Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

12 вересня 2012 року прокурор Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], який в подальшому позовні вимоги уточнив та остаточно просив: визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку виданого на ім'я [PERSON] серії ЛВ №7186 від 06.07.1999р., визнати недійсним договір дарування від 31.07.2007р., зареєстрований в реєстрі №6179 укладений між [PERSON], та [PERSON], визнати нечинним Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON], серія ЯД №520629 від 29.09.2008р., витребувати земельну ділянку у [PERSON], площею0,1000га., кадастровий №4610137500:11:005:0024, зобов"язати відповідача [PERSON], повернути спірну земельну ділянку площею 0,1000га., кадастровий № 4610137500:11:005:0024 у розпорядження Львівської міської ради. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що заступник начальника відділу земельних ресурсів у Яворівському районі Львівської області [PERSON], неналежно поставившись до виконання свої службових обов'язків, 14 березня 2007року, за відсутності технічної документації до державного Акту на земельну ділянку, серії ЛВ № 7186 від 06 липня 1996 року, та яка належить [PERSON], склав та підписав довідку № 46 від 14 березня 2007 року "Про визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки", довідку № 955 від 14 березня 2007 року "Про обмеження та обтяження на використання земельної ділянки", що у подальшому призвело до незаконного переоформлення права власності на вказану земельну ділянку, чим спричинив шкоду Львівській міській раді на суму 567 950 грн. Крім того, відсутня будь-яка технічна документація, необхідна для видачі Державного акту про право власності на земельну ділянку на ім"я [PERSON] Також спірна земельна ділянка відноситься до земель м. Львова, відтак Рясно-руська сільська рада Яворівського району не вправі була вирішувати питання про передачу такої у приватну власність. В судовому засіданні представник прокуратури Шевченківського району м. Львова Мацюра Я.Р., уточнені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити., покликаючись на викладені в позові мотиви. Представник Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідача [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. Просив у позові відмовити. Представник відповідача відділу Держземагенства м. Львова в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], є власником земельної ділянки площею 0,1000га. в [ADDRESS] (кадастровий № 4610137500:11:005:0024, яка була передана йому у власність на підставі договору дарування від 31.07.2007 року, реєстраційний № 1679. Згідно вищевказаного договору [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку розміром 0,10гектара для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка належала дарителю - [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 7186, виданого відповідно до рішення виконкому Рясна - Руської сільської ради від 19.12.1994 року №112 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2788. Крім цього, як в подальшому встановлено досудовим слідством в процесі розслідування кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] та підтверджується висновками експертів: №113 від 24.01.2012 року - підписів від імені [PERSON], розташований в рядку "(підпис)" післяслів "Інженер - землевпорядник" в державному акті на право приватної власності, виданого 06.07.1999 року [PERSON] (серія ЛВ № 7186) виконані не [PERSON].; №6/640 від 31.12.2011 року - відтиск круглої гербової печатки в державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ № 7185 від 06.07.1999 року, виданому на ім'я [PERSON] - виконані не круглими гербовими печатками Рясна - Руської сільської ради народних депутатів. Як вбачається з інформації, наданої Управлінням Держкомзему у Яворівському районі Львівської області, що технічна документація по виготовленню державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЛВ № 7186 [PERSON] в Управлінні Держкомзему у Яворівському районі відсутня. Також, з інформації наданої Управлінням Держкомзему у Яворівському районі, що згідно реєстру других примірників державних актів на території Рясне - Руської сільської ради за № 2788 зареєстрований державний акт серії III ЛВ № 095738 на [PERSON]. Згідно довідки Відділу Держземагентства у м. Львові від 27.06.13р., земельно - кадастрових даних земельна ділянка площею 0,1000 га, на яку було присвоєно кадастровий номер 4610137500:11:005:0024 станом на грудень 1994 року , на червень 2008 року та на даний час, знаходиться в межах м. Львова, відтак питання про передачу вказаної земельної ділянки на праві власності громадянам могла вирішувати лише Львівська міська рада. Отже, досудовим слідством встановлено, що відповідач [PERSON] набув земельну ділянку за рахунок Держави без достатньої правової підстави, оскільки, як доведено досудовим слідством по кримінальному провадженні, державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №7186, виданий [PERSON], не видавався. Як вбачається з копії рішення № 112 від 19.12.94 р. Рясне - Руської сільської ради народних депутатів Яворівського району Львівської області, з долученого до неї додатку, на праві власності спірна земельна ділянка [PERSON] не надавалась. Відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього. Згідно із ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом 3 ч. ст.388 ЦК, передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Добросовісне придбання, згідно із ст.388 ЦК, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", норма ч.1 ст.216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчуже не третій особі, не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. В цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача. Також встановлено, що Рясне - Руською сільською радою Яворівського району Львівської області у рішенні від 19 грудня 1994р., №112 не зазначено про прийняте рішення, щодо надання [PERSON], у власність земельної ділянки, на підставі якого видано державний акт на право приватної власності на [PERSON], у зв'язку із чим останній слід визнати недійсним. Оскільки, відповідач [PERSON] набув права власності на спірне майно в особи, яка не мала права його відчужувати, тобто не у власника і не в особи, яка вправі була розпоряджатися спірним майном - спірне майно підлягає поверненню законним власникам та розпорядникам. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсним правочину, стороною в якому така особа не є, незалежно від того, чи відповідає спірний правочин закону, Захист прав такої особи можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову, якщо для цього є підстави, встановлені в ст.388ЦК України. З врахуванням викладеного суд доходить висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved