Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

09 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом до відповідачів, просив визнати недійсним договір іпотеки № 2.1.16.4. - 07/22-ІЕ1, укладений між іноземним Акціонерним товариством "Parex banka", далі АТ "Parex banka", найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Реверта", юридичною особою за законодавством Латвійської Республіки, та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 2948, 2949, далі Договір іпотеки, та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек запис № 12604343 про обтяження іпотекою предмета іпотеки за оспорюваним договором - нежитлового приміщення загальною площею 1 032,30 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини. 06.05.1995 року між Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. За час перебування в шлюбі Відповідачем [PERSON] було придбано вказане нежитлове приміщення. 23.08.2007 року між Відповідачем [PERSON] та АТ "Parex banka" був укладений оспорюваний Договір іпотеки, згідно умов якого Відповідач [PERSON] передав вказане нежитлове приміщення в іпотеку АТ "Parex banka". Оскаржуваний договір іпотеки № 2.1.16.4. - 07/22-ІЕ1 було укладено Відповідачем [PERSON] без згоди Позивача з посиланням на шлюбний договір від 28.03.2007 року за умов якого рухоме та нерухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке підлягає державній реєстрації, є особистою власністю дружини або чоловіка, на чиє ім'я воно зареєстроване. Разом з цим, рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 06.09.2012 року, яке набрало законної сили та є чинним, зазначений шлюбний договір визнаний недійсним. За вказаних обставин, позивач, просить визнати недійсним оспорюваний Договір іпотеки з підстав, передбачених ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК як такий, що суперечить положенням ст.ст.63, 69 СК України, ст.369 ЦК України, ст.6 Закону України «Про іпотеку», оскільки укладений без згоди іншого співвласника - позивача як іншого з подружжя [PERSON]. Крім того, посилаючись на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2013, було встановлено, що договір іпотеки було укладено внаслідок введення відповідача [PERSON] в оману, позивач вважає наявними підстави для визнання оспорюваного Договору іпотеки недійсним на підставі ст.230 ЦК України. За тих же обставин позивач, вважаючи нікчемним Кредитний договір №2.1.16.4.-07/22 від 23.08.2007, в забезпечення якого укладено оспорюваний Договір іпотеки, як такий, що порушує публічний порядок, зокрема, оскільки Кредитний договір був спрямований на порушення конституційних прав і свобод громадянина та незаконне заволодіння майном відповідача [PERSON] і укладений внаслідок вчинення злочину, просить визнати недійсним і оспорюваний Договір іпотеки./а.с.2-5, т.1/ 24 грудня 2013 року представником Позивача [PERSON] - [PERSON] подано до суду заяву про зміну предмету в частині вимоги позову про вилучення запису про іпотеку, позивач просить вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 93755 щодо нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] загальною площею 1 032,30 кв.м., що становить 13/100 від всього домоволодіння./а.с.83-84, т.1/ Ухвалою суду від 08.01.2014 до участі у справі як третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог спору залучено [PERSON], за якою на даний час зареєстровано право власності на предмет іпотеки за оспорюваним Договором іпотеки, що не заперечували особи у справі./а.с.37-44, т.1/ В судовому засіданні з розгляду справи представник Позивача [PERSON] - [PERSON]/а.с.6, 83 т.1/ позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заяві про зміну предмету позову, просив позов задовольнити в повному обсязі. По суті викладеного в позові зауважив, що у змісті позову при зазначені правової підстави, допущено описку з посиланням на положення ст.227 ЦК України як на підставу вважати Кредитний договір нікчемним, уточнивши правову підставу вважати Кредитний договір нікчемним і таким, що порушує публічний порядок, на підставі ст.228 ЦК України. Представники Відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] /а.с.86, 98, т.1/ позовні вимоги та викладені в позові обставини визнали, просили позов задовольнити. Представники Відповідача Акціонерне товариство «Реверта» - Случ О.В. та Левіцький Є.В. /а.с.87-92/ проти позову категорично заперечили, посилаючись на викладене у письмових запереченнях, просили відмовити в повному обсязі. Зокрема, послались на відсутність підстав вважати оспорюваний Договір іпотеки недійсним та нікчемним, оскільки на момент його укладення були дотримані вимоги чинного законодавства, визнання в подальшому шлюбного договору недійсним рішенням суду вважають не дає підстав вважати оспорюваний договір недійсним, оскільки належність предмета Іпотеки на праві особистої власності відповідачу [PERSON] встановлена судовим рішенням і дана обставина, на думку представників не підлягає доказуванню. Крім того, представники послались на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки вважають, що позивачем та представником не надано доказів про те, що про порушення свого права позивачу стало відомо у 2011 році, після надходження вимоги від Банку, зі свого боку вважаючи, що позивач могла і повинна була знати про передачу спірного приміщення в іпотеку до 2011 року з часу укладення оспорюваного Договору Іпотеки у 2007 році внаслідок перебування з відповідачем [PERSON] у шлюбі та спільного проживання, вважаючи строк позовної давності таким, що сплинув 23.08.2010. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечень не мав, посилаючись на викладене в письмових поясненнях, вважав наявними підстави для його задоволення./а.с.140-149, т.1/ Суд вирішивши можливим розгляд справи у відсутність позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON], за участі уповноважених представників, заслухавши представників сторін та третьої особи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. На підставі пояснень представників сторін та наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини, які не заперечуються сторонами і неодноразово встановлені судовими рішеннями, копії яких наявні в матеріалах справи. 06.05.1995 року між Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ставищенського району Київської області./а.с.49-58, т.1/ За час перебування в шлюбі Відповідачем [PERSON] було придбано нежитлове приміщення загальною площею 1 032,30 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та складає 13/100 від всього домоволодіння. Нежитлове приміщення було придбано на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між Відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Апстар Контінентал Юркейн» від 28.03.2007 року, зареєстровано в реєстрі за № 328. Право власності Відповідача [PERSON] зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 12 квітня 2007 року за № 135-з./а.с.9, т.1/ 23.08.2007 року між Відповідачем [PERSON] та Відповідачем іноземним Акціонерним товариством "Parex banka", далі АТ "Parex banka", найменування змінено на Акціонерне товариство "Реверта", юридичною особою за законодавством Латвійської Республіки, був укладений договір іпотеки № 2.1.16.4. - 07/22-ІЕ1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 2948, 2949, згідно умов якого Відповідач [PERSON] передав вказане нежитлове приміщення в іпотеку, без згоди [PERSON] і на підставі шлюбного договору між [PERSON] та [PERSON] від 28.03.2007, згідно умов якого предмет Іпотеки вважався особистою власністю [PERSON]./а.с.20-36, т.1/ 11.06.2012 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано обтяження іпотекою вказаного нежитлового приміщення на підставі оспорюваного Договору іпотеки, запис №93755./а.с.38, т.1/ Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 06.09.2012 року, яке набрало законної сили та є чинним, шлюбний договір між [PERSON] та [PERSON] від 28.03.2007, на підставі якого предмет Іпотеки вважався особистою власністю [PERSON] визнано недійсним./а.с.49-58, т.1/ 08 лютого 2013 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва у кримінальній справі відносно [PERSON], в особі якого укладено Кредитний договір, в забезпечення якого укладено оспорюваний договір Іпотеки, визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 192, ч.1 ст. 358 КК України за фактом шахрайських дій при укладанні Кредитного договору №2.1.16.4.-07/22 від 23.08.2007, укладеного між АТ "Parex banka" та Компанією Lindmax LLP./а.с.59-69, т.1/ Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, які прийнято до уваги судом: копією договору купівлі продажу, копією акту прийому-передачі, копією реєстраційного посвідчення, копією Договору іпотеки, копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копією відомості з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, копією рішення Тетіївського районного суду Київської області, копією вироку Шевченківського районного суду м. Києва. /а.с.9-11, 20-44, 49-53, 59-64, т.1/ Суд, вирішуючи яке право України чи Латвійської Республіки підлягає застосуванню до спірних правовідносин, зокрема щодо дійсності оспорюваного Договору іпотеки, виходить положень ч.1 ст.32, ч.1 ст.33, п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про міжнародне приватне право» та п.8.3 оспорюваного договору Іпотеки, згідно якого сторонами обрано право та законодавство України./а.с.33/ Відповідно до ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України, в редакції чинній на час укладення оспорюваного Договору, підставою недійсності правочину є недодержання вимог про те, що зміст правочину, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладення оспорюваного Договору іпотеки, майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини, зокрема оскільки у зв'язку з визнанням шлюбного договору між сторонами недійсним судом, передане в іпотеку відповідачем [PERSON] без згоди іншого з подружжя позивача [PERSON] за оспорюваним Договором іпотеки нежитлове приміщення, яке придбано [PERSON] у шлюбі, враховуючи положення ст.60 СК України, є спільним майном подружжя, суд надходить до висновку, що зміст оспорюваного правочину суперечить наведеним положенням ст.6 Закону України «Про іпотеку» і вважає наявними підстави для визнання цього правочину недійсним на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 і ч.4 ст.369 ЦК України. Разом з тим, суд вважає відсутніми підстави вважати оспорюваний Договір іпотеки недійсним з підстав, передбачених ст.230 ЦК України, як такий що укладений під впливом обману, оскільки, виходячи з положень вказаної статті, для наявності таких підстав, необхідною умовою є вчинення обману однією із сторін оспорюваного правочину, а не третіх осіб, на що посилається позивач та її представник, іншого судом не встановлено. Встановлені вищезгаданим вироком суду обставини не мають юридичного значення для недійсності оспорюваного Договору Іпотеки, у тому числі з підстав, передбачених ст.230 ЦК України, оскільки встановлюють обставини укладення Кредитного договору, а не оспорюваного Договору, і крім того, не мають наслідком нікчемність Кредитного договору, оскільки таких наслідків не передбачено ст.230 ЦК України. Також, суд вважає відсутніми підстави вважати як оспорюваний Договір Іпотеки, так і Кредитний договір, нікчемним в силу положень ч.1 ст.228 ЦК України. Виходячи зі змісту ч.1 ст.228 ЦК України для наявності підстав вважати правочин таким, що порушує публічний порядок, предмет цього правочину має прямо передбачати порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Разом з тим, виходячи з положень ст.1054 ЦК України, ст.1 Закону України «Про іпотеку» та умов Кредитного договору та оспорюваного договору Іпотеки, таких положень предмети цих договорів не містять, оскільки по суті зводяться до відповідно кредитного та іпотечного зобов'язань, що не заперечували особи у справі. Суд вважає необгрутнованими та безпідставними посилання представників відповідача Акціонерного товариства "Реверта" на сплив позовної давності для звернення позивача за захистом свого права, оскільки відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України початок строку позовної давності для оспорювання дійсності Договору іпотеки між сторонами починається зі спливом строку його виконання, разом з тим, згідно п.8.5 оспорюваного Договору останній діє до повного виконання основного зобов'язання за Кредитним договором, строк виконання якого 22.08.2014 і на час розгляду справи судом не настав, що не заперечували представники відповідача і відповідно кредитора Акціонерного товариства "Реверта". Виходячи з вищевикладеного та положень ч.1 ст.215 ЦК України у зв'язку з недійсністю Договору іпотеки, підстава для реєстрації обтяження предмету іпотеки відсутня, суд вважає наявними підстави для вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №93755 на підставі оспорюваного Договору іпотеки. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved