Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчатися, в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з 10.10.2017 року та до закінчення навчання - 31.12.2018 року. Мотивує позов тим, що з 18.03.1995 р. по 28.07.2015 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають повнолітнього сина, [PERSON]. До досягнення сином вісімнадцятирічного віку, тобто до [INFO] з відповідача відбувалось примусове стягнення аліментів на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року. Починаючи з вересня 2017 року [PERSON] навчається на денній формі навчання (бюджет) у Державному професійно-технічному навчальному закладі "Київське вище професійне училище водного транспорту" за професією "Кухар, кухар судновий". Наразі повнолітній [PERSON], який є інвалідом дитинства, у зв"язку з денною формою навчання потребує надання матеріальної допомоги з боку батьків. Позивач не в змозі самостійно матеріально забезпечити спільного сина. Згоди щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом. До початку судового засіданні позивачем подана заява, в якій вона зменшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 400,0 грн., у зв"язку з тим, що він не працевлаштований, отримує лише пенсію по інвалідності, на своєму утриманні також має малолітнього сина від іншого шлюбу. Одногчасно просила розглянути справу за її відсутності. Залучений до участі як третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач до початку судового засідання подав заяву, в якій не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, зазначивши, що з березня 2012 року не працевлаштований, єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності, перебуває у новому шлюбі та на своєму утриманні має малолітнього сина [PERSON], [INFO], від другого шлюбу. Спільний з позивачем син [PERSON] навчається на денній формі навчання (бюджет), отримує стипендію, навчання завершується 31.12.2018 р. Одночасно просив розглянути справу за його відстуності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що з 18.03.1995 року сторони по справі перебували у зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 24.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати в розмірі 500,0 грн. щомісяця, починаючи з 24.11.2014 року до досягнення повноліття. На час розгляду справи [PERSON] є повнолітнім. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] на момент розгляду справи проживає разом з матір'ю - позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Повнолітній [PERSON] з 01.09.2017 року є студентом Державного професійно-технічного навчального закладу "Київське вище професійне училище водного транспорту", денної форми навчання (бюджет), за професією "Кухар, кухар судновий", термін закінчення навчання - 31.12.2018 р. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється з випадку припинення навчання. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України позивач, як мати, з якою проживає повнолітній син, що продовжує навчання, реалізувала своє право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 р. судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з наданих документів, відповідач по справі є особою працездатного віку, є людиною з інвалідністю (3 група), з березня 2012 р. офіційно не працевлаштований, отримує пенсію по інвалідності, мешкає окремо від позивача та повнолітнього сина. Наданими відповідачем документами підтверджено, що з 06.12.2016 р. перебуває у повторному шлюбі, від якого на утриманні має малолітню дитину [PERSON], [INFO] З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що повнолітній [PERSON] в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, позивач не може надати йому такої допомоги, а відповідач частково має можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує в зв'язку з цим матеріальної допомоги. Частиною 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач визнає позов в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробутку), але відповідно до вимог ст.13 ч.1 ЦПК України суд діє в межах заявлених вимог, а позивачем зменшені позовні вимоги та аліменти визначені в розмсірі 400,0 грн., тому вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 400,0 грн. щомісячно. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам повнолідитини, а також чинному законодавству. В зв'язку з чим приходить суд до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 10.10.2017 року, і до припинення навчання, тобто до 31.12.2018 р. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640,0 грн. (за ставкою розміру судового збору, що діяв на час звернення позивача до суду). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial