Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачкою [PERSON], вони розірвали 07 жовтня 2013 року, що підтверджується ксерокопією рішення Рахівського районного суду Закарпатської області. Від їхнього шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. З січня 2012 року син [PERSON] постійно проживає разом із ним та перебуває на його повному утриманні та вихованні. Дитина забезпечена всім необхідним. На даний час сину виповнилося 14 років, мати дитиною взагалі не цікавиться, не забезпечує належним вихованням та доглядом, веде розгульний спосіб життя і з 2012 року навіть не намагалася поспілкуватися з сином, що негативно впливає на моральний та духовний розвиток його дитини. На підставі наведеного просив винести рішення, яким позбавити [PERSON], [INFO], уродженку та мешканку [ADDRESS], українку, громадянку України, батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Посилається на те, що відповідачка [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, не займається вихованням сина, доказом цього, в тому числі, є висновки працівників міліції, які підтверджують, що мати не має бажання спілкуватися з дитиною, її цікавлять лише матеріальні речі. Окрім того, син [PERSON] сам ствердив, що мати не виховує його, не відвідує батьківські збори, не бере участі в його утриманні, тому він бажає, щоб його матір позбавили батьківських прав. На підставі наведеного просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. В своїх показах зазначила, що вона спілкувалася та спілкується із своїм сином. Посилання позивача та його представника про те, що вона веде аморальний спосіб життя є не правдивими, є такими, що не підтвердженні жодним належним та допустимим доказом. Не заперечує, що між нею та її колишнім чоловіком, склалися непрості відносини, він не допускає її до спільно побудованого житлового будинку,звідки вигнав її разом з неповнолітньою дочкою [PERSON]. Їх син, [PERSON] залишився проживати з бабусею, матір"ю чоловіка, яка фактичнно займається вихованням її сина, та не допускає її до дитини. Вважає, що відсутні підстави для позбавлення її батьківських прав. Представник відповідачки, [PERSON], в судовому засіданні просив суд критично віднестися до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його довірительки батьківських прав, оскільки даний висновок ґрунтується виключно на показах позивача [PERSON] та думці неповнолітнього [PERSON] про те, що він має намір проживати разом з батьком і бабусею. Жодних інших обставин, які б підтверджували той факт, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків, щодо виховання неповнолітньої дитини у висновку №03-18/641 від 24.10.2014 року, не наведено. Вважає, що позивач та його представник не надали суду жодних належних та допустимих доказів того, що його довірителька не виховує дитину. Просив не брати до уваги покази свідків, які являються неповнолітніми дітьми, а їх покази суперечать одне одному. Також, просив взяти до уваги заперечення проти позову, яке міститься у матеріалах справи. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області - Мельніченко Л.А. в судовому засіданні заперечень щодо задоволення позову не заявила. Вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON], відносно її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], оскільки дитина сама бажає, щоб його маму позбавили батьківських прав. Прокурор Сич Х.В., в судовому засіданні, висловила думку про недоцільність позбавлення [PERSON], батьківських прав, тому просить у задоволенні позову відмовити. Будучи допитаний в судовому засіданні свідок, [PERSON], зазначив, що він хоче щоб його маму суд позбавив батьківських прав, оскільки вона його не годує, б"є, забирає одяг і речі, вживає алкогольні напої. Мама, навіть не подзвонила та не привітала на його день народження, не приходить до школи на батьківські збори, не цікавиться ним, не піклується про нього. Він не хоче, щоб мама мала щодо нього будь-які права. Свідок, [PERSON], в судовому засіданні, пояснила, що її мати багато разів приходила до брата, однак бабка та тато не допускають маму до брата. Їй добре жити із мамою, яка все купує їй та її братові. Батько ж із нею не спілкується. Вона дуже хоче щоб батько впустив їх з мамою у їх спільний будинок, де б вони змогли проживати. Свідок, [PERSON], пояснила, що її дочка [PERSON], разом із внучкою [PERSON] на даний час проживають у її житловому будинку. Дочка не має можливості спілкуватися із своїм неповнолітнім сином [PERSON], оскільки зять та його мати [PERSON], після розірвання шлюбу вигнали дочку, разом з внучкою, із спільного будинку та не хочуть впускати її у двір. Заслухавши сторін, учасників судового розгляду, взявши до уваги заперечення, яке міститься у матеріалах справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 травня 1999 року, який згідно рішення Рахівського районного суду від 07.10.2013 року по справі № 305/1183/13-ц - розірвано. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи судом встановлено та не заперечено відповідачкою, що неповнолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом із своїм батьком, [PERSON] та бабусею [PERSON], у житловому будинку [ADDRESS]. Позивач звернувся до суду з вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітнього сина [PERSON], оскільки остання ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини. У частині 1 статті 164 СК України встановлено виключний перелік коли мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, а саме, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводиться з дитиною; є хронічним алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Положеннями ст.ст. 150, 155 СК України встановлено, що батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, [PERSON] Суд не бере до уваги, як належний та допустимий доказ висновок органу опіки та піклування Рахівської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки в ньому не наведено жодних обставин, які б підтверджували той факт, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. Даний висновок ґрунтується виключно на показах позивача [PERSON] та думці неповнолітнього [PERSON] про те, що він має намір проживати разом з батьком і бабусею. Інших доказів, які б підтверджували, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], позивачем [PERSON] та його представником не надано, не здобуто таких доказів і в процесі судового розгляду справи. Разом з тим, статтею 157 СК України, врегульовано питання щодо вирішення батьками питань щодо виховання дитини, відповідно до якої, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. З показів сторін, свідків та матеріалів справи судом достовірно встановлено, що відповідачка, як мати неповнолітньої дитини - сина [PERSON], на час виникнення обставин, які є предметом розгляду справи в суді, не має повної, вільної, безперешкодної можливості брати участь у вихованні своєї дитини, із-за того, що позивач [PERSON] та його мати [PERSON], в будинку якої проживає позивач із дитиною, вчиняють такі дії. Однак, не дивлячись на це, відповідачка, як мати піклується про сина, цікавиться його вихованням, психологічним та фізичним розвитком. Враховуючи вище зазначене, суд вважає не доведеними ті обставини, що в діях відповідачки [PERSON], має місце факт ухилення від виконання своїх обов'язків щодо виховання неповнолітньої дитини. Окрім того, згідно п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03. 2007 року № 3 "Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це санкція, застосовувана в тих випадках, коли здоров"я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток дитини піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав, неналежного їхнього поводження або злісного ухилення від виконання батьківських обов"язків. Позбавлення батьківських прав- міра крайня. У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). В силу приписів статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Враховуючи вище наведене та зважаючи на обставини справи, ті докази, які були здобуті судом в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що у позові [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав слід відмовити, оскільки ні позивач, ні його представник в ході судового розгляду справи не довели, жодними належними та допустимими доказами того, що відповідачка [PERSON], як мати неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що могло б слугувати підставою для позбавлення матері батьківських прав. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем [PERSON].

Outcome: dismissed