Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинського обласного управління (далі - Банк) просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] 15 734,35 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Вимоги обґрунтовано тим, що 24.07.2017 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання № 641736/240717 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки). За умовами Договору Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою. 11.12.2017 року відповідач підписав заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою заяви на приєднання, чим погодився на одержання (збільшення) та з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив укладення між ним і Банком кредитного договору. За умовами кредитування на картковий рахунок відповідача був встановлений кредит в розмірі 15 000,00 гривень на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30% річних за користування кредитними коштами. Відповідач, як клієнт Банку, зобов`язався щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі мінімального платежу, встановленого Договором, що розраховується від фактично отриманої суми кредиту; використати кредит за цільовим призначенням; своєчасно та в повному обсязі його повернути; сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. За невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання буд-якого грошового зобов`язання Банк вправі нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення. Відповідач, всупереч взятим на себе зобов`язанням, несвоєчасно сплачував щомісячний мінімальний платіж, у зв`язку із чим перед Банком має заборгованість, яка станом на 08.05.2020 року становить 15 734,35 гривень, з яких: 15 000,00 гривень - за кредитом; 307,49 гривень - за процентами; 301,43 гривень - пені; 87,45 гривень - 3 % річних; 37,98 гривень - втрат Банку від інфляції. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 10.06.2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення копію ухвали і примірник матеріалів позову відповідач отримав 19.06.2020 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 10.06.2020 року з додатковим врахуванням вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-ХІ, а також Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 24.07.2017 року відповідач як клієнт Банку підписав заяву про приєднання № 641736/240717 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). В заяві вказано, що її підписанням відповідач підтвердив своє беззастережне приєднання до Договору в редакції, розміщеній на Інтернет-сторінці Банку на день підписання заяви, та укладення із Банком Договору, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до умов Договору Банк відкриває на ім`я відповідача поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка) за дебетовою-кредитною схемою. У заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви про приєднання, відповідач просив надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його картковий рахунок № [NUMBER] . Погодився на наступні параметри кредитування: бажаний розмір кредиту - 1 500 гривень, максимальний розмір кредиту - 40 000 гривень, строк кредитування - 36 місяців з можливістю подовження на той самий строк. Сторонами погоджено, що Банк встановлює клієнту кредит в сумі 1 500 гривень на строк до 29.07.2017 року, тобто на 5 календарних днів з дня підписання цієї заяви. Після закінчення цього строку клієнт погоджується на встановлення (збільшення) Банком кредиту в межах максимальних параметрів кредитування. Така згода клієнта надається шляхом погодження нових умов кредитування в телефонному режимі. В разі не здійснення Банком збільшення розміру кредиту клієнт продовжує користуватись кредитом у наданому розмірі протягом строку дії платіжної картки. Клієнт має право звернутися до Банку з відповідною заявою про збільшення розміру кредиту. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30,00 процентів річних за користування кредитними коштами. Відповідач під підпис ознайомився з детальним розписом сукупної вартості кредиту, наведеному у таблиці, яка є додатком до його заяви. 11.12.2017 року відповідач підписав заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), згідно з якою на відкритий йому 24.07.2017 року рахунок № [NUMBER] був встановлений кредит в сумі 15 000,00 гривень на строк дії платіжної картки з фіксованою процентною ставкою 30% річних. Підтвердив укладення між ним і Банком кредитного договору та погодився з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Цього ж дня відповідач під підпис ознайомився з таблицею визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, яка є додатком до підписаної заяви. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" визначені умови договору про споживчий кредит. Зокрема, у договорі про споживчий кредит, серед іншого, зазначаються:) тип кредиту, мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; відповідальність сторін за порушення умов договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено в досліджених доказах, у підписаних 24.07.2017 року та 11.12.2017 року кредитних заявах сторони домовились про чіткий розмір тіла кредиту, сплату відсотків за його користування, а також термін, на який надається кредит. Із наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 08.05.2020 року встановлено, що всього відповідачем використано 67 939,99 гривень, з яких погашено 52 939,99 гривень, Отже, заборгованість за тілом кредиту становить 15 000,00 гривень (67 939,99 - 52 939,99). Сума процентів за користування кредитними коштами становить 9 973,32 гривні, з яких відповідач сплатив 9 665,83 гривень. Сума непогашених процентів становить 307,49 гривень. У відповідності до положень ст.625 ЦК України Банком нараховано 3% річних за несвоєчасне погашення тіла кредиту в сумі 56,56 гривень, несвоєчасне погашення процентів в сумі 30,89 гривень та 37,98 гривень інфляційних втрат. Наведені складові заборгованості в загальній сумі 15 432,92 гривні відповідають умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства, а тому є доведеними і обґрунтованими. Із розрахунку заборгованості також вбачається, що Банком нараховувалась пеня, яка заявлена до стягнення в сумі 301,43 гривня, та здійснювалось нарахування комісії в загальній сумі 264,00 гривень, які відповідачем сплачені в повному обсязі. Однак підставності для проведення цих нарахувань Банком не доведено та судом не встановлено з огляду на таке. У підписаних сторонами кредитних заявах від 24.07.2017 року та 11.12.2017 року не передбачено ні сплати відповідачем пені за порушення зобов`язань по погашенню кредиту, ні сплати комісії. У підписаних відповідачем таблицях визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, які є додатками до кредитних заяв, зазначено, що розмір усіх комісійних нарахувань складає 0,00. При цьому, у примітці (*), яка також стосується цих платежів, зазначено, що у випадку внесення змін за ініціативою Банку та/або позичальника до умов Договору, що за кредитом, новий графік платежів за кредитом може бути змінений шляхом підписання сторонами додаткової угоди. Укладення додаткової угоди між сторонами, яка б визначала комісійні нарахування за наданим кредитом, по справі не встановлено. У підписаному відповідачем 11.12.2017 року паспорті споживчого кредиту наведена інформація про вид та обсяг відповідальності за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у вигляді пені. Однак це не є підставою для нарахування і стягнення з відповідача пені, оскільки паспорт споживчого кредиту не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, а підтверджує лише виконання Банком вимог ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" щодо надання інформації споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Із позовної заяви вбачається, що нарахування по пені та комісії Банком проведено у відповідності до визначених у Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб умов. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 13 Закону України "Про споживче кредитування" в редакцій, чинній на час підписання відповідачем заяв (тут і надалі), передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ст.14 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання у кредитних правовідносинах розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Доданий до позову витяг з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не містить підпису відповідача, а відтак відсутні підстави вважати, що останній з ним ознайомлений та що цей Договір є складовою договірних кредитних правовідносин сторін, як того вимагає ст.13 Закону України "Про споживче кредитування". Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме наведені у ньому умови мав на увазі і розумів відповідач, підписуючи кредитні заяви, та відповідно, чи брав він на себе викладені у них зобов`язання, зокрема щодо сплати пені та комісії, позивач суду не надав. За викладених обставин суд не вбачає юридичних підстав для стягнення з відповідача заявленої у позові пені в сумі 301,43 гривні. Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування" споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Оскільки у справі встановлено безпідставне нарахування Банком комісії за кредитом в загальній сумі 264,00 гривень, які відповідачем сплачені в повному обсязі, у відповідності до вищенаведеної норми закону, а також ст.19 Закону України "Про споживче кредитування" суд вважає необхідним зарахувати зазначену суму в рахунок погашення доведеної заборгованості по основному боргу. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість по тілу кредиту в сумі 14 736,00 гривень (15 000 - 264), по процентах - 307,49 гривень, 3% річних - 87,45 гривень, інфляційних втрат - 37,98 гривень. Всього 15 168,92 гривні кредитної заборгованості. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 96,41 % таких вимог.

Outcome: partial