Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (який в подальшому уточнив) до [PERSON] про зміну (визначення ) місця проживання дитини, в якому просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO] із ним; припинити стягнення аліментів, які стягуються із нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.10.2010; стягнути з [PERSON] сплачені ним аліменти із червня 2016 в розмірі 2291,47 грн., а також стягнути із [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. Посилається на те, що із 22 жовтня 2004 року по квітень 2010 року перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від спільного проживання мають доньку- [PERSON]., [INFO]. 27.10.2010 рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці шлюб між ними розірвано та стягнуто із нього на користь відповідачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку. Після розлучення донька [PERSON] залишилася проживати із матір"ю, однак він підтримував відносини із останньою, брав участь у її вихованні та навчанні, сплачував аліменти, надав їй матеріальну підтримку. Позивач посилається на те, що малолітня [PERSON] із 2010 по червень 2016 року проживала разом із своєю матір"ю в с Малий Кучурів Заставнівського райну, а пізніше в м. Чернівці, оскільки відповідачка змінювала місце свого проживання. Протягом вказаного часу донька неодноразово скаржилася йому про те, що мати та її співмешканці зловживають спиртними напитками, ведуть аморальний спосіб життя, влаштовують скандали та б"ють її. Із вказано приводу він звертався до поліції, внаслідок чого [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності. Починаючи із червня 2016 року по даний час донька [PERSON] проживає із ним та знаходиться на повному його утриманні. Саме із вказаних причин він звернувся до суду із даним позовом . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю, обгрунтував їх вищенаведеним, просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про розгляд справи належним чином повідомлялася через виконавчий комітет Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, однак згідно відповіді останнього судова повістка їй не вручена, оскільки [PERSON] в с.Малий Кучурів Заставнівського району зареєстрована, але не проживає. З врахуванням наведеного, та зі згоди позивача [PERSON] справу розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи- Чернівецький міський центр соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді в судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги позивача підтримують. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають доньку- [PERSON], [INFO], що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.01.2011 (а.с.7). Згідно копії рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.10.2010 (а.с.6) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки- [PERSON]., [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щоміячно, починаючи із 07.09.2010 до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу неповнолітня [PERSON], [INFO] залишилася проживати із матір"ю [PERSON] Згідно ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. За ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В порядку ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді [PERSON] виповнолося 12 років 5 місяців. За час проживання із матір"ю малолітня [PERSON] неодноразово скаржилася батьку про те, що мати зловживає спиртними напитками, вчиняє скандали, часто виганяє її з будинку та вчиняє насильство відносно неї. Вказане підтверджується копією письмових пояснень неповнолітньої [PERSON] (а.с.8) та її ж заявою від 28.06.2016 (а.с.11), копією висновку за матеріалами перевірки ЄО№9489 від 31.05.2016 (а.с.9). Згідно копії постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.07.2016 , яка досліджена в судовому засіданні, [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП . Встановлено, що починаючи із червня 2016 по даний час малолітня [PERSON] проживає із батьком [PERSON] в [ADDRESS], що вбачаєтья із акту ПП "Санітарія" (а.с.10), актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], за адресою [ADDRESS] від 05.08.2016 (а.с.22). Згідно довідки №20 від 21.06.2016 (а.с.20), яка видана МКП "Чернівцітеплокомуненерго" [PERSON] працює в МКП "Чернівцітеплокомуненерго" на посаді інженера абонентно-договірного відділу із 18.01.2002 по даний час. Згідно характеристи, виданої МКП "Чернівцітеплокомуненерго" (а.с.21) за місцем роботи [PERSON] характеризуєтья позитивно. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 05.08.2016 (а.с.22) [PERSON] проживає в [ADDRESS], житло складається із трьох кімнат, загальною площею 67 кв.м., із усіма зручностями. У помешканні є місце для сну дитини, відпочинку, створено умови для нормального фізичного та духовного її розвитку. Із рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №576/17 від 13.09.2016 (а.с.31) вбачається про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] із батьком [PERSON], не порушуючи прав матері [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною. Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 01/02-24/2637 від 16.09.2016 (а.с.16) вбачається про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] із батьком [PERSON], не порушуючи прав матері [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, за необхідне визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] із батьком [PERSON] Судом встановлено, що під час проживання малолітньої [PERSON] із батьком [PERSON], а це саме із червня 2016, із останнього продовжувалися стягуватися аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] Вказане вбачається із довідки №131 від 15.09.2016 (а.с.14), яка видана МКП "Чернівцітеплокомуненерго" . сума стягнутих аліментів становить 2291,47 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що оскільки малолітня [PERSON], починаючи із червня 2016 по даний час проживає, а також буде проживати вподальшому із батьком [PERSON], то останній має бути звільнений від сплати аліментів, які стягуються із нього на підставі рішення Шевченівського районного суду м. Чернівці від 27.10.2010. Щодо позовних вимог про стягнення із [PERSON] сплачених [PERSON] аліментів на її користь на утримання дитини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. В судовому засіданні було встановлено, що починаючи із червня 2016 відпала підстава, наявність якої була приводом для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що аліменти з [PERSON] стягувалися на підставі рішення суду, тобто їх виплату проведено позивачем не добровільно, то суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення із [PERSON] суми отриманих аліментів за період із червня по липень 2016 року є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача [PERSON] належить також стягнути судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 1653,60 грн. На підставі ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року, ст.ст. 152, 154,155, 157, 160, 161 СК України, ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 29, ч.4 ст. 223, ст.ст. 1212, 1215 ЦК України та

Outcome: approved