Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Великомитницької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовна заява обгрунтована тим, що [INFO] року померла матір позивача спадкодавець - [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS]. Спадкодавець [PERSON] за життя залишила заповіт, посвідчений 29.06.1997 року секретарем виконкому Великомитницької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 30, за яким все своє майно заповіла їй. На той час її прізвище було [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 80 м. кв., загальною площею 145 кв.м., вартістю 75208 гривень, який розташований в [ADDRESS] та право на приватизацію земельної ділянки розміром 0,60 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0, 35 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою [ADDRESS], що належало [PERSON], відповідно рішення від 4 березня 1994 року 13 сесії 21 скликання Великомитницької сільської ради "Про надання у приватну власність земельної ділянки" та відповідно рішення № 16 від 25.02.2010 року сесії 5 скликання Великомитницької сільської ради "Про внесення змін до 13 сесії сільської ради 21 скликання від 4.03.1994 року". Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини в встановлений законом строк. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно не може, оскільки позивачка отримала відмову в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа та відсутністю права власності на землю. Через ці обставини вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі і зазначивши при цьому, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Великомитницька сільська рада через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без участі її представника і при цьому зазначивши, що проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечує. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла спадкодавець - [PERSON], яка була матір"ю позивача і яка постійно проживала в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 1 лютого 2012 року виконавчим комітетом Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області та довідкою Великомитницької сільської ради № 02-20-617 від 12.06.2012 року(а.с. 6,7). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка зокрема складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами 1961-1962 років забудови, житловою площею 80 кв.м., загальною площею 145 кв.м., вартістю 75208 гривень, який розташований в [ADDRESS], належний [PERSON], що підтверджується довідкою № 1246 від 10.11.2013 року Великомитницької сільської ради (а.с. 8), технічним паспортом на садибний (індивідуальний житловий будинок)по [ADDRESS] (а.с. 9-13); права на завершення приватизації земельної ділянки розміром 0,60 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою [ADDRESS] що належало [PERSON] відповідно до рішення від 4 березня 1994 року 13 сесії 21 скликання Великомитницької сільської ради та відповідно до рішення № 16 від 25.02.2010 року сесії 5 скликання Великомитницької сільської ради "Про внесення змін до 13 сесії сільської ради 21 скликання від 4.03.1994 року" (а.с. 14,15). Таким чином, за життя [PERSON] її право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], було набуто та посвідчено у порядку передбаченому діючим на той час законодавством, записом в погосподарській книзі, а тому зазначене нерухоме майно житловий будинок входить до складу спадщини згідно заповіту від 29.06.1997 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON]не набула права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а Великомитницькою сільською радою відмовлено спадкоємцю [PERSON] у закінченні приватизації, що підтверджується рішенням від 4 березня 1994 року 13 сесії 21 скликання Великомитницької сільської ради, рішенням № 16 від 25.02.2010 року сесії 5 скликання Великомитницької сільської ради "Про внесення змін до 13 сесії сільської ради 21 скликання від 4.03.1994 року" та довідкою Великомитницької сільської ради № 1249 від 22.11.2013 року (а.с. 14,15,19). Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 10 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.17), 17.09.1977 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб і після його реєстрації [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується витягом № 30900924 від 27.06.2012 року про реєстрацію у Спадковому реєстрі спадкової справи за № 53017098, номер у нотаріуса 49/2012, яка заведена 27.06.2012 року (а.с. 18), а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Судом також встановлено, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом чи законом не зверталися, що підтверджується листом приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] № 19/01-16 від 17.01.2014 року. Позивачу у справі нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, відмовлено у зв"язку з тим, що на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку у спадкоємця відсутні правовстановлювальні документи, що підтверджується листом приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] за вих. № 557/01-16 від 17.12.2013 року (а.с.20). Суд, враховуючи те, що позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач проти їх задоволення не заперечив, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову в повному обсязі, так як це не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав, свобод та законних інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту 1296-1299 ЦК України, питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. За встановлених судом обставин, позивач не може оформити спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі, хоча прийняла її, а тому обґрунтовано звернулася до суду з позовом про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та права на приватизацію земельної ділянки по [ADDRESS], яке належало [PERSON] На підставі абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Таким чином, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судові витрати у справі мають бути залишені за позивачем [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved