Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

у квітні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 27.06.2013 р. шлюб, укладений між сторонами у справі, розірвано. Від шлюбу з відповідачем на утриманні позивача залишився син [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не бажає приймати участь у вихованні дитини, піклуватися про сина, не цікавиться розвитком сина, становленням його особистості, не надає йому необхідної уваги, не цікавиться станом його здоров"я та навчанням, не вживає жодних заходів по створенню дитині належних умов розвитку, на думку позивача, [PERSON] повністю усунувся від своїх батьківських обов"язків. За таких підстав, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що після розірвання шлюбу він проживає в м. Києві. До грудня 2016 року включно він сплачував аліменти на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області. У подальшому, у зв"язку зі звільненням він не мав можливості надавати матеріальну допомогу сину, проте 01 вересня 2017 року здійснив поштовий переказ у розмірі 4 000 грн. Також пояснив, що він не створює позивачу перешкод у вихованні малолітнього сина, на її вимогу у грудні 2013 року надавав нотаріально засвічену згоду на виїзд дитини за кордон. Просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки він навмисно не ухиляється від виконання своїх обов'язків, позбавлення батьківських прав є виключною мірою і допускається лише коли поведінку батька в кращу сторону змінити неможливо, а відповідач навпаки має намір в подальшому брати більш активну участь у вихованні сина. Представник третьої особи - служби у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області в судовому засіданні підтримала висновок № 916 від 25.04.2017 р. щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Просила під час постановлення рішення врахувати обставини, встановлені в судовому засіданні, та пояснення відповідача. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 4) Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 27.06.2013 р.шлюб між подружжям [PERSON] розірвано. Позивач [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON], 2010 року народження, проживають в [ADDRESS]. (а.с. 5) Дитина навчається у 2-му класі Старобільської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3. (а.с. 6) Відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] виходила з того, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини. Суд не може погодитись з такими доводами позивача з огляду на наступне. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року (далі - Постанова) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В до п. 18 Постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Посилання позивача на ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на те, що на виконання рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 30 травня 2011 року відповідач [PERSON] сплачував аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу до грудня 2016 року включно. У подальшому відповідач звільнився з попереднього місця роботи, у зв"язку з чим не сплачував аліменти. 01 вересня 2017 року [PERSON] на ім"я [PERSON] здійснив поштовий переказ у сумі 4 000 грн. Дані обставини встановлені в судовому засіданні та не заперечувалися сторонами у справі. Крім того, в матеріалах справи міститься висновок служби у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області № 916 від 25.04.2017 р. щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. (а.с. 16) Суд не погоджується з доводами позивача щодо необґрунтованості висновку Органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] У висновку відсутні встановлені Органом опіки та піклування обставини, які б свідчили про негативний вплив батька на виховання дитини її фізичний чи духовний розвиток, або свідоме ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивачем не було надано суду переконливих доказів доведеності винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків. В судовому засіданні відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, оскільки він має намір в подальшому брати більш активну участь у вихованні сина. Зазначав, що не має можливості у повній мірі приймати участь у вихованні та забезпеченні сина у зв"язку з перебуванням поза межами населеного пункту, в якому проживає дитина. З інших підстав позов не заявлявся. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed