Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позові посилається на те, що 26.08.2014 року у м. Дніпропетровську на перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Шинної відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Камаз 5511", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу "Шкода Фабія", реєстраційний номер [NUMBER]", під керуванням [PERSON], при цьому автомобілі отримали механічні пошкодження. Вину відповідача у скоєнні вказаної ДТП встановлено постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2014 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія "ЮТІКО". Позивач також зазначає, що 10.09.2014 року експертом-автотоварознавцем [PERSON] за замовленням позивача було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу "Шкода Фабія", реєстраційний номер [NUMBER]. 06.09.2014 року з боку позивача на адресу [PERSON] була направлена телеграма з запрошенням на проведення огляду автомобіля із зазначенням дати та місця його проведення та на адресу страхової компанія було надіслано листа-запрошення на проведення огляду автомобіля. По результатам проведеного огляду експертом було складено Висновок № 2257 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22.09.2014 року, відповідно до якого ринкова вартість вказаного автомобіля склала 79 394 грн. 25 коп., розмір відновлювального ремонту автомобіля склав 27 441 грн. 47 коп., розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, склав 18 480 грн. 59 коп., за проведення даної експертизи позивач поніс витрати у розмірі 700,00 грн. Позивач зазначає, що 21.10.2014 року він подав заяву на виплату страхового відшкодування, кінцева дата виплати якого у даному випадку перепадала на 18.01.2015 року, проте по теперішній час страховою компанією не сплачено страхове відшкодування, тому за кожний день прострочення повинна нараховуватися пеня. Сума пені за період з 19.01.2015 по 09.04.2015 року (81 день прострочення) з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, яка змінювалась за цей період складає 1852 грн. 24 коп., 3% річних складає 121,52 грн., 979,47 грн. є збитками від інфляції. Таким чином, загальна сума, яку повинен сплати відповідач - страхова компанія складає: 18 480,59 грн. матеріальних збитків; 700,00 грн. сплачених витрат за проведення експертизи; 1852 грн. 24 коп. пені; 3% річних, що складає 121,52 грн.; 979,47 грн. інфляційних, а всього 22 143 грн. 82 коп. Позивач, посилаючись на положення ст.ст. 22, 1192, 1194 ЦК України, вважає, що відповідач [PERSON] повинен відшкодувати матеріальні збитки як різницю між реальними збитками, які повинні бути понесені позивачем на відновлення автомобіля та матеріальним збитком, визначеним експертизою, що буде складати 8 960,88 грн. (27 441,47 грн. сума на відновлення автомобіля - 18 480,59 сума, яку повинна виплатити страхова компанія = 8 960,88 грн.). Крім того, позивач також зазначає, що йому відповідачами заподіяна моральна шкода в загальному розмірі 20 000 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальні збитки у сумі 8 960,88 грн. та моральну шкоду у сумі 5000,00 грн.; стягнути з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (ЮТІКО) на свою користь матеріальні збитки у розмірі 18 480,59 грн., пеню у розмірі 1 862,24 грн., 3% річних у сумі 121,52 грн., збитки від інфляції в сумі 979,47 грн., моральну шкоду в сумі 15 000,00 грн. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, в дане судове засідання позивач не з"явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, його представником надана суду заява про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримані. Відповідач [PERSON], представник відповідача ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (ЮТІКО) в судове засідання повторно не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представників позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши представників позивача, дослідивши докази у цивільній справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала в зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержавити за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні, позивачеві на праві власності належить автомобіль "Шкода Фабія", реєстраційний номер [NUMBER]. 26.08.2014 року у м. Дніпропетровську на перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Шинної відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Камаз 5511", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу "Шкода Фабія", реєстраційний номер [NUMBER]", під керуванням [PERSON], при цьому автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні вказаної ДТП встановлена постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2014 року, якою він визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Вказана постанова вступила в законну силу і відповідно до ст. 61 ЦПК України встановлені цією постановою обставини щодо винності відповідачки у вказаній ДТП не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. В наслідок зазначеної ДТП належний позивачеві автомобіль "Шкода Фабія", реєстраційний номер [NUMBER], зазнав ушкоджень і відповідно до Висновку № 2257 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22.09.2014 року було встановлено, що ринкова вартість вказаного автомобіля склала 79 394 грн. 25 коп., розмір відновлювального ремонту автомобіля склав 27 441 грн. 47 коп., розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля склав 18 480 грн. 59 коп., за проведення даної експертизи позивач поніс витрати у розмірі 700,00 грн. Встановлено, що на час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія " (ЮТІКО) згідно Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 8339317. 21.10.2014 року позивач надав до вказаної страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування, тому у відповідності до п.36.6. ст. 36 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" кінцевою датою виплати страхового відшкодування в даному випадку була 18.01.2015 року. Разом з цим, встановлено, що страхове відшкодування виплачене позивачу страховою компанією не було. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 цього Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У відповідності до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно до п.9.1., 9.2 ст.9 цього Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до п.22.1. ст.22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п.36.2 ст.36 даного Закону виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніш, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Згідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховий зобов"язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Згідно до ст.988 цього Кодексу страховик зобовязаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Підстави для відмови від здійснення страхової виплати передбачені ст. 991 ЦК України. Суд вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на час ДТП, що сталася 26.08.2014 року, була застрахована у ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (ЮТІКО) і страхове відшкодування даною страховою компанією позивачу в зв"язку з його зверненням виплачено не було, з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія " (ЮТІКО) на користь позивача, в межах заявлених позовних вимог, підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 18 480 грн. 59 коп., що відповідно до висновку №2257 від 22.09.2014 року становить вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу як власнику автомобіля "Шкода Фабія". Будь-яких належних та допустимих доказів проти даних позовних вимог позивача відповідачами суду не надано. Відповідно до ст. 36.3 вказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як зазначено вище, кінцева дата виплати страхового відшкодування у даному випадку припадала на 18.01.2015 року, проте по теперішній час страховою компанією не виплачено позивачу страхове відшкодування, тому за кожний день прострочення підлягає нарахуванню пеня. Сума пені за період з 19.01.2015 по 09.04.2015 року (81 день прострочення) з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, яка змінювалась за цей період складає 1852 грн. 24 коп. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ч.2 цієї статті - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума 3% річних від простроченої суми за період прострочення виплати страхового відшкодування - з 19.01.2015-09.04.2015 року складає 121,52 грн.(18 480,59 х 3%:365х80=121,52 грн.). Сума інфляційних збитків за вказаний період складає 979,47 грн. (18480,59х1,053-18480,59=979,47 грн.). Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача - ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (ЮТІКО), в межах заявлених позовних вимог, складає: 18 480,59 грн. страхового відшкодування, яким є матеріальні збитки; 700,00 грн. сплачені витрати за проведення експертизи, що передбачено ст.22 ЦК України; 1862 грн. 24 коп. сума пені; 3% річних, що складає 121,52 грн.; 979,47 грн. інфляційних. Разом з цим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] матеріальних збитків в розмірі 8960,88 грн. В обгрунтування цих позовних вимог позивач посилається на положення ст.22, 1192, ч.1 ст. 1194 ЦК України та на те, що [PERSON] повинен відшкодувати матеріальні збитки, як різницю між реальними збитками, які повинні бути понесені позивачем на відновлення автомобіля та матеріальним збитком, визначеним експертизою, що буде складати 8960,88 грн. На підтвердження цих вимог позивач наводить розрахунок, відповідно до якого від 27 441,47 грн. (суми на відновлення автомобіля - реальні збитки) вираховується 18 480,59 грн. (сума, яку повинен виплатити відповідач - ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (ЮТІКО) - матеріальні збитки, визначені експертизою), що є дорівнює 8960,88 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов"язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У своїх вимогах позивач посилається на те, що сума 27 441,47 грн., яка у висновку № 2257 експертного дослідження від 22.09.2014 року зазначена як вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля, є сумою на відновлення автомобіля і є реальними збитками позивача. Разом з цим, позивачем не надано суду доказів того, що зазначена сума реально витрачена ним на відновлення автомобіля "Шкода Фабія", р.н. [NUMBER], а тому вона є його реальними збитками. Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що [PERSON], який застрахував свою цивільну відповідальність у ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (ЮТІКО), зобов"язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), оскільки позивачем не надано доказів встановленого ліміту страхового відшкодування за відповідним полісом вказаною страховою компанію та підтвердження недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) за цим полісом для повного відшкодування позивачеві завданої ним шкоди. Частково задовольняючи вищевказані позовні вимоги, суд також вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь моральної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як встановлено в судовому засіданні, діями відповідача [PERSON] позивачу дійсно була заподіяна моральна шкода, яку він оцінив у 5 000,00 грн. Встановлено, що позивач в зв»язку з пошкодженням у ДТП належного йому автомобіля переніс душевні страждання та хвилювання. Позивач більшість робочого часу використовує автомобіль для виконання роботи і неможливість користуватися ним в зв"язку з пошкодженням, ухилення [PERSON] від добровільного відшкодування заподіяної шкоди заподіяло йому душевних страждань та призвело до значних незручностей у повсякденному житті, він був позбавлений можливості користуватися автомобілем для потреб роботи та сім"ї, що вимусило його докладати додаткові зусилля та кошти для організації свого життя та в зв"язку з чим він був вимушений в судовому порядку захищати свої права та інтереси. За наведених встановлених обставин суд вважає доведеним факт заподіяння відповідачем [PERSON] позивачу моральної шкоди в наслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких він зазнав, та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача [PERSON], а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду позивачу у розмірі 5 000,00 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти даних вимог позивача відповідачем [PERSON] суду не надано. Разом з цим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (ЮТІКО) моральної шкоди в сумі 15 000,00 грн., оскільки позивачем не надано доказів того, що на вказану страхову компанію відповідно до будь-якого страхового договору (полісу) покладено обов"язок відшкодовувати потерпілому моральну шкоду за пошкодження застрахованою особою його майна. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Задовольняючи вищевказані позовні вимоги про стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по справі - сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., з відповідача ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (ЮТІКО) на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. (відповідно до розміру задоволених вимог про відшкодування матеріальної шкоди та відповідно до розміру, встановленого Законом України "Про судовий збір" в редакції на час сплати позивачем розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: partial