Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди в сумі 5000 ( п"ять тисяч ) гривень, судових витрат на оплату судового збору та інших витрат, пов"язаних з розглядом даної справи. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилалася на те, що 15 листопада 2013 року вона зі слів своїх знайомих одержала інформацію, що на сайті « Однокласники » є матеріали переписки на сторінці профілю відповідачки [PERSON], в яких подано негативні та принизливі відгуки про її особу. Зайшовши зі сторінки, якою вона рідко користується, оскільки є неактивним відвідувачем соціальних мереж, за адресою [INFO], вона прочитала неправдиві факти, викладені відповідачкою, яка у переписці з іншими відвідувачами сайту зводить на неї наклепи, обзиває грубими словами, викладає неправдиву інформацію. Зокрема: 1.Твердження, що « дисципліна з боку директора це дуже добре…але це добре тільки тоді, коли директор не ділить своїх підлеглих на чорних і білих, а до всіх ставиться однаково. Бо в нас не так як повинно бути: білі не бояться не записувати в журнал, перед перевіркою їм тихенько скажуть : « Запиши, бо завтра буду перевіряти». Дане висловлювання є неправдивим і таким, що підриває її ділову репутацію . Відповідно до пункту 2.2 « Інструкції з ведення класного журналу учнів 5 - 11 (12 ) -х класів загальноосвітніх навчальних закладів» Наказ МОН від 03.06.2008 року № 496 перевірка керівником ( заступником керівника ) навчального закладу стану ведення журналу здійснюється протягом навчального року не менше 4 разів. Нею, як керівником школи систематично ведеться робота по дотриманню вимог до ведення класних журналів. У випадку порушень зауваження і пропозиції пишуться всім вчителям без винятку. Свідченням цього є копія відповідних сторінок класних журналів ( додаток 1 ). 2. Твердження, що «білі не бояться поїхати до міста, бо знають, що їх тихенько замінять» є перекрученням фактів, оскільки відрядження вчителям оформляється наказом по школі відповідно до розпоряджень відділу освіти Підволочиської райдержадміністрації, які надходять на електронну скриньку школи. Відряджаються відповідні вчителі, в тому числі і [PERSON] Узгодження розпорядження про відлучення вчителів зі школи, які оформлені відповідним наказом, з [PERSON] не передбачені жодними нормативними документами, оскільки це не її компетенція відповідно до посадових обов"язків ( додаток 2 ). 3. Твердження «разом з дзвінком влетить на урок директор «бажаючи» невідомо з якої причини побувати в мене на уроці» є таким, що ущемляє права та обов"язки директора. Відповідно до «Посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу», затвердженої начальником відділу освіти Підволочиської РДА 25.04. 2010 року, а саме пункту 4.5 - директор має право бути присутнім на будь-яких заняттях , що проводяться з учнями. Керівник, проводячи контрольно - аналітичну діяльність, має право здійснювати різні форми внутрішкільного контролю : тематичний, персональний, оглядовий, фронтальний. Крім того, відповідно до плану вивчення роботи вчителів, що атестуються, в тому числі і [PERSON], здійснюється відвідування уроків та виховних заходів (додаток 3). 4. Твердження «Це просто НЕЛЮД, який вигнав зі школи мого тата…» є наклепом і не відповідає дійсності. Відповідно до наказу по Токівській ЗОШ 1-111 «Про [PERSON]» від 01.03.2002 року № 15 батько відповідачки звільнений з посади лаборанта за власним бажанням. У 2006 році наказом по школі № 23 від 01.11. 2006 року був прийнятий кочегаром на період опалювального сезону. По закінченню опалювального сезону був звільнений наказом № 16 від 15.04. 2007 року ( додаток 4 ). 5. Твердження «Це просто НЕЛЮД…, який підстроїв крадіжку моїй мамі» є завідомо наклепницьким і таким, що не відповідає дійсності. Відповідно до вироку № 1-127/2008 р. від 07 листопада 2008 року Підволочиський районний суд Тернопільської області визнав громадянку [PERSON], яка є мамою відповідачки, винною у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України ( додаток 5 ). 6. Інші твердження « придирається…, не вітається,…верещить, посилає;» пішла на х..,!», лижуть їй одне місце…, директор монстр…, гестапівець…, йому не місце в школі, в концтаборах бути катом…» є безпідставними, бездоказними, наклепницькими, такими, шо принижують її людську гідність. Очевидним фактом є те, що інформація, наведена у переписці, надрукована на відкритому сайті і інформація поширена і в Інтернет мережі, безпосередньо стосується особи [PERSON] - директора Токівської ЗОШ 1-111 ступенів, і побудована у формі образливих та принизливих звинувачень щодо її професійної діяльності в установі, професійних якостей, принижує її честь та гідність, ділову репутацію. Внаслідок дій відповідачки їй, позивачці, завдано моральної шкоди, яка нею оцінюється в розмірі 5000 ( п"ять тисяч ) гривень. Моральна шкода виявилася в приниженні честі, гідності, ділової репутації, неодноразовому поширенні різноманітної неправдивої та наклепницької інформації серед жителів села та користувачів сайту «Однокласники», неодноразовому звинуваченні у прискіпливому та упередженому ставленні до неї. Багаторічна конфліктна ситуація, яка існує в школі через відповідачку, підриває її здоров"я, а тому вона визначила саме такий розмір моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов заперечила і пояснила, що в неї з позивачкою, яка працює директором Токівської ЗОШ, на протязі декількох років існують неприязні відносини. Остання постійно чіпляється до неї, ображає і принижує її. В листопаді 2013 року в черговий раз виникло непорозуміння, так як позивачка звинуватила її в зведенні наклепу на сайті « Однокласники » в мережі Інтернет. Вона дійсно була зареєстрована на даному сайті і спілкувалася з різними людьми на різні теми. Однак вона, ніколи в Інтернеті нічого не писала про директора школи. У випадку незгоди з діями директора вона зверталася в різні інстанції, однак кожного разу ставила свій підпис і ніколи не уникала жодних перевірок . Крім того, вважає, що від її імені могла писати інша особа, оскільки її сторінку було зламано, про що вона повідомляла працівників міліції. Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, виходячи з таких міркувань. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров"я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім"ї та права вимагати вилучення будь - якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В ч. 1, 2, 3, 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено - при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація повинна стосуватись певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв"язку; викладення у характеристиках, листах , адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація , яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до ст. 19 вищезгаданої постанови ПВС України вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з"ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням Відповідно до ст. 30 Закону України « Про інформацію» ( 2557-12) оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних , зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Якщо суб"єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов"язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ст. 19 Конституції України ( 254к/96-ВР) правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов"язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України ( п. 26 Постанови ПВС України № 1 від 27.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» . Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК України вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом ( п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12. 2009 року « Про судове рішення в цивільній справі» ) . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON], будучи користувачем сайту « Однокласники» в мережі Інтернет 15 листопада 2013 року у переписці з іншими відвідувачами сайту, в тому числі і свідком [PERSON] ( директором Мединської школи), виклала неправдиву інформацію про позивачку, обзивала останню грубими ( брутальними ) словами, звинувачуючи в прискіпливому (упередженому) відношенні до себе. Як видно із роздруківки переписки відповідачка писала: « дисципліна з боку директора - це дуже добре, це навіть похвально. Але це добре тільки тоді, коли директор не ділить своїх підлеглих на чорних і білих, а до всіх ставиться однаково. Бо в нас не так як повинно бути. : білі не бояться не записувати в журнал, бо перед перевіркою їм тихенько скажуть: « запиши, бо завтра буду перевіряти», білі не бояться поїхати до міста, бо знають, що їх тихенько замінять, білі не бояться піти на поле збирати картоплю, бо про них скажуть, що вони « Були на робочому місці, але вийшли у справах» і таких випадків є море. Але справа не в цьому. Я також жива людина. ЛЮДИНА. Розумієте? І щодня йти до школи і знати, що до тебе директор ставиться як до « скота », - це дуже боляче. Я також хотіла б хоча б раз піти на буряки в робочий час, хотіла б не боятися, що до мене разом з дзвінком влетить на урок директор, « бажаючи » невідомо з якої причини побувати у мене на уроці, знаючи при цьому, що то є шостий урок і діти ( не кажу вже про себе ) вже втомлені; знаючи, що урок перед тим у мене пропав, бо дітей послали прибирати територію, чи на змагання, чи ще з якоїсь причини їх не було, ( а клас слабенький, то що можна від таких дітей витиснути на уроці, коли одна тема пропала і мусиш одразу подавати дві за один урок ? А тут щей при директорові, який і без того знайде до чого б придертися ! ). Врешті - решт, [PERSON], я також іноді хочу просто легше себе почувати і не думати ні про що погане. Але як ? Ви просто не знаєте, думаєте , що наша [PERSON] така добра …Ви думаєте мені приємно, що я шукаю захисту в облво, навіть у Міністерстві ? Директор « Нелюд» , « монстр», « гестапівівець», який вигнав зі школи мого тата, підстроїв крадіжку моїй мамі, вигнав зі школи в іншу школу, в іншу область мого сина, а за ними хоче позбутися мене». Наведені відповідачкою факти спростовуються долученими до справи доказами : витягами з матеріалів проведених перевірок діяльності Токівської ЗОШ ; копією вироку Підволочиського районного суду від 07 листопада 2008 року про засудження матері відповідачки за вчинення злочину, пердбаченогоч.1ст.191 та ч.1 ст. 366 КК України; копіями наказів про звільнення з роботи [PERSON] з посади лаборанта за власним бажанням ( наказ № 15 від 01.03. 2002 ) ; про прийом на роботу кочегаром на час опалювального сезону ( наказ № 23 від 01.11. 2006 року) та про звільнення з кочегарів у зв"язку із закінченням паливного сезону ( в тому числі і [PERSON] ) роботи ( наказ № 16 від 15.04.2007 року ) ; наказами про відрядження вчителів Токівської ЗОШ ( № 272 від 08.11. 2013 року , № 278 від 14.11. 2013 року); посадовою Інструкцією директора загальноосвітньої школи, затвердженої 25 квітня 2010 року начальником відділу освіти Під волочиської РДА, якою передбачено права та обов"язки директора ; зауваженнями до ведення класного журналу від 26.09. 2013 року , 26.09. 2013 року та 30. 10. 2013 року з яких видно, що зауваження висловлювалися багатьом вчителям , а не лише [PERSON] ); планом вивчення передового педагогічного досвіду вчителів , що атестуються у 2013/2014 роках в яких заплановано відвідування та аналіз системи уроків всіх вчителів, які мали атестуватися. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили що в середині листопада 2013 року в соціальній мережі на сторінці [PERSON] були викладені факти, які паплюжать честь і гідність директора школи директора. Також в переписці було згадано про колектив, а саме написано що люди в колективі підкаблучники, працюють в дур домі. Всі в школі обговорювали дану публікацію, роздруківка переписки була на столі в учительській і кожен бажаючий міг з нею ознайомитись. Вони ніколи не замічали, щоб директор умисно чіплялася чи погано відносилася до відповідачки яка часто пише скарги на директора та інших вчителів. З переписки всі зрозуміли що мова йде про їхню школу і директора, оскільки було вказано прізвище відповідачки, ім"я і по - батькові директора. Свідок [PERSON] підтвердила факт переписки на сторінці « Однокласники» в листопаді 2013 року з відповідачкою по справі, а також дискусію на тему « яким повинен бути директор школи » щодо моральних якостей директора школи . В даній переписці їй дуже не сподобалися висловлювання [PERSON] в адресу директора школи, було вилито багато бруду і образливих, принизливих висловлювань. Коли вона висловила зауваження власнику сторінки ( [PERSON] ) її зразу виключили з друзів і переписка між ними припинилися. Свідок [PERSON] - син відповідачки підтвердив, що в вересні 2013 року його мама - [PERSON] придбала ноутбук , який часто використовувала для роботи. Йому відомо, що мати була зареєстрована на сайті « Однокласники» і вела переписку з різними людьми на різні теми, однак він не вникав в переписку, не користувався її ноутбуком. Посилання відповідачки про те, що він її імені могли вести переписку в Інтернеті інші особи, оскільки її сайт було зламано, спростовуються поясненнями сина - [PERSON], висновками № 1371 про результати розгляду звернення [PERSON] та [PERSON] , жителів с.Токи Підволочиського району Тернопільської області проведеної працівниками Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області в період з 19.11. 2013 по 26.11. 2013 року та № 51 про результати розгляду звернення [PERSON], жительки с. Токи Підволочиського району Тернопільської області, проведеного в період з 16.01. 2014 року по 05.02.2014 року, по результатах яких було прийнято рішення про завершення перевірки за зверненнями заявників, відсутність підстав для внесення внесення даних подій ( повідомлень ) в Єдиний реєстр досудових розслідувань та направлення інформай про прийняте рішення заявникам; довідкою т.в.о начальника Під волочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області № 1452 від 21 лютого 2014 року з яких видно, що 16.01. 2014 року [PERSON] звернулася в Підволочиський РВ УМВС України в Тернопільській області з заявою по факту неправомірних дій відносно неї зі сторони педагогічного колективу Токівської ЗОШ 1-111 ступенів; відповіддю № 21/3-231 від 26.03.2014 року першого заступника начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області , в якому зазначено, що проведеною перевіркою реєстратора мовленнєвої інформації, яка надходить каналами зв"язку на спецлінію « 102» встановлено, що абонент мобільного телефону № ( 098)-277-13-12 на спецлінію « 102» протягом листопада - грудня 2013 року не звертався. Водночас встановлено, що 19.11.2013 року о 09 год.40 хв у Підволочиський РВ із заявою звернулася [PERSON] щодо неправдивих наклепів відносно останньої в соціальній мережі « Однокласники», розміщених [PERSON], а 21.11. 2013 року о 16 год. 30 хв. у вказаний ОВС надійшла заява [PERSON] щодо постійного приниження її честі та гідності зі сторони [PERSON]. З матеріалів перевірки вбачається, що 21 листопада 2013 року в. о. ДІМ Підволочиського РВ УМВСУ проводив перевірку заяви [PERSON], відбирав пояснення у працівників школи, в тому числі і в [PERSON], яка написала пояснення власноручно де підтвердила наявність конфлікту з директором школи, а також спроби знайти підтримку серед друзів, однодумців. Наведене свідчить, що відповідачка [PERSON] розповсюджуючи на Інтернет сайті «Однокласники» інформацію про директора [PERSON] в грубій, образливій, принизливій формі, заявляючи про прискіпливе чіпляння до неї , не надання вищої категорії, обзиваючи « Нелюдом, Монстром, Гестапівцем» поширила недостовірну інформацію, а тому розповсюджені нею відомості слід визнати такими, що порочать її честь та гідність . Згідно з вимогами ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Вирішуючи вимоги позивачки щодо зобов"язання відповідача вибачитись перед нею на сайті « Однокласники» за приниження її честі та гідності, суд враховує роз"яснення п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи » де зазначено, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Суд не вправі зобов"язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст. ст. 16, 277 ЦК України, а тому вважає, в цій частині в їх задоволенні слід відмовити. При вирішенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд керується вимогами ст. 280 ЦК України де зазначено, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та ( або ) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди » із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року та вимог ст. 23 ЦК України бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, які виразилися у переживаннях через часті звинувачення відповідачки, дискомфорту серед колективу, батьків та дітей, оскільки текст могла прочитати значна кількість людей, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути моральну шкоду в розмірі 2000 ( дві тисячі ) гривень. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідачки на користь позивачки слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 229 ( двісті двадцять дев"ять ) гривень 40 копійок . На підставі наведеного,

Outcome: partial