Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи свої вимоги наступним. З 30.08.2017 року вона та [PERSON] [PERSON] , перебувають у шлюбі. [INFO] у них народились дитина [PERSON] . Заявник зазначила, що за час сімейного життя [PERSON] неодноразово ображав її, погрожував фізичним побиттям та у березні 2019 року наніс тілесні ушкодження у присутності малолітньої дитини та своєї матері, що підтверджується копією виписки із медичної карти, у зв"язку з цим сімейне життя не склалося. Крім того, нею подано до Херсонського міського суду позови про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, розгляд яких на даний час триває та рішення у справах не ухвалено. Також за заявою [PERSON] від 06.09.2019 року щодо встановлення способу участі у вихованні дитини розпорядженням голови Великолепетиської районної державної адміністрації від 09.10.2019 року №233 "Про встановлення порядку побачень [PERSON] з малолітнім [PERSON] " встановлено порядок побачень батька з сином: - щоп`ятниці, щосуботи та щонеділі з 09:00 до 18:00 год. за місцем проживання малолітнього без перевезення до місця проживання батька. 30.10.2019 року [PERSON] за попередньою домовленістю з нею щодо перенесення дня побачення з п"ятниці на середу, о 09:00 годині взяв дитину на прогулянку в смт. Велика Лепетиха. О 12:00 годині вона зателефонувала [PERSON] та попросила привезти дитину на обід, але в різкій формі отримала відповідь, що дитина вже в м. Херсоні. Тобто, без погодження з нею як матір"ю, нехтуючи розпорядженням органу опіки та піклування, викрав дитину, змінивши його місце проживання, без речей. Тим більше, дитина перебувала на грудному вигодовуванні. Заявник доповнила, що вона прибувши терміново до м. Херсон намагалась вирішити питання щодо повернення дитини, але [PERSON] відмовляє їй у побаченні з дитиною. 31.10.2019 року завдяки зусиллям багатьох небайдужих людей [PERSON] дозволив їй побачитися з дитиною у його присутності та в присутності його матері. Хлопчик дуже плакав та хотів до мами. [PERSON] категорично заборонив їй проявляти емоції щодо дитини. [INFO] [PERSON] висунув умови наступної зустрічі матері з дитиною: лише на вулиці та ні в якому разі не брати дитину на руки. Так він пояснив своє виховання дитини, але потім взагалі відмітив у побаченні. В подальшому, ні 02 ні 03 листопада 2019 року [PERSON] дитину не віддав та не дозволяє бачитися. У телефонних розмовах та смс [PERSON] ображає мене та погрожує, що не віддасть дитину. Фактично [PERSON] чинить щодо неї та малолітньої дитини [PERSON] , 2018 року народження психологічне (психічне) насильство шляхом завдання їм страждань та раніше вчиняв психологічне та фізичне насильство. Вважає, що [PERSON] в супереч інтересам дитини, самостійно вирішив питання щодо закінчення грудною вигодовування, яке й так є стресом для будь-якої дитини. Самостійно вирішив питання щодо зміни місця проживання дитини, що є стресом для будь-якої, навіть дорослої дитини. Самостійно вирішив питання щодо заборони участі матері дитини у її вихованні, що взагалі саме по собі є приниження честі та гідності дитини, нехтування її інтересами, законами України, зокрема, рівності прав батьків. Таким чином, особа завдала психологічної, психічної, фізичної та моральної шкоди їй та її малолітній дитині, [PERSON] . В усній формі [PERSON] був попереджений, що щодо його дій буде подана заява до суду, але він в грубій формі продовжує ображати її, погрожує, що вона ніколи не побаче сина. 30.10.2019, 31.10.2019, 01.11.2019 року нею було викликано поліцію за адресою утримання її сина: [ADDRESS] , поліція склала протоколи, але зауважила, що віддати сина [PERSON] відмовляється, а рішення суду відсутнє. Заявник просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] строком на шість місяців, а також обмежити [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] спілкуватися з постраждалою дитиною - [PERSON] , [INFO] строком на шість місяців. \~ \~ \~ \~08.11.2019 року представник заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON] задала до суду заперечення на заяву про видачу обмежувального припису у якому зазначила, що зазначені заявником обставини не відповідають дійсним обставинам справи. 30.10.2019 року [PERSON] з дитиною поїхали до лікарні в місті Херсоні з метою детального огляду дитини в лікарні, оскільки в дитини вже декілька днів була слабкість та не проходив нежить. Після огляду лікар постановив діагноз та призначив лікування. Враховуючи житлово-побутові умови заявника, а саме відсутність в будинку санвузлу та знаходження його виключно на подвір`ї будинку - [PERSON] о [PERSON] залишив дитину до одужання у себе вдома, оскільки батьки мають в своїх діях керуватись як найкращими інтересами дітей. Протягом всього часу, [PERSON] не перешкоджав [PERSON] в спілкуванні та вихованні дитини. 31.10.2019 та 01.11.2019 року вона знаходилась в квартирі за місцем проживання та реєстрації [PERSON] , з дитиною на прогулянку не виходила у зв"язку зі станом здоров"я дитини, але гралася, спілкувалася та годувала дитину без будь-яких перешкод. Вказані обставини можуть бути підтверджені показами свідків та фотографіями зробленими з мобільного телефону з фіксацією дати та геолокації в електронному файлі. Також зазначила, що в заявниці закінчився період локтації, у зв`язку з чим її твердження про знаходження дитини на грудному годуванні є безпідставним, як з урахуванням віку дитини так і з урахуванням фізіологічного стану матері дитини. В подальшому заявниця до [PERSON] не приїжджала за адресою проживання [PERSON] та не намагалась побачити дитину. Після того, як працівники ювенальної служби впевнились в тому, що з дитиною все добре, дитина залишилась з батьком, мати сина не забирала. Також не відповідає дійсності посилання Заявниці на вчинення відносно неї та дитини психологічного насильства та вчинення його в минулому. Крім того, з заяви не зрозуміло, чому заявник просить встановити обмежувальний припис строком саме на 6 місяців і яким чином вказаний обмежувальний припис має забезпечити захист прав та охоронюваних законом інтересів дитини та заявниці, а також як його виконати у випадку задоволення судом заяви, адже дитина на даний час проживає з [PERSON] Не зрозумілим є бачення Заявниці захисту прав дитини в забороні батькові спілкуватись із малолітнім сином строком на 6 місяців - як тоді здійснювати спільну опіку над дитиною. Вимоги Заявниці прямо суперечать приписам ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 9, 14 «Про права дитини» ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91, ст. 24, 48, 64 Конституції України. Фактично, як вбачається з наданих заявницею доказів до справи та обставин справи - звернення [PERSON] до суду із заявою про винесення обмежувального припису покликано не реальним захистом прав заявниці та дитини, а наміром заявниці шляхом зловживання інститутом обмежувального припису обмежити батька у спілкуванні з дитиною строком на 6 місяців не дочекавшись вирішення судових спорів поданих до суду саме заявницею, а тому просить суд у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] - відмовити у повному обсязі за необґрунтованістю. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] у судовому засідання заяву підтримав, вважає, що [PERSON] вчинив психічне та психологічне насильство відносно [PERSON] та [PERSON] . Також самостійно вирішив питання щодо припинення грудного вигодовування дитини матір"ю, вирішив питання щодо місця проживання та участі матері у спілкуванні з дитиною, і саме такими діями [PERSON] вчинив психологічне насильство відносно своєї дитини. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала та просить суд її задовольнити. Пояснила, що її чоловік напередодні попередив її про те, що він приїде до смт. Велика Лепетиха та візьме сина на прогулянку. Взявши сина він додому його не повернув та повідомив, що дитина вже знаходиться в м. Херсон. Після вказаного вона також поїхала до м. Херсон де викликала поліцію і соціальні служби, які після бесіди з [PERSON] повідомили їй, що з дитиною все добре. У подальшому на умови, які пропонував [PERSON] щодо побачення з дитиною вона не погодилася. Вважає, що своїми діями [PERSON] вчинив відносно неї та їхнього сина [PERSON] психологічне насильство. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] у судовому засідання заяву підтримала та пояснила, що [PERSON] перебуває на обліку у Великолепетиській лікарні та потребує лікування. З березня 2019 року [PERSON] проживає в смт. Велика Лепетиха, оскільки відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення. За цей час [PERSON] декілька разів приїздив до дитини. Є порядок побачення з дитиною, який [PERSON] порушив. Вважає, що забравши дитину від матері він діяв всупереч інтересів дитини, чим вчинив психологічне насильство відносно дитини та дружини. Представник заінтересованої особи - Великолепетиської РДА - Максименко Е.О. заяву підтримала, просить суд її задовольнити та вважає, що своїми діями [PERSON] о [PERSON] вчинив психологічне насильство в сім"ї. Представник заінтересованої особи - служби у справах дітей Великолепетиської РДА - Горбач О.М. заяву підтримала, вважає, що дійсно [PERSON] о [PERSON] забираючи дитину від матері вчинив відносно неї психологічне насильство, а тому просить суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заяву не визнав та пояснив, що він проживав зі своєю дружиною та сином у облаштованій квартирі по [ADDRESS] . у березні місяці 2019 року його дружина без його відома та згоди відвезла сина в смт. Велика Лепетиха. З того часу його дружина проживає в смт. Велика Лепетиха у своїх батьків у менш облаштованих умовах для проживання. Коли він вперше приїздив до будинку у якому проживає його дружина та син, то він запросив працівників соціальних служб для складання акту обстеження умов проживання сім"ї. Один раз на дві неділі він приїздив до сина та привозив продукти харчування та інші необхідні дитині речі. Інколи коли він приїжджав до сина то [PERSON] не давала йому бачитися з сином, пояснюючи тим, що [PERSON] не бажає з ним бачитися і з вказаного приводу він викликав поліцію, яка фіксувала вказаний факт. Коли він останні рази приїжджав до сина то [PERSON] кашляв. Під час попереднього візиту до сина між ним та бабусею його дружини виник конфлікт, який закінчився викликом поліції. Свідком даного конфлікту був також і його син. Після вказаного він звернувся до Великолепетиської РДА надав всі необхідні документи і розпорядженням йому було надано дозвіл на побачення з сином. Коли останнього разу він приїхав на побачення з сином, то він як завжди привіз продукти харчування, та інші необхідні дитині речі. [PERSON] вивела [PERSON] та вони поїхали до центра селища де придбали Даміру іграшку. По дорозі до центру він помітив, що Дамір кашляє, також він кашляв і коли вони гралися на площадці і він як батько не бажаючи своєму сину будь-якої шкоди вирішив відвезти його до лікарні в м. Херсон, що підтверджується медичною карткою. Тобто вказані дії він вчинив виключно в інтересах дитини. Після лікарні Дамір поїв та ліг спати, не капризував. Ввечері того ж дня Дамір також почувався добре. На сьогоднішній день його син [PERSON] також знаходиться на лікуванні. Просить суд у задоволенні заяви відмовити. Представник заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заяву не визнала та підтримала раніше подане заперечення, а також просить суд у задоволенні заяви відмовити. Свідок [PERSON] суду показав, що він є товаришем [PERSON] . Йому відомо, що відносини у сім"ї [PERSON] знаходяться на стадії розлучення. Нахмет регулярно відвідував сина в смт. Велика Лепетиха і він неодноразово був свідком цього. Йому не відомо про будь-які факти домашнього насильства. [PERSON] дуже гарно ставиться до сина. Останній раз він бачив [PERSON] напередодні, дитина була весела, гралася, кликала татка та просилася на руки. При цьому [PERSON] про маму не запитував. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою сім"ї [PERSON] , добре знає [PERSON] , часто була у них у гостях та може охарактеризувати [PERSON] тільки з гарного боку. Їй не відомо про будь-яке насильство [PERSON] по відношенню до дружини чи то сина. [PERSON] дуже гарно піклувався про свою дружину та сина. Напередодні вона бачила [PERSON] , дитина почувала себе добре, про маму не запитував. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою сім"ї [PERSON] . До членів своєї сім"ї [PERSON] ставиться добре. Їй відомо про один випадок коли [PERSON] кричала у дворі, що її побили, але жодних ушкоджень на ній не було. Вона жодної сварки між [PERSON] та [PERSON] не чула. На даний час [PERSON] не забороняє [PERSON] спілкуватися з сином. Може охарактеризувати [PERSON] з позитивного боку. Їй відомо, що [PERSON] на даний час перебуває в м. Херсон, оскільки його привезли на лікування. Як [PERSON] останнім часом гралася з сином вона не бачила. Свідок [PERSON] суду показав, що він є батьком [PERSON] . За час проживання з [PERSON] останній зателефонував йому та повідомив, що заберіть свою дочку, оскільки вона неадекватна. Потім йому зателефонувала дочка, яка повідомила, що приїде додому. Після її приїзду він бачив на тілі дочки синці. Після приїзду до смт. Велика Лепетиха малолітній [PERSON] постійно був з матір"ю. 30.10.2019 року він був на роботі і йому зателефонувала дочка [PERSON] та повідомила, що викрали Даміра. Він повідомив поліцію і вони поїхали до м. Херсон. По приїзду в м. Херсон вони також викликали поліцію та служби у справах дітей, яких [PERSON] впустив до квартири, а коли вони вийшли то повідомили, що з дитиною все добре і більше вони нічого вдіяти не можуть. Він повернувся до смт. Велика Лепетиха а його дочка [PERSON] залишилася в м. Херсон. Як [PERSON] бив [PERSON] він особисто не бачив. Свідок [PERSON] суду показала, що вона довгий час знає сім"ю [PERSON] - батьків [PERSON] . [PERSON] з сином [PERSON] були дуже гарні відносини. [PERSON] хвилювалася з приводу того, що у неї забрали сина. Вона була свідком того, як [PERSON] приїздив до [PERSON] і брав сина [PERSON] на побачення. Також бачила, що була якась суперечка, стояла поліція. Вона не бачила, як бабуся [PERSON] ображала [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що вона є матір"ю [PERSON] . Між [PERSON] та малолітнім [PERSON] відносини дуже хороші. Вона не була свідком як [PERSON] передавала дитину [PERSON] та не вмішувалася у їхні стосунки. Нахмет привозив продукти харчування та ішні необхідні дитині речі. 30.10.2019 року приїхав [PERSON] і [PERSON] винесла дитину на побачення та між Нахметом і [PERSON] виник конфлікт. Того ж дня близько обіду вона [PERSON] дізналася що [PERSON] батько забрав у м. Херсон. Після вказаного [PERSON] з батьком [PERSON] поїхали до м. Херсон. Вона разом з ними не їздила. [INFO] у [PERSON] дійсно був кашель та прорізалися зубки і [PERSON] лікувала його дитячими чаями, але до лікаря не водила. Їй відомо до [PERSON] ще був на змішаному годуванні. На даний час [PERSON] перебуває у тяжкому емоційному стані. Зі слів дочки їй також відомо, що [PERSON] не пускав її дочку [PERSON] додому, замикав у квартирі. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає по сусідству з [PERSON] та її батьками [PERSON] . Бачила, як [PERSON] забирав дитину у матері. Деякі рази було все мирно, а інколи були сварки. [PERSON] та її син постійно були разом. Вона особисто не бачила як [PERSON] гуляє з дитиною на площадці. Вона була свідком як бабуся [PERSON] ображала [PERSON] та його сім"ю. Їй не відомо про відносини між [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що вона товаришує з [PERSON] і її син [PERSON] дуже прив"язаний до неї. Була свідком, як [PERSON] забирав Даміра у матері при цьому дитина плакала, а потім вирвала. Більше з даного приводу нічого показати не може. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши надані сторонами письмові матеріали справи, а також беручи до уваги покази свідків суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] та заінтересована особа - [PERSON] , [INFO] з 30.08.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] від 30.03.2018 року його батьками є: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] . Заявник у заяві вказує, що [PERSON] вчиняє відносно неї та малолітнього [PERSON] , [INFO] психологічне насильство, оскільки самостійно без узгодження з нею, як матір"ю дитини визначив місце проживання сина, не надає можливості з ним спілкуватися, не дивлячись на те, що у судовому порядку вирішуються спори: про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів та про визначення місця проживання дитини, крім того, дитина ще перебувала на змішаному вигодовуванні у тому числі на грудному та потребує материнської опіки і вказане вона розцінює, як вчинення домашнього насильства відносно неї та її малолітнього сина. Так, положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 року встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Як визначено п.3, 6, 7, 8 та 14 ч.1, ст.1 Закону №2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняється в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Дійсно відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Таким чином, єдиною (фундаментальною) підставою для звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису є вчинення щодо дитини, або іншої особи домашнього насильства, яке має бути належним чином підтверджено: постановою у справі про адміністративне правопорушення, вироком суду, який набрав законної сили, чи-то в інший передбачений законодавством України спосіб. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, додані заявником до заяви про видачу обмежувального припису письмові матеріали, а саме: талон-повідомлення за №379 від 20.03.2019 року взагалі не містить відомостей про особу, яка подала заяву, та суті поданої заяви; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 20.03.2019 року надана КЗ "Херсонська міська клінічна лікарня ім. Л.Ю. Тропіних" містить лише відомості про особу хворого, яка звернулася за допомогою, проте взагалі не містить відомостей про особу, яка заподіяла тілесні ушкодження; висновок №448 наданий ЛКК КП "Великолепетиський центр первинної медико-санітарної допомоги містить відомості про передування [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря хірурга, проте не містить жодних відомостей про вчинення відносно малолітнього будь-якого виду домашнього насильства. Проте надані заінтересованою особою письмові матеріали вказують, що [PERSON] [PERSON] , [INFO] станом на 02.05.2019 року на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується Довідкою МВС України серії [NUMBER] . Стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Також ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Пояснення заінтересованої особи [PERSON] , про те, що він забрав дитину з смт. Велика Лепетиха та повіз до лікарні в м. Херсон підтверджуються записами у лікарняній картці [PERSON] , [INFO] від 30.10.2019 року та від 04.11.2019 року. Крім того, надані заінтересованою особою [PERSON] . письмові матеріали свідчать про те, що [PERSON] має постійне місце роботи, стабільних дохід, користується повагою та авторитетом серед колег та у побуті, має позитивні характеристики. Допитані під час розгляду даної цивільної справи свідки, як зі сторони заявника, так і зі сторони заінтересованої особи жодним чином не підтвердили факт вчинення домашнього насильства з боку [PERSON] по відношенню до його дружини [PERSON] , чи то сина [PERSON] . На основі показів свідків можливо зробити висновок про те, що і заявник [PERSON] і заінтересована особа [PERSON] о [PERSON] добре ставляться до свого спільного малолітнього сина [PERSON] та кожен зі свого боку діє виключно в інтересах дитини. На сьогоднішній день питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] не вирішено, а тому дитина може проживати як у сім"ї матері так і в сім"ї батька. Таким чином, суд вважає не доведеним факт, що [PERSON] [PERSON] вчинив домашнє насильство щодо [PERSON] , [INFO] чи то їх спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , тобто ризики зазначені заявником не підтверджуються, а ні письмовими матеріалами справи, а ні поясненнями свідків у справі, а тому у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити. Суд також вважає необхідним роз"яснити заявнику, що питання про відібрання дитини у батька, чи-то визначення місця проживання дитини не вирішується під час розгляду заяви про видачу обмежувального припису. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed