Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У березні 2016 року позивач - ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду із даним позовом до відповідача - [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № NKTGGK0404003 від 18.03.2008 р. станом на 26.02.2016 р., на загальну суму - 51 565,68 доларів США, що еквівалентно 1 404 649,10 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач вказав, що 18.03.2008 р. між сторонами по даній справі був укладений крендитний договір № NKTGGK0404003, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі - 56 100 доларів США, зі строком користування - до 18.03.2028 року, а відповідач зобов"язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним, згідно графіку погашення. У визначений сторонами строк відповідач не виконав взяті на себе зобов"язання, і станом на 26.02.2016 р. він має заборгованість на суму - 51 565,68 доларів США, що еквівалентно 1 404 649,10 грн., із яких: - заборгованість за кредитом - 41 201,25 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 6 835,89 доларів США; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 163,56 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань - 900,73 долари США; - штрафи у розмірі 9,18 доларів США (фіксована частина) і 2 455,07 доларів США (процентна складова). Посилаючись на викладене та відмову відповідача у позасудовому порядку сплатити кредитну заборгованість, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з вищевикладених підстав та просив їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судове засдіання не з"явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі. Представник відповідача у судовому засіданні не визнав позов через його безпідставність, та пред"явив до позивача зустрічний позов, в якому просив: - визнати недійсним підвищення позивачем в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором від 18.03.2008 р. з 12,59% до 15,12% річних; - визнати недійсною додаткову угоду від 16.08.2010 р. до кредитного договору від 18.03.2008 р. щодо встановлення відсоткової ставки у розмірі 14,62% річних; - зобов"язати ПАТ КБ "Приватбанк" здійснити перерахунок платежів за кредитним договором від 18.03.2008 р. на умовах, що були визначені сторонами на день його укладення виходячи із відсоткової ставки у розмірі 12,59 %, та здійснити цей перерахунок починаючи з 26.10.2008 р. і до закінчення строку дії кредитного договору, з віднесенням надлишково сплаченої суми в рахунок наступних платежів. Зустрічний позов був обгрунтований тим, що у кінці січня 2009 р. відповідач отримав інформаційний лист від банку про те, що останній прийняв рішення про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором № NKTGGK0404003 від 18.03.2008 р. з 12,59% до 17,52%, починаючи з 02.03.2009 р. Невдовзі, у лютому цього ж року відповідач отримав інший лист, яким банк повідомив про те, що попередній лист втратив силу, і відсоткова ставка залишається такою, як і була на момент укладення кредитного договору - 12,59%. Через деякий час відповідач дізнався про те, що банк підвищив в односторонньому порядку відсоткову ставку за кредитом, та встановив її у розмірі - 15,12 % річних. Крім цього, відповідач дізнався про наявність додаткової угоди № 1/1-1 від 16.08.2010 р., яка була укладена між ним та банком, згідно якої розмір відсоткової ставки був зменшений до 14,61%. Відповідач зазначає, що дії позивача щодо підвищення відсоткової ставки за кредитом, а також додаткова угода від 16.08.2010 р. є неправомірними та суперечать вимогам діючого законодаства. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.07.2016 р. зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» був прийнятий та об"єднаний в одне провадження із первісним позовом для спільного розгляду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 18.03.2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № NKTGGK0404003 (а.с. 8-10), за умовами якого позивач по даній справі надав відповідачу кредит у розмірі 56 100 доларів США, із яких 46 200 доларів США на придбання нерухомого майна і 9 900 доларів США на сплату страхових платежів, зі строком користування - до 18.03.2028 року (пункт 8.1 кредитного договору), а відповідач зобов"язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним, згідно графіку погашення. Згідно п. 8.1 кредитного договору погашення кредитної заборгованості мало відбуватися шляхом сплати позичальником щомісячних платежів у розмірі 529,90 доларів США. Забезпеченням належного виконання позичальником зобов"язань за цим договором виступила іпотека 2-кімнатної квартири [ADDRESS] (п. 8.3 кредитного договору). Стаття 627 ЦК України визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У пункті 2.3.1 кредитного договорі сторони визначили, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон"юктури ринку грошових ресурсів в Україіні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збфльшенню курсу долара США. Законом № 661-УІ від 12.12.2008 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", який набрав чинності з 10.01.2009 р., Цивільний Кодекс України був доповнений статтею ст 1056-1, яка визначала, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р., - банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, незалежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Із матеріалів справи вбачається, що 09.10.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» прийняв рішення про підвищення відсоткової ставки за кредитом до 15,12 %, починаючи з 26.10.2008 р., про що банк повідомив відповідача листом № 008856 від 09.10.2008 р. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що рішення про підвищення відсоткової ставки було прийнято позивачем до набрання чинності Законом № 661-УІ від 12.12.2008 р., яким умови договору про право банку змінювати в односторонньому порядку розмір процентів були визнані нікчемними. Зі змісту п. 2.3.1 кредитного договору вбачається, що сторони погодили спосіб повідомлення про зміну процентної ставки за договором, зокрема, шляхом надіслання банком письмового повідомлення протягом 7 днів з дати вступу в чинності зміненої процентної ставки, та визначили межі, в яких можливо збільшення процентної ставки. Судовим розглядом встановлено, що позивач дотримався цього та направив відповідачу повідомлення листом № 008856 від 09.10.2008 р., що підтверджується наявною у справі випискою з реєстру поштових повідомлень № 94 1376684. Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги відповідача про визнання недійсним підвищення позивачем в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором є необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Щодо вимог зустрічного позову про визнання недійсною додаткової угоди від 16.08.2010 р. до кредитного договору від 18.03.2008 р. щодо зменшення відсоткової ставки, то суд вважає необхідним зазначити таке. У пункті 2.3.2. кредитного договору сторони визначили, що банк має право за своїм розсудом зменшувати розмір процентної ставки до рівня, встановленого чинним законодавством. При цьому банк протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки надсилає повідомлення позичальникові з наведенням зменшеного розміру процентної ставки й дати, з якої вона встановлюється, що є зміною умов даного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Стаття 654 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оспорювана відповідачем додаткова угода є такою, що не суперечить вимогам закону та кредитного договору, що був укладений між сторонами, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення таких вимог зустрічного позову. Суд також не знаходить підстав для задоволення вимог відповідача про зобов"язання позивача - ПАТ КБ "Приватбанк" здійснити перерахунок платежів на умовах, що були визначені на час укладення кредитного договору, оскільки ці вимоги є похідними від двох попередніх вимог зустрічного позову, у задоволенні яких суд відмовив відповідачу. Вимоги позивача за первісним позовом - ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором суд знаходить обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи із такого. Судовим розглядом встановлено, що відповідач - [PERSON] належним чином не виконував свої зобов"язання за кредитним договором і допускав прострочення сплати платежів, визначених кредитним договором № NKTGGK0404003 від 18.03.2008 р., внаслідок чого станом на 26.02.2016 р. він має заборгованість на загальну суму - 51 565,68 доларів США, що еквівалентно 1 404 649,10 грн., із яких: - заборгованість за кредитом - 41 201,25 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 6 835,89 доларів США; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 163,56 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань - 900,73 долари США; - штрафи у розмірі 9,18 доларів США (фіксована частина) і 2 455,07 доларів США (процентна складова). Розмір кредитної заборгованості відповідач та його представник у судовому засіданні не оспорювали. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним задовольнити первісний позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, а у задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Outcome: approved