Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

12 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилається на те, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2020 року стягнуто з неї аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2020 року визначено місце проживання дитини [PERSON] з матір"ю [PERSON] та зобов"язано [PERSON] передати їй доньку. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області номер справи 623/3081/19 від 29 січня 2020 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8-11). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області номер справи 623/349/19 від 24 вересня 2020 року визначено місце проживання дитини [PERSON] з матір"ю [PERSON] та зобов"язано [PERSON] передати доньку матері [PERSON] (а.с.12-17). Вказане рішення набрало законної сили 12 березня 2021 року. Постановою Харківського апеляційного суду від 12 березня 2021 року - рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області номер справи 623/349/19 від 24 вересня 2020 року залишено без змін.(а.с.18-23). Вказана постанова апеляційної інстанції набрала законної сили з дня її прийняття. Ухвалою Верховного Суду справа 623/349/19 від 12 травня 2021 року зупинено виконання рішення Ізюмського міськраойнного суду Харківської областв від 24.09.2020 року та постанови Харківсього апеляційного суду від 12 березня 2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Ізюмської міської ради про визанчення місця проживання дитини та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Ізюмської міської ради про визначення місця проживання дитини - до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Проте, відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованапостановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно дост. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених устаттях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Згідно рішення суду місце проживання малолітньої [PERSON] визначено з матір"ю [PERSON] . Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено дитина проживає з матір"ю - позивачем по справі та повністю знаходиться на її утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , які стягуються на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.01.2020 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати визначення місця проживання дитини з матір"ю, тобто з 12 березня 2021 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з неї аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідност. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимогст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положеньст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, а також того, що відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів про неможливість стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. На підставіст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved