Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.04.2013 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 37 500 грн., що підтверджується розпискою. Грошові кошти мали бути повернуті в строк до 10.11.2013 року, про що було зазначено в розписці. Всупереч досягнутій домовленості та закону відповідач грошові кошти в сумі 37 500 грн. до цього часу не повернув. На підставі вищевикладеного, [PERSON] прохав суд стягнути з [PERSON] борг в сумі 37 500 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суд не повідомляв. У відповідності до ст. ст. 224 - 225 ЦПК України судом за згодою представника позивача проведено заочний розгляд справи. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26.04.2013 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 37 500 грн. зі строком повернення до 10.11.2013 року, про що зазначено у розписці позичальника. В підтвердження укладення договору позики та його умов відповідно до ст. 1047 ЦК України позивачем надано розписку позичальника [PERSON] Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України , за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач відповідно до ст. 1051 ЦК України не довів, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншому розмірі. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В установлений сторонами строк, а саме до 10.11.2013 року відповідач суму боргу в розмірі 37 500 грн. позивачу не повернув. Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором , зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Підставою цивільно - правової відповідальності за порушення зобов"язаня є вина особи, яка порушила зобов"язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що відповідач порушив зобов"язання за договором позики, оскільки не повернув позивачу суму позики. Відповідачем відсутність своєї вини в порушенні зобов"язання не доведено. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів відповідно до ст. 1051 ЦК України, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця, або одержані у меншому розмірі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved