Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

18.12.2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 10.09.2015 року між нею та відповідачем було укладено договір позики на суму 5000 гривень, зі строком повернення грошових коштів до 31.12.2015 року зі сплатою відсотків за кристування у розмрі 10% від суми. 10.12.2015 року відповідачка повторно взяла в борг у позивачки 5000 гривень зі сплатою 10% за користування коштами строком повернення до 10.12.2015 року. В підтвердження факту укладання договору позики та одержання від [PERSON] грошей у зазначеній сумі, відповідачка написала розписки. Відповідачка не виконала своїх зобов''язань за договором позики та не повернула борг у зазначеній сумі. На вимоги [PERSON] щодо повернення грошових коштів відповідачка не реагує, добровільно повернути кошти не бажає, у зв"язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 10000,00 грн., 25000,00 гривень- пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання, 2500,00 гривень-інфляційне збільшення, 570,00 грнивень-3% річних від простроченої суми за весь час прострочення та судовий збір в розмірі 640,00 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, про день, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримує, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з"явилася, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України,жодних доказів та заперечень суду не надала. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 5000 гривень зі строком повернення грошових коштів до 31.12.2015 року зі сплатою 10% за користування коштами. 10.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] знову було укладено договір позики на суму 5000 гривень зі строком повернення грошових коштів до 31.01.2016 року зі сплатою 10% за користування коштами. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У статті 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про те, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою. Оскільки відповідачкою зобовязання по поверненню суми боргу не виконано, то у позивача виникло право на нарахування пені. З наданого позивачем розрахунку за період з 10.10.2015 року по 10.12.2017 рік сума пені складає: 26 місяців х 500 грн. = 13000,00 гривень, а за період з 10.12.2015 року по 10.12.2017 рік сума пені складає: 24 місяців х 500 грн. = 12000,00 гривень. Всього сума пені становить 25000,00 гривень. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних за розрахунком позивача складає 570 грн. 00 коп., інфляційні витрати складають 2500 грн. 00 коп. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача за договорами позики від 10.09.2015 р. та від 10.12.2015 року грошові кошти: 10000,00 грн.- сума основого боргу, 25000,00 гривень- пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання, 2500,00 гривень-інфляційне збільшення, 570,00 грнивень-3% річних від простроченої суми за весь час прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved