Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив, свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Він є спадкоємцем майна за заповітом після померлого батька. 21.01.2010 року він звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом. Однак, постановою нотаріуса від 8 червня 2010 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що Свідоцтво про право власності на гараж не відповідає вимогам Закону та видане неналежним органом, в свідоцтві не зазначено дату видачі, об"єкт нерухомості та його адресу (видано свідоцтво про право власності на квартиру). Гараж був отриманий батьком позивача на підставі свідоцтва про право власності, яке було видано 18.04.1994 року та зареєстровано органом БТІ, вважали вказане свідоцтво дійсним. Питання щодо невідповідності вказаного свідоцтва вимогам закону виникло після смерті батька. 12.07.2010 року йому було видано новий технічний паспорт, ситуаційний план та план гаражу. За його зверненням, 20.10.2010 року було винесено рішення Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради №360 про присвоєння поштової адреси гаражу: 50052, м.Кривий Ріг, [ADDRESS]. Також позивачем було з"ясовано, що земельна ділянка під вказаним гаражем не приватизована. Гараж на балансі ПАТ "ІнГЗК", яке видало свідоцтво про право власності на гараж, також не знаходиться. Його батько за життя приватизував вищевказаний гараж, володів та користувався ним. Коли був побудований вказаний гараж та ким йому не відомо. В квітні 2011 року він звертався до суду з позовом про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за заповітом, однак в задоволені вказаного позову було відмовлено. Він та його батько вільно та добросовісно володіли вказаним гаражем більше ніж 19 років. Позивач продовжує ним володіти, підтримує в належному стані. Спадщина щодо вказаного гаражу відумерлою не визнавалась. Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні 28.08.2013 року, 19.09.2013 року, 27.11.2013 року, позивач підтримав позовні вимоги та викладені в позові обставини. Зазначив, що він є спадкоємцем майна за заповітом від 22.09.2003 року після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року. Він своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак, нотаріусом було вказано на неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний гараж, оскільки свідоцтво про право власності оформлено не належним чином. Раніше, внаслідок правової необізнаності при отриманні свідоцтва на гараж, ні його батько, ні він не звернули уваги на правильність оформлення свідоцтва і вважали його дійсним. Його батько за життя приватизував гараж разом з квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про право приватної власності на гараж було видано в 1994 році "Інгулецьким державним гірничо-збагачувальним комбінатом». Ким та коли було побудовано гараж - йому на відомо. Земельна ділянка, розташована під гаражем у власності кого-небудь не перебуває. Він вільно, відкрито, добровільно та безперервно користується гаражем, підтримує його в належному стані, робить ремонт, зберігає там свої речі. Вважає, що у нього виникло право власності на вказаний гараж за набувальною давністю. В подальшому позивач подав заяву, в якій вказав, що підтримує уточнений позов, просить його вимоги задовольнити. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні 19.09.2013 року, підтримав позовні вимоги [PERSON]. Пояснив, що позивач разом з батьком [PERSON] з 1994 року користувався вільно, відкрито гаражем по [ADDRESS] в м.Кривий Ріг. Після смерті батька продовжує ним користуватися, робив ремонт. У позивача виникло право на визнання права власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. Представник відповідача- виконкому Криворізької міської ради в судове засідання не явився, про дату та час розгляду справи судом повідомлявся. Надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, просять прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в судове засідання не явився, про дату та час розгляду справи судом повідомлявся, направили лист до суду про розгляд справи без участі їх представника. Проти позову не заперечують та при прийнятті рішення покладаються на думку суду. Представник третьої особи - Управління держкомзему у м.Кривий Ріг в судове засідання не явився, про дату та час розгляду справи повідомлені. Надійшов лист про розгляд справи без участі їх представника. Зазначають, що даний позов не порушує права управління, прийняте, в порядку передбаченому законодавством рішення суду буде виконано в межах покладених на нього судом обов"язків. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає в будинку по сусідству з позивачем, який проживає [ADDRESS]. Знає позивача та знав його батька. Останній придбав у ВАТ "ІнГЗК" гараж приблизно 20 років назад та разом з сином - позивачем у справі користувались гаражем. У [PERSON] було свідоцтво на право власності на гараж. Він біля вказаного гаража проходить коли йде додому, а тому бачив як позивач користувався гаражем, ставив в ньому свою машину. Зараз [PERSON] продовжує доглядати за гаражем. Гараж в доброму стані, не аварійний. Із пояснень свідка [PERSON] слідує, що він проживає [ADDRESS] з 1960 року. За адресою: [ADDRESS] в м.Кривий Ріг розташований гараж, який був придбаний [PERSON]. В якому році був придбаний гараж він не пам"ятає. [PERSON] разом з батьком користувався гаражем, ставив там свій автомобіль "Волгу". Після смерті батька [PERSON] користується гаражем. Крім померлого [PERSON] та позивача, вказаним гаражем ніхто не користувався. Він бачив, як позивач проводив в ньому ремонтні роботи, перекривав дах. Позивач користується гаражем не менше 15 років. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає [ADDRESS]. Неподалік з будинком знаходяться гаражі. Вона дізналась, що батько позивача - [PERSON] в 1994 році придбав там гараж, їх гараж знаходиться поряд. [PERSON] разом з сином [PERSON] користувались гаражем, ставили там автомобілі. Спочатку вона бачила інший автомобіль, потім у них в гаражі стояв автомобіль "Волга". Після смерті [PERSON] в 2009 році, вона вважала, що гараж перейшов у власність позивача, оскільки той постійно користується гаражем, доглядає за ним, перекривав дах. Вислухавши позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. Батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). [PERSON] помер [INFO] року, мати позивача померла [INFO] року (а.с.7,63а). Із копії заповіту від 22.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом П"ятої Криворізької державної нотаріальної контори, слідує, що [PERSON] на випадок смерті заповів все своє майно [PERSON] (а.с.8). 21.01.2010 року [PERSON] подав заяву до П"ятої Криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.9). Спадкова справа зареєстрована в спадковому реєстрі 26.04.2010 року (а.с.12). 08 червня 2010 року Державний нотаріус П»ятої криворізької державної нотаріальної винесла постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що Свідоцтво про право власності на гараж не відповідає вимогам Закону та видане неналежним органом, в свідоцтві не зазначено дату видачі, об»єкт нерухомості та його адресу (видано свідоцтво про право власності на квартиру) та його адресу (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру, яке видано Інгулецьким Державним гірночо-збагачувальним комбінатом без номеру та дати його видачі слідує, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира площею 23,9 кв.м., яка розташована в м.Кривий Ріг (вулиця нерухомого майна не вказана) (а.с.13). Отже встановлено, що гараж, як об»єкт нерухомості та його адреса в свідоцтві не зазначені. Свідоцтво видане на підставі розпорядження по ІнГЗК №360-а від 18.04.1994 року та завірене печаткою комбінату і підписом голови. Також міститься запис про те, що зазначений в цьому документі гараж (адреса гаражу також не вказана) зареєстрований в Криворізькому БТІ на праві приватної власності та записано в реєстрову книгу № 9 ПВШ-І-І. Цей запис завірено печаткою Криворізького БТІ і підписом. Згідно поетажного плану на гараж по [ADDRESS] та технічного паспорту, зазначено, що гараж загальною площею 23,9 кв.м. належить [PERSON], паспорт виготовлено 13.04.1994 року (а.с.14). Із повідомлення КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 12.07.2010 року, вбачається, що свідоцтво на право власності на гараж не відповідає вимогам Закону, видано не належним органом, без зазначення дати його видачі, об"єкту нерухомості та його адреси. Дозвіл на будівництво в БТІ не поданий (а.с.17). Із технічного паспорту на гараж по [ADDRESS] в м.Кривий Ріг виготовленого 12.07.2010 року, слідує, що власником є [PERSON]. За характеристикою: гараж б/н, 1950 року побудови, яма оглядова 1950 року побудови, загальна інвентаризаційна вартість складає- 10691 грн. (а.с.18-19). Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради № 360 від 20.10.2010 року було розглянуто звернення [PERSON] та присвоєно поштову адресу гаражу: 50052, м.Кривий Ріг, [ADDRESS], (а.с.15). Із листа ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» від 26.11.2010 року наданого [PERSON] на його звернення від 28.10.2010 року вбачається, що орган приватизації був ліквідований при передачі житлового фонду ВАТ «ІнГЗК» в комунальну власність міста Кривого Рогу на підставі рішення Криворізької міської ради від 26.12.2000р. №542 з 01.12.2004 року. Вся документація відносно житлових будинків, які не перебувають на балансі підприємства в архів ВАТ "ІнГЗК" не передавалась (а.с.21). Листом від 15.03.2012 року ПАТ "ІнГЗК" повідомив, що гараж [ADDRESS] в м.Кривий Ріг на балансі ПАТ "ІнГЗК" не перебуває (а.с.35). Із копій квитанцій, які знаходиться на аркушах справи №36,37, вбачається, що позивачем були придбані будівельні матеріали, замок. Однак, вказані докази до уваги судом не можуть бути прийняті, оскільки не доведено, що вказані будівельні матеріали використовувались під час ремонту гаражу. 10.12.2010 року, позивач отримав відповідь із КЖП №20 за №1858, в якій зазначено, що по гаражу, розташованому по [ADDRESS] між будинками №3 по №5, в них жодних документів немає, оскільки він не знаходиться на балансі підприємства. В 2004 році з ВАТ "ІнГЗК" передавався лише житловий фонд, а гараж являється нежитловим окремо розташованим приміщенням (а.с.23). Із копії листа управління Держкомзему у м.Кривий Ріг від 30.12.2010 року №3077/5, який адресовано [PERSON], вбачається, що земельна ділянка під розміщення гаражу по [ADDRESS] не облікована. Також зазначено, що за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0636 га для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд по [ADDRESS] на підставі державного акту № 16919 від 01.10.2002 року (а.с.25). Згідно відповіді КП ДОР "Криворізьке БТІ" від 09.12.2013 року, інформація щодо гаражу [ADDRESS] -відсутня (а.с.125). Також встановлено, що [PERSON] у 2011 році звертався до суду з позовом про визнання права власності на гараж в порядку спадкування. Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 06.06.2011 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2011 року вказане рішення залишено без змін (а.с.32-33). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №262 від 27.12.2013 року, ринкова вартість гаражу [ADDRESS] у м.Кривому Розі станом на дату проведення експертизи, складає 3395 грн., будівля гаражу придатна до експлуатації, дефектів та пошкоджень, які знижують несучу спроможність основних конструктивних елементів об"єкту - не встановлено. Дані отримані експертом при обстеженні - повністю співпадають з технічною документацією БТІ (а.с.127-132). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з 1994 року по теперішній час [PERSON] спочатку разом з батьком, а після його смерті одноособово відкрито, добросовісно та безперервно володіє і користується гаражем [ADDRESS] м.Кривому Розі. Підтримує гараж в належному стані. проводить необхідні ремонтні роботи. Спадщина щодо спірного гаражу відумерлою не визнавалася. Згідно приписів ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Слідуючи змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч.1 ст.344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Виходячи із першої необхідної умови об'єктом володіння є нежитлове приміщення, а саме гараж по [ADDRESS] м.Кривий Ріг, про що свідчить відповідна технічна документація та рішення виконкому Інгулецької районної в місті ради про присвоєння поштової адреси. Добросовісність володіння об'єктом на який поширюється строк давності підтверджується тим, що технічна документація на майно видана в 1994 році на ім'я батька позивача - [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Спадкоємцем [PERSON] є позивач у справі, який 21.01.2010 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак у вчиненні нотаріальних дій йому було відмовлено, у зв"язку з тим, що свідоцтво про право власності на гараж не відповідає вимогам закону. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивач [PERSON] разом з батьком користувався спірним гаражем та після його смерті продовжує відкрито ним користуватися. Останній більше 10 років відкрито, добровільно і безперервно користується зазначений гаражем. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень до діючого ЦК України, введеного в дію з 01.01.2004 року, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Отже, позивач у відповідності до закону порушив питання про виникнення права власності, після спливу встановленого строку володіння спірним нерухомим майном. З моменту спливу строку набувальної давності у нього, як давнішнього володільця, за загальним правилом, і виникло право власності на нерухоме майно, яким він відкрито, добросовісно і безперервно володіє. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно у цьому випадку не є підставою виникнення права власності, а визначає лише момент виникнення такого права. Це означає, що право власності виникає на підставі набувальної давності і, водночас, закріплюється за новим власником у момент його державної реєстрації. Оскільки судом встановлено, що позивач відкрито, добросовісно та безперервно на протязі більше 10 років володіє оспорюваним нерухомим майном, спадщина щодо оспорюваного майна відумерлою не визнавалася, та з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Понесені витрати по оплаті судового збору залишити за позивачем. На підставі ст.ст.328, 344 ЦК України та

Outcome: approved