Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 жовтня 2014 року в Снігурівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 96. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З квітня 2019 року шлюбні відносини між ними припинені за протилежних поглядів на сімейне життя. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, через що виникають сварки. Вважає, що шлюб носить формальний характер, збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 840,80грн. та витрати на правову допомогу у сумі 900,00грн. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, у зв`язку з перебуванням у пологовому будинку, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, просила залишити позивачу шлюбне прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору та правової допомоги. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 18 жовтня 2014 року в Снігурівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 96); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 06 травня 2020 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого Червонодолинською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області серії [NUMBER] на підставі актового запису № 7, складеного 07 липня 2015 року (а.с. 5). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з квітня 2019 року за протилежних поглядів на шлюб та сім`ю, про що свідчить також копія акту депутата Широківської сільської ради Миколаївської області Матолич Л.І. від 04 травня 2020 року (а.с. 10); за час розгляду справи у суді, а саме з травня 2020 року, сторони не примирилися; дитина проживає з позивачем, на підтвердження чого нею надано довідку про склад сім`ї, видану Широківською сільською радою Миколаївської області 05 травня 2020 року № 414 (а.с. 9). Позивач створила нову фактичну сім`ю, в якій чекає на дитину; згідно з довідкою начальника Снігурівського РВ ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нежлученко А. від 19 вересня 2020 року № 1092/133-04, 11 вересня 2020 року прийнято заяву № 16/133-41 та 17/133-41 про визнання батьківства до народження дитини від [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Опікун має право пред`явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, створила нову сім"ю з чоловіком від якого завагітніла та який визнав своє батьківство щодо зачатої дитини, відповідач відзив на позов не надав, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст. 112 СК України. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до акту виконаних робіт адвокатом Бусахіною Т.В. на підставі договору від 06 травня 2020 року про надання правової допомоги [PERSON] , за виконання оформлення позовної заяви позивачем сплачено 900 грн. На підтвердження понесених судових витрат в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 06.05.2020 року, додаток до договору про надання правової допомоги від 06.05.2020 року, акт виконаних робіт, квитанція про оплату послуг на правову допомогу, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Разом з тим, враховуючи складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, який не є значним, не вжиття заходів щодо досудового врегулювання спору, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 400 грн., який буде відповідати засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги. Таким чином, за нормами ст.141 ЦПК України, суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивача 400грн. судових витрат на правову допомогу, та 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved