.с.10). Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач, як його донька, що підтверджується відоцтвом про народження виданим від 13 січня 1986 року Серії [NUMBER] (а.с.6, 7). та на час подачі позову відповідач [PERSON], як матір спадкодавця. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач на час відкриття спадщини не проживав з спадкодавцем, що підтверджується відомостями про місце його реєстрації (а.с.5). При зверненні [PERSON] до нотаріальної контори для прийняття спадкового майна [PERSON], державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №145/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON]. Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.9). [PERSON], як мати спадкодавця, також подала заяву про прийняття спадщини. Однак, 11 вересня 2017 року померла, що підтверджено свідоцтвом про її смерть Серії [NUMBER] (а.с.24). Згідно листа №1120/02-14 від 20.12.2017 року Фастівської Державної нотаріальної контори Київської області після смерті [PERSON], яка померла [INFO], заведена спадкова справа №415/2017 за зявою спадкоємиці за заповітом, посвідченим Фастівською районною нотаріальною конторою 04.05.2016 року зареєстровано в реєстрі за №1296 [PERSON] - відповідач по справі (а.с.46). Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ "Про нотаріат" відмова нотаріуса є обгрунтованою. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з письмових матеріалів справи згідно архівних даних КП ФМР "Фастівське БТІ" станом на 01 січня 2013 року по праву приватної власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], зареєстрована за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (а.с.10). Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Частина перша ст.1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову так, як дані заперечення не грунтуються на нормах чинного законодавства. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене та враховуючи з'ясовані обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, які не були спростовані сторонами, з урахуванням встановлених судами обставин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved