Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] при третій особі - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області про визначення порядку та способів участі у вихованні малолітньої дитини. В позовній заяві вказував, що він та відповідачка [PERSON] 15 вересня 2007 року уклали шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 03.02.2016 року шлюб між ними розірвано. Позивач вказував, що після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати разом із матір'ю. Позивач також вказував, що він разом з дружиною мріяли про дітей від початку їхніх шлюбних відносин, проте вона довго не могла завагітніти, в зв"язку з чим вони звертались за допомогою в різні медичні заклади, здавали аналізи, проходили дослідження та лікування. Коли в 2012 році дружина завагітніла, вони були дуже щасливі, разом читали журнали, книги, статті про період вагітності, роди, виховання дитини, разом планували, ходили на прийоми до лікаря, дивились відео про роди. Коли народився син, він постійно був поряд з дружиною. Йому першому принесли сина, коли дружина була ще під наркозом. В пологовому будинку вони були разом, він всим допомагав та забезпечував. Після повернення з пологового будинку позивач також проводив час із сім"єю. Позивач вказував, що після того, як вони з відповідачкою [PERSON] почали проживати окремо, вона почала забороняти йому та його батькам спілкуватися з сином, здійснювати з ним прогулянки, як в її присутності, так і без неї. Таким чином, обмежуючи його спілкування із сином, відповідачка нехтує не тільки його правами як батька, але і правами, і інтересами дитини, та здійснює свої права всупереч правам і інтересам сина. Позивач вказував, що він люблячий батько та має дуже велике бажання в повній мірі виконувати свої обов'язки по особистому вихованню сина та реалізовувати право на особисте спілкування в тій кількості, яка буде достатня для нормального самоусвідомлення дитини. Позивач вказував, що оскільки між ним та відповідачкою виник спір щодо порядку та способів його участі у вихованні дитини, він вимушений звертатися до суду з позовом, щоб захистити свої права та інтереси, а також права та інтереси свого сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свій позов та просивсуд задовольнити його повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, звернувшись до суду із письмовою заявою, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, а у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] не заперечувала проти позову. Суд врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення на підставі наступного. Судом встановлено, що сторони по справі з 15 вересня 2007 року перебували у шлюбі, від якого народився [PERSON], [INFO]. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 03.02.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON], [INFO], залишився проживати разом із матір'ю - відповідачкою [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір щодо визначення порядку та способів участі у вихованні малолітньої дитини. В ході судового розгляду справи комісією з питань захисту прав Хорольської районної державної адміністрації за № 01-06/167 від 17.06.2016 року та опікунською радою при виконавчому комітеті Хорольської міської ради від 19.06.2016 року були надані висновки. Згідно висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Хорольської міської ради від 19.06.2016 року слідує, що опікунською радою здійснено обстеження умов проживання [PERSON] та теперішнього місця проживання його дитини [PERSON] за місцем проживання його матері [PERSON], та вирішено, що умови проживання за адресою проживання [PERSON]. [INFO], мешканця: пров. Семенівський, 2-а, м. Хорол Полтавської області та теперішнього місця проживання його дитини [PERSON], [INFO], саме: пров. Фруктовий, 7, м. Хорол Полтавської області відповідають умовам розміщення дітей (а.с. 105). Згідно висновку комісії з питань захисту прав Хорольської районної державної адміністрації за № 01-06/167 від 17.06.2016 року, комісія провела обстеження умов проживання батьків малолітнього [PERSON], 01.04.2013 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в ході якого встановила, що [PERSON]. та [PERSON] мають однакові хороші умови для виховання дитини, що підтверджується відповідними актами обстеження умов проживання від 09.09.2016 року, та запропоновано сторонам спільно вирішити питання, пов"язані з вихованням сина та врегулювати час перебування з дитиною (а.с.106). Позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідачка чинить йому перешкоди щодо спілкування з сином. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За приписами ст.151 СК України батьки мають переважне перед іншими особами право на особисте виховання дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як передбачено ст.157 цього Кодексу, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно приписів ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Отже, обсяг прав батьків не залежить від того, проживають вони з дитиною чи ні. Як вказано вище у висновках, опікунською радою при виконавчому комітеті Хорольської міської ради та комісією з питань захисту прав Хорольської районної державної адміністрації органом опіки та піклування сторонам рекомендовано спільно вирішити питання, пов"язані з вихованням сина та врегулювати час перебування з дитиною. В СК України розроблено механізм забезпечення прав того з батьків, хто проживає окремо від дитини, якщо той з батьків, з ким проживає дитини, цьому перешкоджає. Так, згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має позитивну характеристику, за характером спокійний, урівноважений; у спілкуванні - скромний та простий; приймає активну участь у суспільно-громадському житті міста; обраний депутатом Хорольської міської ради сьомого скликання, є заступником голови постійної комісії з питань економічного розвитку, планування бюджету та розвитку підприємництва. За час виконання депутатських обов"язків [PERSON] довів свою відповідність високим моральним вимогам до депутата міської ради, сумлінно виконує свої обов"язки; у роботі відповідальний та ініціативний (а.с.11). Позивач просить суд визначити такий порядок та способи його участі у вихованні сина: кожного буднього дня забирати сина до себе, за місцем свого проживання, о 16:00 годині та повертати матері о 19:00 годині; кожної суботи забирати сина до себе, за місцем свого проживання, о 9:00 годині та повертати матері наступного дня, в неділю, о 9:00 годині; у святкові дні, якщо такі дні припадають на понеділок, вівторок, середу, четвер або п'ятницю забирати сина до себе, за місцем свого проживання о 9:00 годині та повертати матері о 14:00 годині; в літній період часу, який буде збігатися з його щорічною відпусткою, забирати сина на 14 днів для проживання за місцем проживання батька та з правом переміщення дитини по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення, в тому числі на морі; у визначені дні спілкування батька і сина дозволити перебування дитини з батьком без присутності матері; у визначені дні спілкування батька і сина дозволити відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів. В судовому засіданні були скореговані години забирання дитини та повернення матері, проти чого не заперечував позивач [PERSON], а саме: кожного буднього дня забирати сина до себе, за місцем свого проживання о 10:00 годині та повертати матері о 12:30 годині; кожної суботи забирати сина до себе, за місцем свого проживання, о 10:00 годині та повертати матері наступного дня, в неділю, о 09:00 годині; у святкові дні, якщо такі дні припадають на понеділок, вівторок, середу, четвер або п'ятницю забирати сина до себе, за місцем свого проживання о 10:00 годині та повертати матері о 14:00 годині. При визначенні порядку по способів участі позивача [PERSON] у вихованні сина, [PERSON], [INFO], суд враховує ті обставини, що син сторін [PERSON], 01 квітня 2013 року, ще зовсім маленький, ще не може сам себе обслуговувати, йому потрібні постійна увага і турбота матері, режим сну та харчування. В зв"язку з цим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині в наданні позивачу [PERSON] дозволу в літній період часу, який буде збігатися з його щорічною відпусткою, забирати сина на 14 днів для проживання за місцем проживання батька та з правом переміщення дитини по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення, в тому числі на морі та в наданні позивачу [PERSON] дозволу на перебування дитини з батьком без присутності батька. При вирішенні спору судом приймаються до уваги положення Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР України № 789-XII від 27.02.1991 року, стосовно того, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини /ст.3/. А відповідно до ст. 9 цієї Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таким чином, проаналізувавши всі докази, врахувавши всі наведені вище в рішенні обставини, думку обох сторін, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за можливе встановити дні та час для спілкування між сином та батьком, а саме: дозволити позивачу [PERSON]: кожного буднього дня забирати сина до себе, за місцем свого проживання о 10:00 годині та повертати матері о 12:30 годині; кожної суботи забирати сина до себе, за місцем свого проживання, о 10:00 годині та повертати матері наступного дня, в неділю, о 10:00 годині; у святкові дні, якщо такі дні припадають на понеділок, вівторок, середу, четвер або п'ятницю забирати сина до себе, за місцем свого проживання о 10:00 годині та повертати матері о 14:00 годині; у визначені дні спілкування батька і сина дозволити відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів. Суд вважає, що такий порядок участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з сином не буде суперечити інтересам самої дитини, оскільки за ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Встановлення такого порядку спілкування з дитиною, на думку суду, надасть можливість обом батькам приймати участь у вихованні сина, піклуватися про стан його здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечить можливість виконання батьком, який проживає окремо від дитини, одного з найважливіших обов"язків батьків виховання дитини. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial