Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою в якій вказує, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Причиною смерті, відповідно до медичного свідоцтва про смерть внутришньомозкового субкортикального крововиливу в правій тім"яній області. Оскільки на день смерті батько знаходився в м.Севастополь АР Крим, який відноситься до тимчасово окупованої території, медична документація про причину смерті та свідоцтво про смерть видано органом, який діє на тимчасово не контрольованій території України. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Як вбачається зі змісту ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого, або їніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Встановлення факту смерті батька та отримання належного свідоцтва про смерть необхідне заявниці для отримання допомоги на поховання. [PERSON] прохає встановити факт смерть [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця села\~ Іванівка Кагарлицького району Київської області, який помер [INFO] у віці 65-ти років в м.Севастополь АР Крим та зобов"язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції внести запис про смерть [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця села\~ Іванівка Кагарлицького району Київської області, який помер [INFO] у віці 65-ти років в м.Севастополь АР Крим до державного реєстру актів цивільного стану та видати свідоцтво про смерть встановленого зразку. У судове засідання заявник [PERSON] не з"явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності,на задоволенні вимог заяви наполягає. В судове засідання представник відділу реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції не з"явився, на адресу суду надав листа про розгляд справи без їхньої участі, заперечень проти даної справи не мають. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON],[INFO], громадянина України, уродженця села\~ Іванівка Кагарлицького району Київської області, що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.4). Факт зміни прізвища заявниці з "[PERSON]" на "[PERSON]" стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER].(а.с.5). [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець села\~ Іванівка Кагарлицького району Київської області помер [INFO] у віці 65-ти років в м.Севастополь АР Крим, що стверджується медичним свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого 01 серпня 2016 року ГБУЗС "Городская больница №1 им. Н.И.Пирогова". (а.с.6). Згідно свідоцтва про поховання №35 від 03.08.2016 року виданого Комунальним підприємством Комишувахської селищної ради "Комишувахський комунальник" [PERSON] похований 03 серпня 2016 року в смт.Комишуваха на вулиці Гагаріна. (а.с.5). Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону). Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. 1 - ч. 3 ст. 9 Закону). Статею 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець села\~ Іванівка Кагарлицького району Київської області помер [INFO] у віці 65-ти років в м.Севастополь АР Крим, що стверджується медичним свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого 01 серпня 2016 року ГБУЗС "Городская больница №1 им. Н.И.Пирогова" та свідоцтвом про поховання №35 від 03.08.2016 року. Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання допомоги на поховання. Суд сприймає надане заявником медичне свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 01 серпня 2016 року ГБУЗС "Городская больница №1 им. Н.И.Пирогова". (а.с.6)., як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати вказане свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, є недійсним і не створює правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обовязки заявника. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. У частині 4 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved