Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2004 року по 25.02.2010 року, від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач тривалий час не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям та розвитком, не надає матеріальної допомоги, не зустрічається з дитиною, не відвідує дитину, не вітає її з днем народження, не телефонує, не дарує подарунки. Позивачка самостійно займається вихованням дитини, її розвитком, відпочинком, також їй в цьому допомагає її другий чоловік, якого син вважає татом. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації - у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.. 214 ЦПК України). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 02.10.2004 року по 25.02.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Батьками неповнолітньої дитини вказані: матір′ю - [PERSON] (позивачка), батьком - [PERSON] (відповідач), що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров′я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов′язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання юридичного обов′язку по вихованню дитини [PERSON], не приймає участі в його вихованні, не цікавиться його життям та розвитком, не надає матеріальну допомогу, не бажає спілкуватися з дитиною. Дані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні встановленими по справі обставинами та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: -довідкою форми № 3 від 19.04.2017 року про місце реєстрації дитини з матір"ю; -актом обстеження житлово-побутових умов від 14.04.2017 року; -довідкою школи № 300 про те, що [PERSON] є учнем 6-А класу; -характеристикою на [PERSON], відповідно до якої батько не приймає участі у вихованні дитини; -довідкою про проведену психологом роботу з дитиною; -довідкою Громадської організації "Танцювальна родина", відповідно до якої [PERSON] відвідує студію танців; -поясненнями [PERSON] до Служби у справах дітей, відповідно до яких дитина просить надати дозвіл на позбавлення батька батьківських прав; -довідкою Управління поліції від 03.07.2017 року про те, що відповідач неодноразово затримувався органами поліції за вчинені правопорушення; -характеристикою на позивачку; -довідкою про доходи позивачки. Відповідно до Висновку № 102/03/31-6243 від 13.07.2017 року Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], 2004 року народження. Зважаючи на викладене вище та вимоги діючого законодавства, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved