Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з ним. В обгрунтування позову покликається на те, що з 12.04.2007 до 20.01.2015 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який в подальшому, рішенням Долинського районного суду від 20.01.2015 розівано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин та розлучення за спільною згодою сторін син залишився проживати з матір"ю, відповідачкою по справі. Однак колишня дружина в 2016 році виїхала за кордон в СІІІА та з того часу додому не поверталася. Він матеріально забезпечує сина необхідним: одягом, іншими речами особистого вжитку, всім необхідним для навчання, піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, дбає про його відпочинок, займається його лікуванням. Він цікавиться навчанням та поведінкою сина в школі. Відвідує батьківські збори та виховні заходи, приходить на індивідуальні консультації до вчителів. З його ініціативи, як батька, дитина відвідує спортивні гуртки. [PERSON] з 03.08 до 12.08.2017 року оздоровлювався на базі відпочинку «Горний орел» смт. Затока Одеської області, кошти за відпочинок були оплачені ним. Він турбувався про проведення оперативного лікування сина та провів оплату всіх медичних послуг. У вихованні сина йому допомагають його батьки, та батьки відповідачки, в яких періодично він перебуває, якому жодним чином не чиняться перешкоди у спілкуванні з ними. Він переконаний, що син повинен проживати разом з ним. У свою чергу, мати [PERSON] позбавлена можливості проживати разом із сином, здійснювати догляд за ним та в достатній мірі приймати участь в його вихованні, оскільки місце її проживання на даний час - США, де вона і працює. На противагу відповідачці він зможе і має реальну можливість створити всі умови для проживання сина з ним, приділяючи йому більше уваги та займатися його вихованням. Він хоче постійно бути поряд з [PERSON] , піклуватися щоденно про сина, про його фізичний, духовний, та моральний розвиток, бачити його, допомагати йому в навчанні, здобути освіту та готувати його до самостійного життя. Дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння своїх батьків і рости під опікою своїх батьків. Права щодо дитини у нього з колишньою дружиною є рівними. Не має жодних підстав, які б перешкоджали тому, щоб дитина проживала разом із ним. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі зі стадії підготовчого судового засідання. Відповідачці надано термін на подання відзиву. Згідно ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. 17 липня 2018 року Долинським районним судом ухвалено рішення (заочне) про задоволення позову. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.10.2018 на підставі заяви представника відповідачки [PERSON] від 11.10.2018 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення від 17.07.2018. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Надав додаткові пояснення з приводу поданої представником відповідача заяви про перегляд заочного рішення. Згідно даних пояснень, доводи [PERSON] вважає перекрученими та такими, що не відповідають дійсності. Зокрема, вказуючи про те, що він постійно перебуває в відрядженях, в тому числі зоні ООС, а дитина проживає з [PERSON] та [PERSON] є неправдивою інформацією, оскільки батьки колишньої дружини займаються торгівлею на ринках м. Калуша, м.Долина, смт. Перегінське з 05 год до 14-15 год, тому дитина близько 4 днів на тиждень проживає в його батьків в смт. Брошнів-Осада та з ним. Всі доводи представника відповідачки про те, що він не допомагає та не бере участі у вихованні дитини, є також неправдивими, про що свідчать долучені ним письмові докази. Він неодноразово просив матір [PERSON] повернутись та жити з дитиною, займатись її вихованням, однак вона так і не приїхала. Він переконаний, що бабуся та дідусь не можуть замінити йому батьківської опіки, постійна відсутність матері не дає можливість виховати в дитині поняття та усвідомлення здорової сім"ї. У нього є всі можливості та бажання повноцінно виховувати та забезпечувати дитину, оскільки має постійний дохід, вдруге одружений, у його дружини з сином чудові відносини, проживає в будинку в м. Львові . У хлопчика окрема кімната, повністю облаштована, в якій є спальне місце та місце для навчання. Жодним чином він не забороняє матері, бабусі чи дідусеві спілкуватися з сином та ніколи про них нічого поганого дитині не говорив. Представник позивача-адвокат Оленин О.Ф. підтримала позицію [PERSON] , просила позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, оскільки дитина проживає у її будинку, де створені для нього всі умови. Ходить до школи в смт. Брошнів Осада Рожнятівського району, дідо вчить з ним уроки, відвозить на гуртки. Мама [PERSON] щодня телефонує по скайп-зв"язку, цікавиться його життям, допомагає матеріально. Вона забезпечила дитину технікою, одягом, телефоном та іншими речами, які необхідні для навчання. Вимушена зміна місця проживання [PERSON] може негативно вплинути на його психічний стан та здоров"я вцілому. Тому в задоволенні позову просить відмовити повністю. У судовому засіданні представник третьої особи позов підтримала, пояснивши, що Орган опіки та піклування Долинської РДА дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з позивачем, оскільки саме на батьків покладені обов"язки щодо виховання та розвитку дитини, вони зобов"язані піклуватись про її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Він має переважне право перед іншими особами, зокрема бабусею та дідусем, на особисте виховання дитини. Суд, заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі та думку дитини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який розірвано 20.01.2015 рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області, [INFO] народився син [PERSON] (а.с.8, 9). Після припинення шлюбних відносин та розлучення сторони усно домовились про те, що дитина проживатиме з матір"ю. Згідно ухваленого рішення Долинського районного суду про розірвання шлюбу місце проживання дитини не визначено. Відповідно до світлокопії довідки №2828 від 24.04.2018, виданої Долинською міською радою, [PERSON] зареєстрований за адресою відповідачки в [ADDRESS] (а.с.12). Як ствердив в судовому засіданні позивач та не заперечила представник відповідачки, [PERSON] у 2016 році поїхала в Сполучені Штати Америки та жодного разу не приїжджала. Малолітній [PERSON] на час розгляду справи навчається в 4 класі Брошнів-Осадського ліцею Брошнів-Осадської селищної ради ОТГ Івано-Франківської області та фактично проживає у батьків відповідачки. З цих підстав сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання їх дитини, так як батько вважає, що відповідачка не має на меті повертатись в Україну, а тому він має переважне право перед іншими особами, якими являються бабуся та дідусь, щоб малолітній син проживав з ним. Відповідно до наданої суду характеристики від 22.03.2018 учня 3-А класуі [PERSON] , за час навчання він проявив себе здібним, всесторонньо розвиненим хлопчиком. У зв"язку з тим, що мати учня з 20.12.2016 по даний час проживає в США, навчанням та вихованням дитини займається батько. Він постійно цікавиться навчанням та поведінкою сина у школі, відвідує батьківські збори, виховні заходи, приходить на індивідуальні консультації до вчителів. З ініціативи батька відвідує спортивні гуртки. Учень забезпечений необхідним шкільним приладдям та одягом відповідно до погодніх умов (а.с. 17). Про те, що позивач бере участь у вихованні дитини, опікується ним та турбується про його здоров"я свідчать також довідки про оздоровлення [PERSON] з 03.08.2017 до 12.08.2017 року та з 10.08.2018 до 21.08.2018 на базі відпочинку "Горний Орел " в смт. Затока Одеської області за кошти батька, який у 2017 році сплатив 7350,00 грн., а у 2018 році- 28600 грн. (а.с. 16, 114); копія договору №111005-126 від 05.10.2017, укладеного між [PERSON] та ТзОВ "Слух" про оперативне лікування [PERSON] (а.с. 14-15); довідка про надання стоматологічних послуг [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] сплатив у лютому 3400 грн., а у вересні 2018- 4100 грн. (а.с. 115); довідка №1 від 21.01.2019, видана КЗ "Брошнів -Осадською дитячо-юнацькою спортивною школою" про те, що [PERSON] постійно турбується спортивною екіпіровкою сина, який навчається на відділенні футболу, при можливості відвідує змагання за його участю, підтримає контакт з дирекцією ДЮСШ та безпосередньо тренером (а.с. 113). Окрім наведеного, в матеріалах справи містяться квитанції поштового переказу позивача через ПАТ "Укрпошта" м. Сєвєродонецька Луганської області від 22.10.2018 та 12.12.2018 в розмірі 3000 грн. на ім"я [PERSON] (а.с. 116-118). З копії довідки №11/1/4-2920 встановлено, що [PERSON] у званні підполковника проходить військову службу в СБУ. Наказом СБ Укаїни від 16.1.2017 року №1240-ос переведений для подальшого проходження військової служби до 1 сектору 3 відділу 1 головного відділу (з дислокацією у м. Львів) 6 управління (з дислокацією в м. Рівне) ГУ ВКР ДКР СБ України з 1 відділу 1 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України (а.с. 13). Суд також встановив, що позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.04.2017 (а.с.19), яка доброзичливо ставиться до дитини та не заперечує щодо спільного з ним проживання. Від даного шлюбу у них народилась спільна дитина (а.с. 20). Позивач з сім"єю проживає в частині будинку в м . Львові , який на підставі договору купівлі-продажу належить батьку позивача [PERSON] (а.с.119-122). Наведене вказує, що у позивача є постійне місце роботи, житло, отримує стабільний дохід та має можливість належним чином забезпечити необхідні умови для проживання та розвитку малолітнього сина [PERSON] . Суд також встановив, що активну участь у житті [PERSON] та його вихованні беруть його бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Це, зокрема підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 03.10.2018, згідно яких комісією встановлено, що умови проживання дитини дуже хороші. У нього є своя кімната в двоповерховому будинку з усіма необхідними речами для навчання та розвитку. А тому змінювати місце проживання є недоцільним, дитину не слід розлучати з рідними йому людьми- бабусею та дідусем (а.с. 65). Згідно довідки №4 від 03.10.2018, виданої КЗ "Брошнів-Осадською дитячою школою мистецтв", [PERSON] , який займається на народному відділі у 3 класі, відчуває підтримку зі сторони бабусі та дідуся, які щоразу привозять його 3 рази на тиждень на навчання (а.с. 64). Про те, що бабуся та дідусь турбуються про онука, свідчить і повідомлення від ФОП [PERSON] Центру іноземних мов "Smile"k", з ініціативи яких останній відвідує заняття з англійської мови (а.с. 68). Представник відповідачки стверджує, що [PERSON] матеріально допомагає своєму синові, в підтвердження чого надала інформацію про проведені операції у АТ КБ "ПриватБанк" за грошовими переказами за період з 01.01.2016 до 04.10.2018 на суму 1500 доларів США (а.с. 66). Інші документи, які підтверджують місце роботи відповідачки, розмір її заробітної плати та посаду, яку вона займає, працюючи в США, суду не надано. Згідно з частиною першої ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування надав суду висновок від 27.04.2018 про те, що в інтересах дитини за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з батьком (а.с 10-11). Згідно протоколу індивідуальної бесіди з [PERSON] за участю директора ліцею, психолога та соціального педагога від 27.05.2019 №40/05-03, він розповів, що хотів би проживати у селищі Брошнів -Осада, оскільки там у нього багато друзів. Під час канікул та вихідних виявив бажання перебувати разом з батьком, який проживає у м . Львові. Хлопчик дуже хоче, щоб батько проживав у смт Брошнів- Осада разом з ним. [PERSON] тепло відзивається про своїх дідусів та бабусь. З великою любов"ю говорить про маму і тата. За мамою дуже сумує, оскільки вона тривалий час перебуває за кордоном (а.с 144). Згідно ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Під час з"ясуванні думки дитини при її заслуховуванні у судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що він однаково любить маму й тата. Він давно проживає з бабусею та дідусем, де має свою кімнату. У нього багато друзів, з якими він не хотів би розлучатись. Часто проводить час з батьком, ночує в нього. З новою сім"єю у нього склались гарні відносини, він любить свою сестричку. Дружина батька лагідна, прихильна до нього, вони підтримують дружні відносини. У котеджі батька в м. Львові у нього є своя кімната, ліжко та інші необхідні речі, де відчуває себе комфортно. З мамою спілкується по скайп-зв"язку, вона купує та відправляє йому одяг, обіцяла, що забере проживати в [PERSON] . У Львові постійно жити не хотів би, а просто приїжджати в гості. Мріє стати футболістом та навчатись у спортшколі. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п.1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. З урахуванням обставин справи, зокрема того, що місце проживання дитини після розірвання шлюбу батьків не визначено, висновок органу опіки та піклування, інтереси дитини та її прихильність до обох батьків, увага батька до сина та його турбота, хороші житлові умови обох батьків, емоційний, психологічний, матеріальний, віковий та медичний чинники, відсутність матері з дитиною з 2016 року, а також прихильне ставлення дитини до бабусь та дідусів, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини саме з батьком, всупереч думці дитини. Суд встановив, що жоден з учасників справи не створює перешкоди в спілкуванні інших родичів з дитиною, всі безперешкодно спілкуються з хлопчиком та проводять з ним час і таким чином беруть участь у його вихованні, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. Приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, визначивши місце проживання дитини з батьком, мати та інші родичі і надалі не обмежені у своєму праві на спілкування з малолітнім [PERSON] , турботу відносно нього та участі у його вихованні й можуть реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або ж за рішенням суду. В положенні принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року зазначено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю». Суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку саме мати залишила дитину, поїхавши за кордон та залишивши її з бабусею та дідусем, а отже, дитина не була розлучена з матір`ю в розумінні поняття "розлучена зі своєю матір"ю". Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено як кожен окремо, так і в сукупності відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, встановивши відсутність перешкод у передачі дитини будь-кому з батьків, приймаючи до уваги, що обома батьками створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини і вони дбайливо ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків; заслухавши думку самої дитини, проте враховуючи його вік, стать та потребу саме у батьківській турботі, оскільки мати відсутня за місцем його проживання з 2016 року, з наданням першочергової важливості основним та найвищим інтересам дитини, суд приходить до переконання у визначеності місця проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 141,161,171 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved