Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції, актовий запис №76, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різних поглядів на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті, у зв`язку з чим, вони проживають окремо. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись, що збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам, а відновлення сімейних відносин між ними не можливе, просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 09.02.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Заслухавши сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що з 29.08.2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції, актовий запис №76. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження дитини. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони останній час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, надати строк для примирення не просять та бажають розлучитися. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини та створює проблеми в гармонійному вихованні та розвитку дитини. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, визнавши заявлені позовні вимоги, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. При цьому суд враховує те, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 8 ст. 294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції відповідачки, висловленої в судовому засіданні, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, викладене в позовній заяві, клопотання позивача, в якому він просив судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved