Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. Просила визнати недійсним договір про надання позики № 231628 від 09 вересня 2014 року, укладений між нею та ТОВ «Гранфінресурс» , стягнути з відповідача одноразовий комісійний внесок у розмірі 1400 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 9 вересня 2014 року між нею та ТОВ «Гранфінресурс» укладено договір № 231628 з додатками до нього №1 та №2, за умовами якого ТОВ «Гранфінресурс», за її згодою, зобов'язується вчинити від її імені та за її рахунок певні дії, спрямовані на отримання нею грошової суми у розмірі 40 000 грн., на умовах діяльності Програми «Альянс Україна», у порядку та строки, що містить Додаток №2, який є невід'ємною частиною цього Договору, в тому числі сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування, організовувати та проводити заходи по розподілу грошового фонду та надати їй заявлену до придбання суму (ст. 1 Договору). На виконання умов даного договору, а саме ст. 2 Договору № 231628 позивачкою 9 вересня 2014 року було здійснено сплату одноразового комісійного внеску у розмірі 1400 грн. При цьому позивачка зазначає, що умовами укладеного договору та додатків до нього не визначено чіткого графіку отримання коштів. Діяльністю відповідача є створення та обслуговування пірамідальної схеми, що полягає у формуванні групи клієнтів, метою яких є придбання товару в групах за рахунок коштів їх учасників, без залучення коштів товариства, а зобов"язання відповідача зводяться до організації та створення умов для придбання товарів учасниками системи і здійснення адміністративних послуг. Згідно з укладеним договором учасник має сплатити одноразовий комісійний платіж, адміністративний платіж та щомісячний загальний платіж. Розподіл коштів між учасниками проводиться щомісячно, але право на купівлю товару отримують не всі учасники системи, а ті, які зробили найбільшу кількість загальних щомісячних платежів, тобто розподіл коштів проводиться по пірамідальній схемі. Відповідач здійснює фінансові послуги, які передбачають залучення фінансових активів фізичних осіб, але відповідної ліцензії на цей вид діяльності на має. Вказує, що договір не відповідає чинному законодавству і порушує її права як споживача послуг. Крім того, позивачка вказує що діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у 1000 грн. Та просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі , були надані також письмові пояснення. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про слухання справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, на адресу суду були надані письмові заперечення на позовну заяву. Заперечення полягають в тому, що договір активується на четвертий день з моменту підписання, позивач у цей строк не звернулася до товариства з приводу розірвання договору, тобто повністю погодилася з умовами укладеного договору. Відповідач зазначає, що кінцевим результатом укладеної угоди з учасником програми є отримання права на кошти, учасник сплачує ТОВ „Гранфінресурс" послуги , пов"язані з отримання грошової позики, тобто програма отримання грошових коштів «Альянс Україна» є накопичувальною системою та не має ознак пірамідальної схеми. Також посилається на те, що грошовий фонд учасників програми формується за рахунок їх чистих внесків і порядок розподілу грошового фонду проводиться відповідно до умов укладеного договору. Зазначає, що при укладенні даного правочину були дотримані приписи законодавства та відсутні докази щодо введення позивача в оману при укладанні договору. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 09 вересня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ „Гранфінресурс" був укладений договір № 231628 про надання позики на умовах діяльності Програми „Альянс Україна", що містяться у додатках № 1 та №2, які є невід"ємною частиною договору. Додаток №1 містить анкетні данні учасника системи та перелік платежів з зазначенням їх розміру, які позивач повинен здійснити, а додаток №2 - умови програми «Альянс Україна». Предметом даного договору є послуги, що надаються шляхом формування реєстрів учасників, метою яких є придбання товару або відповідної суми у позику на умовах програми «Альянс Україна» (п. 1.3. додатку № 2). Згідно з п. 1.1 ст. 1 договору адміністратор, за згодою учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми у позику, зазначеного у додатку № 1 до договору, на умовах діяльності програми «Альянс Україна», що міститься в додатку № 2 до договору, і які є невід'ємними частинами цього договору, в тому числі: сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування, присвоїти і повідомити учаснику його код у групі; організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та строки, передбачені цим договором та додатками до нього; тобто зобов'язався вчинити певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару. Позивачка одноразово сплатила вступний внесок у розмірі 1 400 грн., який являє собою узгоджені сторонами витрати адміністратора, пов'язані із включенням учасника, тобто позивача, до програми «Альянс Україна». З умов оспорюваного договору вбачається, що виконання послуг відповідачем полягає в тому, що учасник сплачує передбачені договором кошти, а ТОВ „Гранфінресурс" формує групу осіб, за рахунок чистих внесків яких здійснюється асигнаційний захід, тобто захід по розподілу фонду групи, за результатами якого надається дозвіл, тобто право на отримання товару, на підставі якого адміністратор проводить оплату товару, організовує його передачу у власність учасника або відповідну суму у позику. Учасник одержує товар або відповідну суму у позику відповідно до методів визнання права на отримання ним товару/позики, передбачених договором (ст. ст. 4, 5), і таке визнання права здійснює ТОВ „Гранфінресурс" на власний розсуд, право на купівлю мають не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість внесків. Договір не містить строків та (або) термінів отримання учасником товару/позики, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ „Гранфінресурс" за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником товару/позик. Натомість договором передбачено, що у випадку неналежного виконання умов договору або не сплати запропонованих адміністратором платежів, учасник позбавляється права на придбання товару/позики, втрачає сплачений адміністративний платіж і позбавляється права на участь у наступному найближчому заході. У разі виявлення учасником бажання розірвати договір протягом 3 календарних днів з моменту його підписання та виконання ним умов ст.8 Договору відповідач повертає учаснику 70% внесеного ним вступного платежу, в інших випадках розірвання договору вступний платіж та адміністративні витрати учаснику не повертаються, повернення коштів відбувається після закриття реєстру. Таким чином, суд вважає що умови оспорюваного договору є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, і що ТОВ „Гранфінресурс" здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки фонди групи з придбання товару/позики формуються виключно за рахунок внесків інших клієнтів системи, без залучення коштів товариства, а розподіл коштів фонду групи між клієнтами являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З положень ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Судом встановлено, що позивач сплачувала кошти не за сам товар/ позику, а за можливість одержання права на купівлю товару/отримання позики. ТОВ „Гранфінресурс" без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару/отримання позики одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми «Альянс Україна». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що досягнута між сторонами угода порушує права позивача, а діяльність відповідача з реалізації послуг з адміністрування системи є такою, що вводить споживача в оману. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійним договору № 231628 від 09 вересня 2014 року з додатками до нього та стягнення з відповідача на її користь суми одноразового комісійного внеску в сумі 1400 грн., суд вважає доведеними. Що стосується позовних вимог в частині відшкодуванні моральної шкоди, то суд вважає. що слід відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині, виходячи із наступного. Пунктом п'ятим частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що моральна шкода відшкодовується лише у випадку, коли вона заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, а позивачем не надано доказів на підтвердження того, що моральна шкода спричинена йому саме у зв'язку із недоліками (дефектом) продукції. Договором, укладеним між сторонами, відшкодування моральної шкоди не передбачено. Таким чином, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Outcome: partial