Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа основним позовом [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анцифєрова Алла Миколаївна, [PERSON],та позов третьої особи із самостійними вимогами : [PERSON] до Київської міської ради, [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анцифєрова Алла Миколаївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що її чоловік [PERSON] помер [INFO]. Він мав онуку - [PERSON], мати якої та відповідно донька чоловіка позивача, [PERSON], померла раніше за свого батька. [PERSON] одружилась з [PERSON], взявши його прізвище, [PERSON] - помер. Позивач зазначає, що 25.11.1993 року між ЗАТ "Спілка" та покійним чоловіком позивача було укладено договір № б/н, яким передбачені умови інвестування будівництва підземного гаражу [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорта на гараж загальна площа гаражного боксу складає 18,4 кв.м. 25.06.2018 року, як вказує позивач, вона та онука чоловіка отримали Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутніф правовстановлюючий документ на гараж. Позивач вказує, що після смерті чоловіка позивача, вона є єдиною спадкоємицею за законом на спірний гараж, оскільки онука чоловіка на спадкове майно, після смерті діда не претендує та відмовляється на її користь. Позивач просить суд визнати за нею право власності на підземний гараж [ADDRESS] в м.Києві загальною площею гаражного боксу 18, 4 кв. м. 28.11.2018 року позивач направила до суду заяву про зменшення позовних вимог, просила визнати за нею право власності не на весь гараж, а на 1/2 частину гаража. 10.10.2018 року до суду надійшов позов третьої особи із самостійними вимогами ([PERSON].) про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування свого позову вказала, що її дідусь [PERSON], помер [INFO]. [PERSON], мати третьої особи із самостійними вимогами, одружилась з [PERSON], взявши його прізвище. ЇЇ дідусь мав дружину - [PERSON] 25.11.1993 року, як вказує третя особа із самостійними вимогами, між ЗАТ "Спілка" та її покійним дідусем, було укладено договір № б/н, яким передбачені умови інвестування будівництва підземного гаражу [ADDRESS]. Після смерті її дідуся спадкоємцями за законом на спірний гараж є дружина дідуся та його онучка. Інших осіб які б претендували на майно не має. Третя особа із самостійними вимогами прость суд визнати за нею право власності на 1/2 частину підземного гаражу [ADDRESS]. 14.12.2018 року до суду надійшов відзив представника Київської міської ради Рог.О., в якому він вказав, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкодавець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема гараж. Таким чином, як вважає позивач за основним позовом, якщо власність на гараж не було оформлено відповідно до чинного законодавства, то вимоги позивача про визнання права власності є необгрунтованими. просив суд відмрвити в задоволенні позову [PERSON] 19.12.2018 року позивач [PERSON] направила до суду відповідь на відзив Київської міської ради, вказавши, що не погоджується з позицією відповідача, оскільки Київська міська рада є належним відповідачем, оскільки в разі невизнання права власності на спврний гараж, він перейде у власність міської громади. Просить суд задовольнити її позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги. 16.07.2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 25.07.2018 року Ухвалою судді позов залишено без руху. 29.08.2018 року Ухвалою судді відкрито провадження у справі. 19.12.2018 року Ухвалою суду витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець Алли Миколаївни належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON], який помер 31 травня 2017 року. 19.12.2018 надано третій особі із самостійними вимогами [PERSON] строк для подання до суду відзиву до 01 квітня 2019 року. У судове засідання з"явились представники [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які позовну заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, просив слухати справу без участі представника Київської міської ради. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. направила належним чином завірену копію спадкової справи та просила слухати справу за її відсутності. Заслухавши пояснення представників по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 16). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є його дружина [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що 25.06.2018 року, [PERSON] отримали Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні правовстановлюючий документ на гараж. (а.с. 17). Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів спадкової вбачається, що [PERSON] заповіт не складав. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виплати пайового внеску питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалось Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З таких обставин, вимоги позивачів ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Outcome: approved