Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої смертю, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14 листопада 2012 року [PERSON] керуючи власним автомобілем [NUMBER] на автодорозі сполученням Чернігів-Мена-Сосниця-Грем»яч близько 17:00 години на 100-му км+100м допустив зіткнення з мотоблоком «3ірка-1080» під керуванням [PERSON], що рухався в попутному напрямку . В результаті дорожньо-транспортної події та отриманих внаслідок неї травм [PERSON] помер на місці події. Цей факт підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №232 від 15.11.2012 року виданого лікарем Сосницької районної лікарні, де причиною смерті зазначено внутрішньочерепну травму склепіння черепу внаслідок ДТП та свідоцтвом про смерть І-ЕЛ №195332 від 16.11.2012 року, виданого виконкомом Хлоп»яницької сільської ради Сосницького району Чернігівської області. По даному факту 14.11.2012 року Сосницьким РВ УМВС України в Чернігівській області було відкрито кримінальну справу №20/03410 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок описаних вище обставин, їм, а саме: [PERSON] (дружина загиблого), [PERSON] (донька загиблого) та [PERSON] Васильовчу (син загиблого), було завдано 13200 грн матеріальної та моральної шкоди, яку вони оцінюють по 100000 грн на кожного з позивачів. Ухвалою Сосницького районного суду від 10.06.2015 року судом залучено до справи в якості співвідповідача ПАТ СК «АХА СТРАХУВАННЯ». В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, у своїх поясненнях посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, в своїх поясненнях посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності ,позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на норми ст. 1188 ЦК України та матеріали справи, зокрема на постанову про закриття кримінальної справи та висновки експертизи від 04.09.2014 року. Представник відповідача ПАТ СК "[PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, надавши при цьому заперечення, з яких вбачається, що в порушення п. 35.1. ст.. 35 Закону " Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з заявою ніхто не звертався. На момент ДТП автомобіль [NUMBER] був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Порядок та умови виплат страхового відшкодування за полісом регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком с дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за школу, заподіяну життю, здоров'ю або майну потерпілого. Документом, що підтверджує настання цивільно-правової відповідальності є відповідне рішення суду. Кримінальна справа по факту ДТП відносно [PERSON] була закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. . Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши зібрані по справі докази суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити зі наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2012 року на 100 км автодороги Чернігів-Грем»яч біля 17.00 год неподалік с.Чорнотичі відбулося зіткнення попутно їдучих транспортних засобів, які рухалися в напрямку м.Новгород-Сіверський автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та мотоблоку «3ірка-1080» з причепом під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної події та отриманих внаслідок неї травм [PERSON] помер на місці події. (а.с.22-23) Смерть [PERSON]Г підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЕЛ № 195332 від 16.11.2012 року, лікарським свідоцтвом про смерть №232 від 15.11.2012 року, довідкою про причину смерті.(а.с.5-6). З свідоцтва про укладення шлюбу 11-ЕЛ № 323010 від 28.03.1992 року вбачається, що позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON]. (а.с.16) З свідоцтва про народження 11-ЕЛ № 390068 від 04.05.1985 року вбачається,що позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON].(а.с.17) З свідоцтва про народження 11-ЕЛ № 409745 від 11.06.1986 року, свідоцтва про шлюб 1-ЕЛ № 091733 від 28.01.2015 року, рішення Сосницького районного суду від 18.01.2012 року вбачається, що позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON]. (а.с.18-19,103) Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце, сталася внаслідок дії двох джерел підвищеної небезпеки. Відповідно до п.2 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода,завдана одній особі з вини іншої особи,відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Так, з копії постанови слідчого СВ Менського РВ УМВС в Чернігівській області від 22.10.2014 року про закриття кримінального провадження, вбачається, що кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.286 КК України, оскільки він не мав технічної можливості своїми діями уникнути наїзду на мотоблок та його дії не перебувають в причинному зв»язку з її наслідками. Порушення ПДР водієм мотоблока [PERSON] знаходяться в причинному зв"язку з ДТП та його наслідками. (а.с.22-23). З наданою відповідачем [PERSON] копії висновку експертизи № 9-64/65 від 04.09.2014 року вбачається, що за умов видимості елементів проїзної частини, заданих судовим експертам (72,3 м), швидкість руху автомобіля „Toyota Corolla" р/н. СВ 0744 ВА, обрана водієм [PERSON] (89,0-92,0 км/год.), була безпечною. У дорожній ситуації, заданій судовим експертам, водій автомобіля „Toyota Corolla" р/н. СВ 0744 В А [PERSON] не мав технічної можливості уникнути зіткнення з мотоблоком „Зірка-1080" з причепом з моменту об'єктивного виявлення задньої частини причепа мотоблока, на якому відсутні світловідбивачі та освітлювальні прилади. У ситуації, яка задана судовим експертам, в діях водія автомобіля „Toyota Corolla" н.з. СВ 0744 ВА [PERSON] невідповідностей вимогам п. 12.2 га п. 12.3 ПДР України, які б знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП, з технічної точки зору, не вбачається. У дорожній ситуації, заданій судовим експертам, дії водія мотоблока «Зірка-1080» з причепом [PERSON] не відповідали вимогам п. 19.1 «в» ПДР України. Невідповідності дій водія мотоблока „Зірка-1080» з причепом [PERSON] вимогам п. 19.1 «в» ПДР України, з технічної точки зору, заходяться в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП.(а.с.48-61). В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Верховний Суд України зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ст.440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відцовідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування. Аналогічні за змістом роз'яснення надані в п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зокрема, ВССУ вказує, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Норми правового інституту відшкодування шкоди за змістом поділяються на ті,що включають загальні правила та застосовуються до всіх зобов"язань із заподіяння шкоди,в тому числі, передбачених ст.1166 ЦК України,та ті,що містять правила для певних випадків завдання та відшкодування шкоди.Остання група норм регулює спеціальні види зобов"язань із завдання шкоди,у тому числі зобов"язання із завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. З аналізу вищенаведеного вбачається, що у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх володільцям питання про її відшкодування вирішується за принципом вини, як це передбачено ч.1 ст.1188 ЦК України тобто на загальних підставах, визначених ст. 1166 ЦК України, тому твердження позивачів про те, що відповідач має відшкодувати шкоду незалежно від його вини, так як він керував джерелом підвищеної небезпеки, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону. Враховуючи вимоги ст. 60, 61 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачами не доведено, що відповідач [PERSON] є особою, яка заподіяла шкоду, а також, що завдана шкода є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, яким керував [PERSON], оскільки не надали жодних доказів, які б вказували на наявність вини [PERSON]І в заподіянні смерті потерпілому [PERSON] Також відповідно до ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції яка діяла на момент вчинення ДТП, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. За таких обставин необхідно відмовити в задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю та відсутністю правових підстав для його задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed