Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

02 лютого 2019 року, згідно поштового конверту, адвокат Шарлай Т.О. діючи в інтересах позивача [PERSON] звернулася до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до Акіцонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позовна заява мотивована тим, що позивач з 05.06.2018 і по теперішній час, на підставі укладеного контракту працює на посаді провідника пасажирських вагонів пункту технічного обслуговування Чернігів у виробничому підрозділі вагонна дільниця станції Київ - пасажирський АТ «Українська залізниця». Наказом виконуючого обов`язки начальника виробничого підрозділу вагонна дільниця ст.Київ - пасажирський філії «Пасажирська компанія» ПАТ « Українська залізниця» №360 від 07 листопада 2018 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за порушення п.2.1 та п.2.3.8 Інструкції провіднику пасажирського вагона ЦЛ-0038. Зазначає, що наказ №360 від 07.11.2018 є незаконним, оскільки позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності без згоди профспілкового органу членом якої він був та вказаних в ньому порушень позивач не вчиняв. До того ж 11 березня 2019 року відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що відповідно до укладеного з позивачем контракту, останній зобов`язався чесно і сумлінно виконувати вимоги діючої Інструкції провіднику пасажирського вагона та інші нормативні документи, що регламентують порядок роботи провідника пасажирського вагона ( п.4.1 Контракту). У випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених контрактом, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства (п.13 Контракту). Згідно п.2.1 Інструкції провіднику пасажирських вагонів №ЦЛ-0038 (далі Інструкції), до обов`язків провідника належить перед початком роботи проходити інструктаж з охорони праці. Відповідно до п.6.5 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (далі Типове положення), повторний інструктаж проводиться в терміни, визначені нормативно правовими актами з охорони праці, які діють у галузі, або роботодавцем (фізичною особою, яка використовує найману працю) з урахуванням конкретних умов праці, але не рідше: на роботах підвищеної небезпеки - 1 раз на 3 місяці. Відповідач зазначає, що [PERSON] не було виконано обов`язок відповідно до п.2.1 Інструкції, чим порушено вимоги Тимчасового положення та умови Контракту. Дане порушення було зафіксовано Актом від 03.10.2018, а також визнано позивачем у письмовому поясненні від 05.10.2018. До того ж, в порушення п.2.3.8 Інструкції та умов Контракту, позивачем перед відправленням у рейс 03.10.2018 не було належним чином перевірено санітарний стан вагону. Дане правопорушення було зафіксовано Актом приймання робіт з прибирання пасажирського вагону від 03.10.2018. Щодо представника профспілки, то на оперативну нараду 05.10.2018, де розглядалося порушення трудової дисципліни позивачем, було запрошено [PERSON] - заступника голови профкому Об`єднаної профспілкової організації філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця», до складу якої входять усі профспілкові організації Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський філії « Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця», що зафіксовано протоколом від 05.10.2018 та засвідчено особистим підписом [PERSON] На підставі вказаного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову ( а.с.54-56). 17 квітня 2019 року позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що не згоден з викладеним у відзиві, тому що доводи є безпідставними та необгрунтованими, так як позивачем були пройдені всі необхідні інструктажі, організовані роботодавцем, оскільки відповідно до ч.1 ст.13, ч.1 ст.18 ЗУ « Про охорону праці» організація проведення навчань та інструктажів покладається виключно на роботодавця і відбувається безпосередньо перед початком роботи та після того, як з працівником укладено трудовий договір. Обов`язок щодо внесення інформації про проходження інструктажів до відповідного журналу та залікової книжки лежить на начальнику потяга або на начальнику пункту технічного обслуговування Чернігів, до штату якого безпосередньо відноситься і позивач. До того ж, положенння ч.6 ст.18 ЗУ « Про охорону праці» та п.3.16 Типового положення, які мають імперативний характер, забороняють допуск такого працівника до роботи. А позивача було допущено до роботи. Представник позивача зазначає, що відповідач невірно трактує текст письмових пояснень позивача, в яких ніби то позивач визнає факт несвоєчасного проходження перевірки знань з питань охорони праці. Акт перевірки від 03.10.2018, на який посилається відповідач як на доказ порушення позивачем п.2.3.8 Інструкції не містить інформації про час перевірки, що має значення так як провідник зобов`язаний перевірити санітарний стан вагона при прийманні вагона і перед відправленням у рейс, що не було конкретизовано. Позивач не приймав даного вагону 03.10.2018, оскільки був закріплений за ним ще з 01.10.2018 при явці на роботу. Твердження відповідача про те, що на оперативній нараді був присутній представник профспілки - [PERSON] , членом якої є позивач не відповідає дійсності та спростовується листом первинної профспілкової організації «Вільна профспілка працівників вагонної дільниці ст.Київ-пасажирський» №33 від 04.04.2019, в якому зазначено, що [PERSON] є членом їх профспілкової організації, про що був повідомлений роботодавець. Дана профспілка не входить до складу Об`єднаної профспілкової організації філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця» та [PERSON] не є уповноваженим представником їх профспілкової організації ( а.с.76-77) 11 травня 2019 року відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідно до вимог ч.1 ст.18 ЗУ « Про охорону праці» та вимог посадової інструкції начальником пасажирського поїзда був проведений інструктаж з поїзною бригадою з охорони праці, виробничої санітарії і пожежної безпеки, що свідчить про дотримання вимог щодо організації проведення роботодавцем інструктажів безпосередньо перед початком роботи та після того, як з працівником укладено трудовий договір. Причини, з яких [PERSON] не з`явився на інструктаж з охорони праці, проведений начальником, Відповідачу не відомо. Вважає, що трактування представником позивача тексту письмового пояснення [PERSON] щодо не проходження ним інструктажу некоректним, також вважає невірним ототожнення представником позивача понять «здача залікової книжки» та «проходження інструктажу», які мають різні змістовні навантаження. Не заперечує, що відповідальність за допуск до роботи працівників, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці лежить на начальнику поїзда, але зазначає, що це не є предметом даного розгляду. Отже, вважає, що Відповідач зі своєї сторони виконав всі умови щодо зобов`язань по організації проведення інструктажів. Щодо часу складання акту комісійної перевірки від 03.10.2018 зазначає, що відповідно до п.12.2 Технологічного процессу внутрішньої мийки пасажирських вагонів по закінченню виконання внутрішнього прибирання салону вагону контроль за якістю виконання робіт здійснюється комісійно за дві години до відправлення складу поїзда у рейс. В данному випадку [PERSON] було прийнято прибирання вагону без зауважень, про що свідчить акт приймання робіт, після цього було здійснено перевірку санітарно-технічного стану вагонів поїзда та виявлено сміття в службовому купе, про що зафіксовано в Акті від 03.10.18. Щодо участі профспілки на оперативній нараді зазначено, що відповідно до п.5 ст.19 ЗУ « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», п.2.13 Колективного договору, адміністрація Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський зобов`язана запрошувати представника профспілки, членом якої є цей працівник. Порушення умов колективного договору, в частині забезпечення адміністрацією присутності на оперативній нараді представника профспілки, членом якої є Позивач, на думку Відповідача, не є предметом данного позову. До то ж на думку Відповідача присутність представника Первинної профспілкової організації Вільної профспілки працівників вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський (ППО) є процедурним моментом та не впливає на рішення роботодавця про притягнення винного працівника до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, Виходячи із зазначеного просили в задоволені позову відмовити ( а.с.90-93) В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач в судове засідання свого представника не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що не позбавляє можливості відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, провести розгляд справи у відсутності представника відповідача. Вислухавши представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Положеннями ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Типового контракту від 05.06.2018 працює на посаді провідника пасажирського вагону Виробничого підрозділу Вагонна дільниця ст. Київ-пасажирський Філії «Пасажирська компанія» Акціонерне товариство «Українська залізниця» з 05.06.2018 і по теперішній час. Строк дії контракту до 04.06.2021. Даний факт не оспорюється сторонами та підтверджується копією типового контракту, копією трудової книжки позивача (а.с.57-58, 6-8). Наказом ПАТ «Українська залізниця» від 07 листопада 2018 року №360 (а.с.9) [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених п.2.1., п. 2.3.8. Інструкції провіднику пасажирського вагона ЦЛ-0038 (далі Інструкції), а саме, за несвоєчасне проходження перевірки знань з питань охорони праці та незадовільний стан вагона відповідно до Державних санітарних правил та норм, гігєнічних нормативів щодо утримання пасажирських вагонів провідника пасажирського вагона ПТО Чернігів (поїзний штат). Наказ про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності видано ПАТ «Українська залізниця» на підставі протоколу оперативної наради від 05.10.2018. Відповідно до ч. 1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівнику під розписку. Дана норма узгоджується з правовою позицією, викладеною ВСУ в Постанові від 19.10.2016 № 6-2801цс15, згідно якої пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Як вбачається з оспорюваного позивачем наказу, [PERSON] оголошено догану за порушення ним п.2.1., п. 2.3.8. Інструкції, а саме, за несвоєчасне проходження перевірки знань з питань охорони праці та незадовільний стан вагона. Відповідачем надані суду письмові пояснення [PERSON] , з яких встановлено, що останній надав пояснення лише щодо одного порушення - несвоєчасного проходження перевірки знань з питань охорони праці, щодо іншого порушення - відповідач не зажадав від позивача письмових пояснень, не надавав суду доказів про відмову позивача від надання пояснень по факту другого порушення, а відповідно до зазначеної вище правової позиції у справі № 6-2801цс15, пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. За таких обставин, накладаючи на позивача [PERSON] стягнення за два порушення, без надання йому можливості висловитися з приводу другого порушення, не можна вважати, що відповідачем були з"ясовані всі обставини виявлених правопорушень та дотримані права позивача. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Згідно ст.148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця після його виявлення, не рахуючи часу тимчасової непрацездатності чи відпустки; та не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно наказу № 360 від 07 листопада 2018 року порушення відповідачем були виявленні 03.10.2018, з 08.10.2018 по 05.11.2018 [PERSON] перебував у щорічній відпустці, що не оспорюється представником позивача, отже строк, визначений ст.148 КЗпП, для застосування дисциплінарного стягнення відповідачем не пропущено. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в постанові № 9 від 06.11.1992р «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 26.10.1995 р., № 15 від 25.05.1998 р., - у спорах з приводу порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. З аналізу норм трудового права, що регулює дані правовідносини, зокрема порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, слід дійти висновку, що для правомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність сукупності таких умов: Порушення має стосуватися лише тих обов"язків, які є складовими трудової функції працівника і які прямо випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку та пов"язані з ним, та прямо на нього покладені; Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов"язків як проступок має бути винним і не пов"язаним з поважними причинами; Для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок) і обов"язково вина працівника, і дані обставини (подія і склад порушення) мають бути доведені саме роботодавцем, є неприпустимим перекладення на працівника обов"язку по доказуванню своєї невинуватості. Щодо процедури застосування дисциплінарного стягнення працівнику має бути надана можливість дати письмові пояснення; для надання пояснень працівник повинен знати конкретно за який проступок він притягається до дисциплінарної відповідальності. У трудовому спорі в суді обов"язок по доказуванню законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, покладається не на позивача, а на відповідача. Судом також встановлено, що [PERSON] на час притягнення до дисциплінарної відповідальності був членом первинної профспілкової організації Вільна профспілка працівників вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський (надалі-ППО), що підтверджується листом №33 від 04.04.2019 на а.с. 78-79 та не спростовано відповідачем. Частина перша статті 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов`язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень. Частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частиною другою статті 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Згідно із частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. За аналогією правило частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України, частиною другою статті 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності. Саме такий правовий висновок міститься у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-163цс14. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зважаючи на викладене, як позивачем, так і відповідачем (у запереченнях на відповідь на відзив) підтверджується існування Колективного договору між адміністарцією та трудовим колективом Вагонної дільниці станції Київ-пасажирський на 2012-2015 роки, пролонгованому на 2020 рік, яким адміністрацію ВЧ-1 ст.Київ-пасажирський зобов`язано запрошувати на оперативні наради, на яких розглядаються випадки порушення працівниками трудової дисципліни, представника профспілки, членом якої є цей працівник. Таким чином, на оперативну нараду 05.10.2019, на якій розглядався випадок порушення [PERSON] трудової дисципліни, Відповідач, на виконання умов Колективного договору, зобов`язаний був запросити представника ППО, членом якої є позивач. Проте, як вбачається з протоколу оперативної наради від 05.10.2018, на оперативну нараду було запрошено заступника голови профкому ОПО філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця» [PERSON] , яка не була уповноваженим представником ППО та не мала повноважень на представництво та захист прав та інтересів членів профспілки від імені ППО, а отже і [PERSON] , про що свідчить лист №33 від 04.04.2019 (а.с.10, 78-79). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що при застосуванні до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідачем порушено процедуру, зокрема, вимоги ст.252 КЗпП України, згідно із якою притягнення працівників, які є членами виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу та вимоги ст.149 КЗпП, згідно якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень щодо кожного порушення. З пояснень представника позивача встановлено, що позивач дізнався про притягнення його до дисциплінарної відповідальності 07.11.2018, до суду звернувся 02.02.2019, тобто з дотриманням встановленого ст. 233 КЗпП України тримісячного строку. За вказаних обставин, суд вважає, що наказ від 07.11.2018 за № 360 про оголошення догани є незаконним. Фактично позовні вимоги позивача [PERSON] зводяться до визнання незаконним наказу про оголошення догани, але в позовних вимогах позивач не ставить вимогу про незаконність наказу, а просить скасувати. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то суд вважає, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани підлягає скасуванню, що цілком захистить права позивача за захистом яких останній звернувся до суду. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені по сплаті судового збору при зверненні до суду в сумі 768 грн 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved