Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про повернення безпідставно збережених коштів. Свої вимоги мотивує тим, що у квітні 2017 року вона та відповідач досягли попередньої домовленості про придбання нею квартири, що знаходилась за адресою м. Надвірна, вул. Данила Галицького, 3 та перебувала у власності відповідача. У зв'язку з відсутністю у [PERSON] на той час необхідних документів, вони домовилися, що укладення договору купівлі-продажу відбудеться 1 червня 2017 року. Також, для підтвердження своїх намірів стосовно купівлі вищезазначеної квартири 7 квітня 2017 року нею було внесено авансовий платіж в сумі 4 000 дол. США, що підтверджується розпискою. Однак, після 01 червня 2017 року договір купівлі-продажу між ними укладений не був через невідповідність документів до реальної площі квартири, що може потягнути за собою додаткові витрати. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак відповідач ніяк не реагує та ігнорує вимогу про повернення грошей. Оскільки в досудовому порядку вирішити спірне питання з відповідачем не вдалося, вона змушена звернутися в суд за захистом своїх прав та просить стягнути в судовому порядку із [PERSON] в свою користь грошові кошти в розмірі 114194,40 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] подав заяву, в якій заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю, просить позов задоволити, справу розглянути по суті в його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки в суд відповідача. Відповідач [PERSON] судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся завчасно і належним чином шляхом надсилання судових повісток та розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду, про причини неявки чи слухання справи в його відсутність заяви суду не подавав. За згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2017 року позивачем [PERSON] було внесено авансований платіж в сумі 4000 дол. США за фактом продажу їй квартири власником [PERSON] Вказаний факт підтверджено власноручно написаною відповідачем розпискою (а.с. 54). Однокімнатна квартира, що знаходиться в м. Надвірна, по вул. Д. Галицького, 4/3, Івано-Франківської області, належить на праві приватної власності [PERSON] згідно копії відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7-8). Позивачем направлялася відповідачу претензія про повернення коштів в розмірі 4000 дол. США у зв"язку із неукладенням договору купівлі-продажу квартири через невідповідність документів та реальної площі квартири, що підтверджується копією претензії та копією фіскального чека «Укрпошти» (а.с.5-6). Загальні підстави для виникнення зобов"язання у зв"язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України. Об"єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об"єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов"язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Зі змісту ст. 570 ЦК України слідує, що основною функцією завдатку є забезпечення виконання зобов"язання. Такий акцесорний (додатковий) характер завдатку не дозволяє йому існувати без основного зобов"язання і виникати поза ним. В даній ситуації основне зобов"язання аповинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу, а оскільки такий договір так і не був укладеним, тобто основне зобов"язання відсутнє, то отримані відповідачем кошти є авансом. Згідно ч.2 ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Судом достовірно встановлено, що відповідач отримав авансований платіж в сумі 4000 дол. США від позивача по факту продажу квартири, що підтверджується розпискою [PERSON] від 07.04.2018 року (а.с. 54). Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Вищевказана розписка [PERSON] підтверджує отримання ним грошових коштів в сумі 4000 дол. США від [PERSON] Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов"язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Оскільки після досягнення усної домовленості між позивачем та відповідачем, договір купівлі-продажу квартири між ними не було укладено, отримані ним від позивача грошові кошти є безпідставно набутим майновим у розумінні ст. 1212 ЦК України, а отже, підлягають поверненню позивачу. Щодо валюти платежу, який позивач здійснив відповідачу авансований платіж, то суд звертає увагу на те, що предметом договору у даній справі є іноземна валюта. Відповідно до частини другої статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначено в ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 29 січня 2017 року вартість 100 доларів США становить 2854,86 грн., що підтверджується витягом з сайту НБУ станом на 29.01.2017 року(а.с.9). Тому загальна сума заборгованості [PERSON] становить 114 194,40 грн. З"ясувавши повно, всебічно та об"єктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв"язку, суд вважає встановленим та підтвердженим, що позивачем доведено те, що відповідач зберіг грошові кошти позивача без достатньої правової підстави. При цьому суд зазначає, що будь-яких доказів на спростування позовних вимог відповідач суду не представив. Тому, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені нею судові витрати по справі згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного, ст.ст. 11, 83, 177, 192, 202, 205, 207, 509, 533, 570, 640, 1212 ЦК України,

Outcome: approved