Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до відповідачів про стягнення заборгованості, в обґрунтування своїх вимог вказував, що 12 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, який змінив найменування на ПАТ УкрСиббанк та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11232269000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 20000,00 доларів США з розрахунку 11,9% річних на строк з 12 жовтня 2007 року по 11 жовтня 2028 року. 12.10.2007 року з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов"язань відповідача-1 між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №148874 від 12.10.2007р., за умовами якого відповідач-2 зобов"язався відповідати у повному обсязі за виконанням відповідачем-1 усіх зобов"язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11232269000 від 12.10.2007р. Всупереч умов кредитного договору позичальник з серпня 2016 року не здійснював платежів для погашення кредиту, в зв'язку з цим позивачем у січні 2017 року пред'явлено вимогу про дострокове повренення кредитних коштів та оплати заборгованості за кредитним договором, вказану вимогу відповідачі залишили без виконання, чим порушують взяті на себе договірні зобов"язання. Просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором кредиту в сумі 17654,65 дол. США та 3743,80 грн. пені, судові витрати покласти на відповідачів у рівних частках. В судове засідання представник позивача звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, з запереченням на позов до суду не звертались, клопотання представника відповідачів про відкладення розгляду справи ухвалою суду від 10 жовтня 2017 року залишено без задоволення. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст.1054 ЦК України. З матеріалів справи видно, що 12 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, який змінив найменування на ПАТ УкрСиббанк та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11232269000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 20000,00 доларів США, що по курсу НБУ на день видачі кредиту становить 101 000 грн. на строк з 12 жовтня 2007 року по 11 жовтня 2028 року. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,9% річних. Відповідно до п.1.2.2, п.1.3.1 договору про надання споживчого кредиту № 11232269000 позичальник зобов"язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 217 дол. США день сплати ануїтентних платежів. Згідно п.8.1 договору про надання споживчого кредиту № 11232269000 за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. 12 жовтня 2007р. з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов"язань відповідача-1 між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №148874 від 12.10.2007р., за умовами якого відповідач-2 зобов"язався відповідати у повному обсязі за виконанням відповідачем-1 усіх зобов"язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11232269000 від 12.10.2007р. Згідно п.1.3, п.1.4 договору поруки №148874 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов"язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених основним договором. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Також надання кредиту забезпечено заставою нерухомості квартира [ADDRESS], м.Черкаси ( п.21. кредитного договору). Видача позивачем кредиту на виконав взятих на себе зобов"язань в повному обсязі підтверджується меморіальним ордером № [NUMBER] від 12 жовтня 2007 року. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договори про надання споживчого кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168. Підписанням кредитного договору, договору поруки, фактом отримання і використання кредиту, частковим погашенням підтверджено, що відповідачі були належним чином ознайомлені і погодились з умовами кредитування,тобто вважали прийнятними. Крім того, взаємні права та обовязки сторін детально визначені у підписаному сторонами договорі про надання споживчого кредиту та договорі поруки. При укладенні даних правочинів не існувало ніяких умов, які б примусили відповідачів прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках та у порядку, встановлених законом. Згідно з ст.2 Закону України Про банки і банківську діяльністькошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 46 та 49 Закону про банки визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний розсуд як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Судом встановлено, що позивач є банківською установою та у встановленому порядку отримав банківську ліцензію у якому зазначений перелік дозволених операцій, в тому числі право операцій з влютними цінностями, тому позивач мав достатні юридичні підстави та законне право для надання позивачці кредиту в іноземній валюті. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Встановлено, що після отримання кредиту відповідачка частково виконала свої обов'язки за кредитним договором, проте з серпня 2016 року позичальником систематично порушуються умови кредитного договору, щодо строків погашення кредиту та сплати відсотків, позичальник графіку погашення кредиту не дотримувалась, чим порушила умови кредитування., в зв'язку з чим на підставі ст.1050 ЦК України позивачем 26.01.2017р. відповідачам пред'явлено вимогу дострокового повернення кредиту та оплати заборгованості за кредитним договором, таке право позивача передбачено пунктом 5.5 кредитного договору. Вимогу від 26.01.2017р. № 23-1-2/285 про дострокове повернення кредиту відповідачка отримала 07.02.2017 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, однак залишила без виконання. Згідно наданого банком розрахунку, у зв"язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у відповідачів утворилась заборгованість, яка станом на 07.03.2017 року складає 17654,65 дол. США, з яких 16342,74 дол. США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість по поверненню кредиту - 455,04 дол. США, 1311,91 дол. США - заборгованість по процентам. Заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів складає 3743,80 грн., з яких: 956,82 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 2786,98 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно до ст.ст.15,30 ЦК України обставини в цивільній справі з'ясовуються на засадах змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для \~суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~ Відповідачами суду не надано переконливих та обєктивних доказів на спростування правильності розрахунку боргу. Наданий позивачем розрахунок заборгованості узгоджується з умовами та випискою з банківського рахунку відповідача, яка є офіційним документом, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості щодо операцій, скоєних за рахунком. Як вбачаєься з матеріалів справи, представником [PERSON] [PERSON] на адресу банку була спрямована заява-вимога від 01.07.2016р. про зупинення сплати по кредиту до отримання боргової розписки від банку про вже сплачені та зараховані на валютний рахунок кошти. Вказані дії не узгоджуються з взятими на себе позичальником договірними зобов'язаннями, разом з тим договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст.629 ЦК України). Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності угоди, якщо її недійсністьпрямо не встановлена законом або якщо вона не визнана судом недійсною. Отже, договір про надання споживчого кредиту та договір поруки між сторонам є чинними, тому обов'язковими до виконання. Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховного Суду України 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Предявивши 26.01.2017р. вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, тому з цієї дати підлягає обрахування передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк та в межах даного строку березні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку заборгованості підлягають до задоволення, оскільки обґрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту та договору поруки. Також до стягнення з відповідачів в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 7211,94 грн., по 3605,97 грн. з кожного, оскільки зазначені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально копією платіжних документів.

Outcome: approved