Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач ПрАТ "Страхова компанія "Україна" звернувся до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.03.2013 року о 16 годині 05 хвилин на вул. Закревського, 89 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобіль Шевроле отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля була завдана матеріальна шкода. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Хундай була застрахована у Страховій компанії "Україна", згідно договору від 21.03.2012 року. На підставі Страхового акту власнику автомобіля Шевроле позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 5708, 23 грн. Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєній ДТП. Відповідно до умов Договору обов"язкового страхування від 21.03.2012 року документом, що посвідчує особу та підтверджує право на зменшення розміру платежу є пенсійне посвідчення [NUMBER], але на момент ДТП автомобілем керував відповідач [PERSON] З урахуванням вимог діючого законодавства відповідач повинен відшкодування 1\\2 частину страхового відшкодування, виплаченого позивачем. Оскільки відповідач добровільно не бажає відшкодувати вказані витрати, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 2854, 12 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що на момент скоєння ДТП та відшкодування шкоди діяла інша редакція Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності", яка не встановлювала обов"язку особи відшкодувати 50 % розміру страхового відшкодування, зміни до закону були внесені лише 05.07.2012 року. А тому відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Страхової компанії не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.03.2013 року о 16 годині 05 хвилин на вул. Закревського, 89 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобіль Шевроле отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля була завдана матеріальна шкода. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Хундай була застрахована у Страховій компанії "Україна", згідно договору від 21.03.2012 року. На підставі Страхового акту власнику автомобіля Шевроле позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 5708, 23 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.07.2013 року. Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєній ДТП. Відповідно до умов Договору обов"язкового страхування від 21.03.2012 року документом, що посвідчує особу та підтверджує право на зменшення розміру платежу є пенсійне посвідчення [NUMBER], але на момент ДТП автомобілем керував відповідач [PERSON] У позовних вимогах позивач вказує про те, що відповідач повинен відшкодувати 50 % розміру страхового відшкодування, виплаченого позивачем, відповідно до вимог п. 38.1.1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". При розгляді справи встановлено, що власником автомобіля Хундай є [PERSON], який надав право керування відповідачу [PERSON], про що були внесені відповідні відмітки у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. 21.03.2012 року між ПрАТ "Страхова компанія "Україна" та [PERSON] був укладений Договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1202547, відповідно до якого в період з 21.03.2012 року по 21.03.2013 року під страховим захистом знаходився автомобіль [NUMBER]. Відповідно до вимог п. 38.1.1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання зазначеного транспортного засобу з порушенням умов, передбачених п. 13.2 ст. 13, відповідно до якої розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 % за умови, що страхувальником є громадянин України, пенсіонер, а безпечний транспортний засіб має робочий об"єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов"язана компенсувати страховику 50 % виплаченого страхового відшкодування. Але при цьому слід зазначити, що редакція п. 38.1.1 вказаного вище Закону почала діяти після прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо обов"якового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 05.07.2012 року. До прийняття вказаного Закону діяла попередня редакція п. 38.1.1 Закону, а саме: у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригую чого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов"язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Цим же Законом від 05.07.2012 року були внесені доповнення до ст.. 13, а саме доповнено статтю п. 13.2, відповідно до умов якої зазначена пільга надається за умови особистого керування транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Згідно із ст.. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом"якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, на момент укладення договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.03.2012 року страхувальник не порушував вимог Закону України та укладав договір за умовами, що діяли на той час. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed