Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 14.05.2002 року у виконкомі Гвіздської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківській області, актовий запис № 11. В шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] -[INFO] та [PERSON] -[INFO] , які на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем виявилися людьми з різними характерами, в них різні погляди на сімейне життя. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, постійно шукав безпідставні причини вчинення сварок і скандалів, при цьому принижував її честь і гідність. Також відповідач не рахується з її думкою у сімейних питаннях, дорікає їй у всьому, безпідставно ревнує та ображає нецензурними словами. Наміру зберегти сім`ю з відповідачем у неї не має, вони втратили почуття любові один до одного. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Стислий виклад позиції позивача: Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених в позовній заяві. Також ствердили, що примирення між сторонами не відбулося, відповідач не змінив своєї поведінки. Тому просять шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітнього сина Іллю залишити проживати з матір" ю , після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін " [PERSON] ". Стягнути з відповідача в користь позивача понесені судові витрати. Відповідач в судовому засідання заперечив проти розірвання шлюбу з [PERSON] .. Також заперечив підстави розірвання шлюбу на які вказує позивач викладені в позовні заяві. Він завжди піклувався про сім"ю, дбав про їх дітей. Це позивачка не цікавиться дітьми, залишала їх на родичів, не дбала про їх здоров"я. Позивачка скористалася моментом, коли він поїхав за кордон і подала позовну заяву до суду. Він має намір зберегти сім"ю, а тому просить в позові [PERSON] до нього про розірвання шлюбу відмовити, залишити проживати неповнолітніх дітей разом з ним. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору службу у справах дітей Надвірнянської РДА в судове засідання не з"явився, однак від представника поступила заява в якій просять справу слухати в відсутності їх представника. Крім того, до суду подали письмовий висновок комісії з питань захист прав дитини по даній справі, в якому вважають за доцільним визначити місце проживання [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] разом з матір"ю [PERSON] Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2018 р. провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2018р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 02.11.2018 року ухвалено заочне рішення по справі, яким позов [PERSON] задоволена повністю. Шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14.05.2002 року у виконкомі Гвіздської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківській області, актовий запис № 11 - розірвано. Малолітніх дітей [PERSON] -[INFO] та [PERSON] -[INFO] - залишити проживати з матір`ю.Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище [PERSON] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] 1204 грн. 80 коп. (одну тисячу двісті чотири гривні вісімдесят копійок) понесених судових витрат. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.11.2018 р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення прийнято до провадження по даній справі призначено судове засідання. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2018 р. заочне рішення Надвірнянського районного суду від 02.11.2018 року скасовано та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2019 р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору службу у справах дітей Надвірнянської РДА (як представника органу опіки і піклування). Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.05.2019р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.08.2019р. провадження по справі зупинено та надано сторонам строк для примирення та налагодження подружнього життя два місяці. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2019р. провадження по справі відновлено. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 14.05.2002 року у виконкомі Гвіздської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківській області, актовий запис № 11. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4 ). В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] -[INFO] та [PERSON] -[INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 6-7). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд. У зазначеній нормі закріплюється головний елемент змагального початку цивільного процесу: кожній заінтересованій особі слід довести факти, які обґрунтовують її юридичну позицію. Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову. В судовому засіданні не знайшли підтвердження факти, на які вказує відповідач, а саме на те що позивач [PERSON] залишала дітей самих в дома без нагляду і догляду, що вона зовсім не цікавиться успіхами та вихованням дітей в школі та гуртках, не дбає про їх здоров"я. Представлені відповідачем документи, а саме: характеристика з місця проживання відповідача та повідомлення вчителя музичної шкоди, не є достатньою підставою для задоволення вимогах відповідача про визначення місця проживання неповнолітніх дітей від шлюбу разом з ним. Згідно висновку службу у справах дітей Надвірнянської РДА від 23.04.2019 року за № 04-32/14 місце проживання дітей: [PERSON] -[INFO] та [PERSON] - [INFO] вважати за доцільним визначити разом з матір"ю [PERSON] (а.с. 80-81). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до частини 9 та 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 та 3 ст. 55 цього Кодексу дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. 3 та 4 ст. 56 цього Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Висновки суду: Судом встановлено, що наданий сторонам строк для налагодження подружнього життя позитивних результатів не дав, сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин. Їх шлюб існує формально. Примушування позивача до збереження шлюбних стосунків з відповідачем суперечить вимогам закону. Отже, враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, категоричну позицію позивача при розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася, подальше збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] слід залишити проживати з матір`ю. Відповідно до ст. 113 СК України вибір прізвища позивача після розірвання шлюбу є її правом, а не обов`язком. Тому вимога позивача про залишення їй шлюбного прізвища після розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". У відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] - 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) сплаченого судового збору та 800,00 грн. витрати на правову допомогу згідно квитанцій серія АЕ № 0658 від 26.07.2018 року, а всього 1204 грн. 80 коп. (одну тисячу двісті чотири гривні вісімдесят копійок) понесених судових витрат. На підставі ст.ст. 7, 24, 55-56, 110, 112, 113, 116 СК України,

Outcome: approved