Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

У грудні 2019 року позивач, АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку, заборгованості станом на 23 жовтня 2019 року на суму 5403,47 доларів США, що за курсом НБУ у розмірі 24,84 грн. за 1,0 долар США станом 23 жовтня 2019 року складає 134222,19 грн., та становить суму основного боргу за кредитом без інших складових як то відсотки, пеня. АТ КБ «ПриватБанк», будучи правонаступником закритого акціонерного товариства, в обґрунтування підстав позову посилається на укладення 02 вересня 2005 року з відповідачем [PERSON] у письмовій формі кредитного договору № DNL0AK11295392 за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 16388,00 доларів США зі сплатою 1,33 % на місяць на суму залишку заборгованості на строк до 02 вересня 2010 року на купівлі автомобіля у сумі 11970,00 доларів США та сплату страхових платежів в сумі 4418,00 доларів США, виконання зобов`язань за яким забезпечений договором поруки №DNL0AK11295392 від 02 вересня 2005 року, укладеним між банком та [PERSON] , за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, проте відповідачі належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконували, у зв`язку з чим станом на 23 жовтня 2019 року виникла заборгованість в сумі 16361,86 доларів США, яка складається з основного боргу в сумі - 5403,47 доларів США, 2992,49 доларів США - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 13,26 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, 7952,64 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, однак позивач просив солідарно стягнути з відповідачів лише заборгованість в сумі основного боргу - 5403,47 доларів США та понесені судові витрати. Відповідачі свій відзив не подали, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляли і про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду з заяви про перегляд заочного рішення місцем їх постійного проживання (перебування). З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 11 січня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з ухваленням 03 червня 2020 року заочного рішення про задоволення позову, яке переглянуте 15 лютого 2021 року за ухвалою цього ж суду про його скасування з призначенням судового розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року провадження в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, однак представник позивача 09 квітня 2021 року подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, представник відповідача [PERSON] - [PERSON] засобами електронного зв`язку подав клопотання про розгляд справи у його та відповідача [PERSON] відсутність, в якій наполягав на відмові у задоволенні позову з наведених у заяві про перегляд заочного рішення підстав та застосуванні наслідків пропуску строків позовної давності, а відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомляла та заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений розгляд справи згідно з ст. 247 ЦПК України, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Судом встановлено, що 02 вересня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого згідно Статуту є АТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] укладений Кредитний договір № DNL0AK11295392, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 16388,00 доларів США у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, зі сплатою 1,33 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 02 вересня 2010 року на придбання позичальником автомобіля (пункт 1.1 договору). Відповідно до п. 1 Кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати кожного місяця з "21" по "28" щомісячний платіж в розмірі 306,60 доларів США. З розрахунку, поданого позивачем до позовної заяви встановлено, що останній платіж відповідачем здійснений 22 січня 2016 року (а.с. 8-12), після чого зобов`язання за Кредитним договором не виконувались позичальником, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 23 жовтня 2019 року в розмірі 16361,86 доларів США та складається з основного боргу в сумі - 5403,47 доларів США, 2992,49 доларів США - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 13,26 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, 7952,64 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором 02 вересня 2005 року між банком та [PERSON] укладений договір поруки №DNL0AK11295392, за умовами якого поручитель, відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.п.1,2,4 Договору поруки) і у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники. При цьому, звертаючись до суду з цим позовом, банк просив стягнути з позичальника та поручителя солідарно лише основний борг за кредитом в розмірі 5403,47 доларів США. Разом з цим, судом також встановлено, що Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 06 травня 2015 року ухвалене заочне рішення, що набрало законної сили 19 травня 2015 року, у цивільній справі № 203/2063/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNL0AK11295392 від 02 вересня 2005 року за період з 09 жовтня 2012 року по 29 січня 2015 року в розмірі 30967,24 грн., що еквівалентно 1941,52 доларів США (а.с.94-97). Цим рішенням встановлено, що 19 листопада 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення, що набрало законної сили 30 листопада 2012 року, у цивільній справі № 2/0417/8375/2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № DNL0AK11295392 від 02 вересня 2005 року станом на 08 жовтня 2012 року в розмірі 85337,71 грн., а також солідарне стягнення з ПАТ «Акцент-Банк» і [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10000 грн., а всього 95 337,71 грн., що еквівалентно 11 927,65 доларів США за курсом НБУ станом на 08 жовтня 2012 року. Також цим рішенням, яке в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України є преюдиційним для даної справи, встановлено, що після ухвалення заочного рішення 19 листопада 2012 року заборгованість боржника в повному обсязі не погашена, не зважаючи на письмові повідомлення-вимоги позивача (ПАТ КБ «Приватбанк») внаслідок чого розмір заборгованості за кредитним договором № DNL0AK11295392 від 02 вересня 2005 року станом на 29 січня 2015 року становить 13869,17 доларів США, з яких 5403,47 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 4126,82 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 13,26 доларів США - заборгованість з комісії, 4325,62 доларів США - пеня. Тому, за вирахуванням суми, яку вирішено стягнути за заочним рішенням суду від 19 листопада 2012 року, розмір боргу відповідачів станом на 29 січня 2015 року складає 1941,52 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2015 року складає 30967,24 грн. - (пеня та відсотки). Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. На підставі п.5 Договору поруки позивачем 04 грудня 2019 року на адресу відповідача [PERSON] , як поручителя та солідарного боржника за зобов`язаннями відповідача [PERSON] за кредитним договором № DNL0AK11295392 від 02 вересня 2005 року направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Кредитним договором (а.с.16-19), яка залишилась без виконання. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, зокрема, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Згідно п.12 Договору поруки №DNL0AK11295392 від 02 вересня 2005 року встановлено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5(п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як встановлено в судовому засіданні ПАТ КБ «Приватбанк» пред`явленням 06 квітня 2015 року позову до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNL0AK11295392 від 02 вересня 2005 року за яким ухвалене рішення 06 травня 2015 року про солідарне стягнення, перерваний строк позовної давності, в тому числі за вимогами до поручителя, у зв`язку з чим перебіг строку позовної давності почався заново і за відсутності іншого обумовленого строку позовної давності в кредитному договорі і договорі поруки, за загальним правилом складає три роки, а тому строк позовної давності за вимогами до поручителя сплив 07 квітня 2018 року. Частиною 4 статті 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності) передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, з огляду на те, що відповідачем [PERSON] у заяві про перегляд заочного рішення заявлено про застосування наслідків пропуску строків позовної давності за всіма пред`явленими вимогами, суд, з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності по вимогам до поручителя і за наявності заяви одного з відповідачів про застосування наслідків пропуску строк позовної давності, приходить до висновку про ухвалення на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України рішення про відмову у позові до поручителя [PERSON] в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed