Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

30 січня 2015р. позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення виплат по вагітності та пологам. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона з 2007р. перебуває у трудових відносинах із Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія». Вона була прийнята на посаду провідного фахівця зі страхування в Дніпропетровський філіал з посадовим окладом в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Її трудова книжка знаходиться в головному офісі у м.Києві. 22 вересня 2014р. їй був наданий листок непрацездатності у зв'язку із допологовою та післяпологовою відпусткою на строк з 22 травня по 24 вересня 2014р. Листок непрацездатності був направлений нею поштою відповідачу за адресою: [ADDRESS], для того, щоб за період з 22 травня по 24 вересня 2014р. їй була виплачена допомога по вагітності та пологам. Але до цього часу виплата допомоги не проведена, незважаючи на її неодноразові звернення. На останнє її звернення вона отримала відповідь, що допомога їй не була виплачена і заходів для її виплати вони приймати не будуть, тому вона вважає, що на її користь з відповідача повинна бути стягнута допомога у розмірі (1218/30 х 126) 5115грн.60коп. Посилаючи на вищевикладене позивач просила стягнути зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», код ЄДРПОУ 21130899 на її користь допомогу у зв'язку із вагітністю та пологами в розмірі 5115грн.60коп. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на повному їх задоволені і на закінченні розгляду справи, посилаючись на те, що представник відповідача не з"являється до суду навмисно. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Представник відповідача неодноразово в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання. Ніяких заперечень суду не надіслав. Клопотання позивача про заочний розгляд задоволено і цивільна справа розглянута заочно. Розглянувши клопотання позивача, дослідивши письмові докази що у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Вислухавши позивача, свідка та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач із 2007р. перебуває у трудових відносинах зі Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія». Вона була прийнята на посаду провідного фахівця зі страхування в Дніпропетровський філіал з посадовим окладом в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Її трудова книжка знаходиться у відповідача в головному офісі у м.Києві. Із матеріалів справи вбачається, що у позивача є двоє малолітніх дітей. У зв"язку із народженням [INFO] сина [PERSON], 22 вересня 2014р. лікарем їй було надано листок непрацездатності на період допологової та післяпологової відпустки з 22 травня 2014р. по 24 вересня 2014р, що підтверджується копією листка непрацездатності, виданого Відокремленим структурним підрозділом «Клініка медичної академії» Державного закладу «Дніпропетровська медична академія» (а.с.3). Листок непрацездатності по вагітності і пологам позивачем було направлено поштою відповідачу за адресою: [ADDRESS], для оплати за період з 22 травня по 24 вересня 2014р. Але до цього часу виплата допомоги відповідачем не проведена, незважаючи на неодноразові звернення позивача. На останнє її звернення вона отримала відповідь, що допомога їй не була виплачена і заходи для її виплати не будуть прийняті, що підтверджено листом про розгляд заяви позивача за вих.№1796ІА від 11.11.2014р. (а.с.4). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він до червня 2014р. працював у відповідача і підтвердив, що дійсно позивач з 2007р. працює у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю "Гарантія" в якості провідного фахівця зі страхування і на теперішній час знаходиться у відпустці у зв"язку із народженням дитини. Суд вважає, що відповідач зобов"язанний оплатити листок непрацездатності та надати матеріальну допомогу позивачу у зв'язку із вагітністю та пологами у розмірі (1218/30 х 126) 5115грн.60коп. Жінкам, що перебувають у трудових відносинах з підприємством у випадку вагітності надається допомога по вагітності та пологам за рахунок коштів Фонду соціального страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності. Право на отримання соціальної відпустки регулюється Законом України «Про відпустки». Роботодавець призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності по вагітності і пологам протягом 10 календарних днів з дня звернення застрахованої особи за її отриманням. Підстав для відмови у виплаті їй допомоги немає, оскільки вона проводиться за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В силу ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено трудовий договір, позивач має право на оплату листа непрацездатності і відповідачем не надано суду ніяких заперечень. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. Разом із тим, відповідно до ст.253 КЗпП України, особи які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Згідно ч.ч.1,2 ст.179 КЗпП України на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів - 70) календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів. Тривалість відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами обчислюється сумарно і становить 126 календарних днів (140 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів). Вона надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до пологів. Частиною 1 ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (чинного на час виникнення правовідносин) передбачає, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Відповідно до ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням» (чинного на час виникнення правовідносин), підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Згідно ст.17 Закону України «Про відпустки», на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю: до пологів - 70 календарних днів; після пологів - 56 календарних днів (70 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів), починаючи з дня пологів. В силу ч.4 ст.23 Закону України «Про відпустки» фінансування допомоги по вагітності та пологах, а також по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку провадиться з коштів державного соціального страхування. Обов'язок роботодавця (страхувальника) надавати та оплачувати застрахованими особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг, передбачений п.3 ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (чинного на час виникнення правовідносин). Відповідно до ст.21 вищезазначеного Закону, фінансування страхувальників - роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви. Статею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. За таких обставин, відповідно до ст.27 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (чинного на час виникнення правовідносин) підприємство зобов'язане надавати та оплачувати застрахованим особам (якою, зокрема є позивач) у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг за рахунок коштів Фонду відповідно до Закону. Аналізуючи встановлені фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Те, що передбачається ліквідація відповідача через банкрутство не є підставою для відмови позивачу у позові. У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243грн.60коп. необхідно стягнути із відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved