Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

позивач звернувся до суду, мотивуючи заявлені вимоги тим, що відповідач у жовтні 2012 року взяв у нього в борг 97920 гривень, які зобов'язувався повернути в строк до березня 2013 року. Позику підтвердив розпискою. До теперішнього часу борг відповідачем не повернуто, а тому просив стягнути з нього в судовому порядку борг з урахуванням 3 % річних в розмірі 100857 грн. 60 коп. 3 % річних позивачем розраховано в розмірі 2939 грн.60 коп за період з 01.10.2012 по 01.10.2013. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Уточнив, що 3 % річних просить стягнути за період з 01.04.2013 по 01.04.2014. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги ґрунтуються на законі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач вдруге не з"явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. В судовому засіданні встановлено, що 11 жовтня 2012 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу кошти, а останній зобов'язувався повернути борг у березні 2013 року.Предметом договору були кошти в сумі 97920 гривень, які відповідач отримав 11 жовтня 2012 року. Форми договору позики сторони не дотримались. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики, являється складена відповідачем та предоставлена позивачу розписка, яка посвідчила отримання відповідачем коштів, що відповідає положенням частини 2 статті 1047 ЦК України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Останнім днем повернення позики є 01 квітня 2013 року. У встановлений строк та до даного часу відповідачем борг не повернуто, а тому вимоги позивача про примусове стягнення позичених коштів являються обгрунтованими. Наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання встановлені ст. 625 ЦК України. Відповідно до частини 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням, у тому числі, 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вказану норму, відповідач має нести відповідальність за порушення грошового зобов"язання. Борг за договором позики підлягає стягненню з нього з урахуванням 3 % річних від суми позики. В силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищезазначене, позовна вимога про стягнення 3 % річних від суми позики підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Вказаний розмір позивачем розрахований вірно та становить 2937 гривень 60 копійок за період з 01.04.2013 по 01.04.2014. У відповідності до правил, встановлених статтею 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1008,58 гривень, що підтверджується квитанцією № 3569 від 18 липня 2014 року. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вищевказаних правил. На підставі викладеного, ст. ст. 610, 611, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved