Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.03.2007 року, актовий запис № 946. За життя від імені спадкодавця було посвідчено заповіт на ім"я [PERSON] на все майно, який був посвідчений виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Лохвицького району за реєстровим № 25. Позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту до 2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 2,03 гектара на території Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 643161, виданого 20 лютого 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 547. При зверненні позивача до Першої лохвицької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, йому було відмовлено в зв"язку з неможливістю встановити ступінь споріднення між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] , тобто що вона була тіткою спадкоємцю. Таким чином, позивач просить суд встановити факт, що він є племінником [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої тітки право власності на земельну ділянку площею 2,03 гектара в межах згідно з планом на території Лохвицької об"єднаної територіальної громади (Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 643161, виданого 20 лютого 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 547. В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без його участі. Відповідач, Лохвицька міська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа на розгляд справи не з"явилася, надала заяву про визнання позовних вимог, справу просить розглядати без її участі. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.03.2007 року, актовий запис № 946. За життя від імені спадкодавця було посвідчено заповіт на ім"я [PERSON] на все майно, який був посвідчений виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Лохвицького району за реєстровим № 25. Позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту до 2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 2,03 гектара на території Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 643161, виданого 20 лютого 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 547. При зверненні позивача до Першої лохвицької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, йому було відмовлено в зв"язку з неможливістю встановити ступінь споріднення між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] , тобто що вона була тіткою спадкоємцю. Згідно довідки Лохвицької міської ради від 05.03.2019 року [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , з 1971 року по [INFO] . Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту родинних відносин з [PERSON] , необхідно [PERSON] для оформлення спадкових прав після померлої тітки. З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що дійсно [PERSON] являється рідною тіткою [PERSON] , який доглядав її до смерті та здійснив поховання. Інших родичів у [PERSON] немає. За приписами п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. На запит суду, нотаріус Першої лохвицької державної нотаріальної контори надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини ніхто не звертався. Спадкова справа не заводилася. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). З огляду на вказані норми чинного законодавства суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved