Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.10.2014 року позивачем було придбано в ТОВ "ДІЄСА" магазин "Ельдорадо", що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 78, мобільний телефон (смартфон) моделі НТС Desire 700 DS Grey-Brown, серійний номер [NUMBER] за ціною 7073,84 грн. з усіма його налаштуваннями та загальним гарантійним терміном - 4 роки. 15.05.2015 року [PERSON] звернулася до продавця з проханням обміняти або повернути кошти за телефон, оскільки він не вмикався, не завантажувався і не заряджався, однак її було направлено до сервісного центру для встановлення причин поломки телефону, де їй було повідомлено про неможливість виконання ремонту з причин відсутності запчастин. В зв'язку з цим, позивач повторно звернулася до продавця з прохання обміняти товар на інший належної якості, проте їй було відмовлено через відсутність квитанції на придбаний телефон. Тому 03.07.2015 року [PERSON] звернулася до відповідача з проханням відновити їй квитанцію, в чому їй було відмовлено. Також позивач зазначає, що на час звернення нею до відповідача та до суду вартість даного мобільного телефону становить 6 999 грн., що підтверджується роздруківкою фотознімку з полиці даного магазину та вартість додаткових послуг та налаштувань становить 2 273,70 грн. В зв'язку з вищевказаним, позивач зазначає, що їй була завдана і моральна шкода, яка полягає в тому, що нею був затрачений тривалий час на відновлення її порушених прав, надмірне переживання, погіршення сну, втрата нормальних життєвих зв'язків і витрачання додаткових зусиль для організації її життя, яка оцінена в сумі 3 000 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати договір купівлі - продажу мобільного телефону моделі НТС Desire 700 DS Grey-Brown, серійний номер [NUMBER], укладеного 21 жовтня 2014 року між [PERSON] та ТОВ "ДІЄСА"; стягнути з відповідача на її користь 9273,70 грн. коштів за понесені нею матеріальні витрати та 3000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що купуючи мобільний телефон (смартфон) НТС Desire 700 DS Grey-Brown та після виконання до телефону налаштувань, [PERSON] частину коштів сплатила готівкою, а решту - кредитними коштами через банк в цей же день. Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ "ДІЄСА" - Брюханов О.Д. позов не визнав. Пояснив, що дублікат фіскального чеку ТОВ "ДІЄСА" не видає, це є єдиною підставою для того, щоб розірвати договір-купівлі-продажу. Просив відмовити в задоволенні даного позову. Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З товарного чеку № 3827413 від 21.10.2014 року, виданого ТОВ "ДІЄСА" магазину "Ельдорадо", що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 78, вбачається, що смартфон НТС Desire 700 DS Grey-Brown-8517120000 коштував 4799,90 грн., а разом з усіма налаштуваннями 7073,84 грн. (а.с. 40). Згідно гарантійного талону, мобільний телефон НТС Desire 700, серійний номер продукту НС47AWH01048 був придбаний 21.10.2014 року в ТОВ "ДІЄСА"(м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 7). Загальний гарантійний термін становить 4 роки (а.с. 28). Ознайомившись з актом виконаних робіт, суд вбачає, що ТОВ "ДІЄСА" здав, а [PERSON] прийняла виконані роботи у відповідності до Наряду - заказу №С112/000000003827413 від 21.10.2014 року - налаштування програми Android Стандарт, вартість яких становить 494,90 грн. (а.с. 35). Повний перелік робіт зазначений в Додатку до Договору підряду, який укладено між ТОВ "ДІЄСА" (адрес: м. Вінниця, вул. Коцюбинського, буд. 78) та [PERSON] (а.с. 36). Так, судом встановлено, що під час перебування телефону на гарантійному обслуговувані [PERSON] було виявлено поломки, а саме: телефон не вмикався, не завантажувався і не заряджався. Відповідно до акту № В285R5-1 авторизованого сервісного центру НТС "Про неможливість виконання ремонту" від 25.06.2015 року, судом встановлено, що було проведено діагностику придбаного 21.10.2014 року комунікатора фірми-виробника НТС, моделі Desire 700 dual sim, серійний номер [NUMBER], який не вмикався, не завантажується, не включається, не заряжається та встановлено, що умови гарантійних зобов?язань виробника не порушено, механічних пошкоджень та слідів вологи не виявлено. Відремонтування апарату, у встановлені законодавством строки, неможливе з причин відсутності запчастин. Також зазначено, що для здійснення обміну товару, або повернення коштів документ має бути пред?явлений за місцем придбання товару не пізніше 60 календарних днів з дати видачі документа (а.с. 7). Також судом встановлено, що Вінницькою обласною асоціацією споживачів була направлена претензія №108 від 27.07.2015 року магазину "Ельдорадо" директору ТОВ "ДІЄСА" з проханням розірвати договір купівлі-продажу мобільного телефону (моделі НТС Desire 700 DS Grey-Brown, серійний номер [NUMBER]), укладеного між ТОВ "ДІЄСА" та позивачем, повернувши їй кошти у сумі 6 999 грн. та кошти у сумі 2 273,70 грн., сплачені за налаштування мобільного телефону (а.с. 11). Факт надіслання даної претензії підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було отримане 31.07.2015 року (а.с. 14). Суд не приймає до уваги фотознімок вартості мобільного телефону НТС Desire 700 DS Grey-Brown, наданого позивачем, оскільки з нього не брачається, станом на яке число виставлена сума, та в якому магазині (а.с. 13). Як вбачається з вищезазначених доказів, дійсно 21.10.2014 року між позивачем та ТОВ "ДІЄСА" магазину "Ельдорадо", що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 78, було придбано мобільний телефон (смартфон) моделі НТС Desire 700 DS Grey-Brown, серійний номер [NUMBER] за ціною 7073,84 грн. та здійснені всі налаштування. З відомостей, наданих ПАТ КБ "Приват Банк" (а.с. 34), вбачається, що позивачем [PERSON] 21.10.2014 року було перераховано ТОВ "ДІЄСА" кошти в сумі 3973,84 грн. з її картки [NUMBER], що підтверджується інформацією наданою ПАТ КБ "Приват Банк" (а.с. 33). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. А виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Частинами 1, 3 ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди. Відповідно до ст. 4 вищевказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція; підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Таким чином, суд прийшов до висновку, що між позивачем і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, підтвердженням чого був фіскальний чек, який втрачений позивачем. Відповідно до ст. 509 ЦПК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п. 12 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", істотний недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Згідно ч. 3 - ч. 5 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно абз. 3 п. 7 ст. 8 вищевказаного Закону, при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Вимоги споживача розглядаються після пред'явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Під час продажу товару продавець зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу. У разі втрати споживачем технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, їх відновлення здійснюється у порядку, визначеному законодавством. (п. 11 ст. 8 вищевказаного Закону). З пояснень позивача встановлено, що нею був втрачений розрахунковий документ - квитанцію та вона зверталася до відповідача з завою про надання їй дублікату. З листа директора Білоконь А.В. від 22.07.2015 року, адресованого [PERSON], вбачається, що їй було відмовлено у видачі дублікату фіскального касового чеку, оскільки це функціями реєстратора розрахункових операцій та нормами чинного законодавства не передбачено (а.с. 12). Відповідно до п. 6, п. 10, п. 15 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (N 1776-III від 01.06.2000 р.) суб'єкт господарювання зобов'язаний: забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення; друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років; надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що бухгалтерія торгівельного підприємства повинна зберігати контрольні стрічки та розрахункові книжки протягом 3 років, а п. 15 ст. 3 встановлює обов'язок продавця надати розрахунковий документ на вимогу споживача (тобто і у випадку звернення останнього за копією чека, наприклад, при його втраті що і було зроблено позивачем). Разом з тим слід зазначити, що в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року № 5 № "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз'яснено, щовирішуючи справи про захист прав споживачів у зв'язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону України "Про захист прав споживачів" такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють. Оскільки в системі роздрібної торгівлі договір купівлі-продажу, як правило, збігається з його виконанням, на нього відповідно до статей 43, 44 ЦК не поширюються вимоги щодо обов'язкової письмової форми. Тому втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків; товаром неналежної якості слід вважати такий, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього пред'являються, наданій щодо нього виготівником чи продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікований. При поверненні речі неналежної якості її амортизація в період гарантійного строку до уваги не береться. Виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача. Згідно ч. 1 ст. 708 ЦК України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Виходячи з вищенаведено, суд вважає, що вимога позивача про розірвання договору купівлі-продажу знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, тому підлягає задоволенню, а вимога про стягнення коштів в розмірі 9273,70 грн. за понесені нею матеріальні витрати - частково тому, що позивачем не надано належних письмових доказів того, що на час звернення до суду телефон коштує дану суму, тому суд вважає за доцільне стягнути вартість телефону (смартфону) і налаштування до нього 7073,84 грн. (на час купівлі телефону). Згідно положень ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року № 5 № "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" зазначено, що при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст. 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має грунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Згідно ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В ч.1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З правової позиції Верховного Суду України від 9 вересня 2015 року, висловленій в постанові № 6-322цс15 вбачається, що у разі, якщо події, які породили цивільне право позивача на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, відбулися після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, то такі позовні вимоги підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167, 1168цього Кодексу. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції", потерпілий повинен довести: наявність шкоди; наявність дефекту в продукції; наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою. Потерпілий має право вимагати від виробника надання документації на продукцію, внаслідок дефекту в якій завдано шкоду, в обсязі, необхідному для доведення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Жодних доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] було завдано моральну шкоду на суму 3 000 грн., суду не надано. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до ТОВ "ДІЄСА" про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди знайшли часткове своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial