Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

В липні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . До складу спадкового майна входить земельна ділянка розміром 2,36 га, яка розташована на території Кучинівської сільської ради Сновського району Чернігівської області. А також земельна ділянка розміром 2,32 га яка належала батьку позивача та чоловіку спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємицею якого була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх прав. Позивач звернулася до нотаріальної контори, але нотаріусом йому відмовлено в зв"язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Державні акти на вищевказані земельні ділянки було втрачено. В районній газеті « Промінь» було подано об`яву про втрату державних актів на земельну ділянку. Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутня, в позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2019 року (а.с. 7), [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2019 року (а.с. 8), які були батьками позивача ( а.с. 13). Згідно довідки № 452 від 12.03.2020 року, за адресою: [ADDRESS] постійно проживали і були зареєстровані: 1.[PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 25.12.1978 року і знята з ореєстрації в зв`язку зі смертю [INFO] ; 2.[PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 12.09.2000 року і знятий з реєстрації в зв`язку зі смертю 15.09.2003 року 3.[PERSON] , [INFO] зареєстрована з 12.09.2004 року і знята з реєстрації 22.02.2008 року ( а.с. 15). За життя померла [PERSON] мала у приватній власності земельну ділянку площею 2,36 га, яка розташована на території Кучинівської сільської ради, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ - ЧН № 031948 ( а.с. 17). За життя померлий [PERSON] мав у приватній власності земельну ділянку площею 2,32 га, яка розташована на території Кучинівської сільської ради, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ - ЧН № 031949 ( а.с. 18). Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7412127672019 від 15.05.2019 року, №НВ-7410668092019 від 15.04.2019 року, підтверджується, що померла [INFO] [PERSON] на праві приватної власності мала земельну ділянку розміром 1,7619 га, та 0, 5998 га кадастровий номер 7425883000:02:000:0456, кадастровий номер 7425883000:02:000:1511, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Кучинівської сільської ради Сновського району Чернігівської області (а.с.20-25). Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7412127662019 від 15.05.2019 року, №НВ-7410665822019 від 15.04.2019 року, підтверджується, що померлий [INFO] [PERSON] на праві приватної власності мав земельну ділянку розміром 1,7619 га, та 0, 5649 га кадастровий номер 7425883000:02:000:0455, кадастровий номер 7425883000:02:000:1510, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Кучинівської сільської ради Сновського району Чернігівської області (а.с.26-31). Як встановлено у справі у позивача відсутній оригінал належного правовстановлюючого документа на спірні земельні ділянки. Дана обставина підтверджується оголошенням у ЗМІ « Промінь » від 10.07.2020 року де зазначено, що загублений державний акт серії ІІ-ЧН № 031948 на право власності на землю на ім"я [PERSON] вважати недійсним та загублений державний акт серії ІІ-ЧН № 031949 на право власності на землю на ім"я [PERSON] вважати недійсним (а.с.60). Державним нотаріусом Сновської районної державної нотаріальної контори, відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 25.03.2020 року № 281/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки у зв`язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до статтей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що земельні ділянки площею 2,36 га та 2,32 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Кучинівської сільської ради дійсно належали померлій [PERSON] . Позивач є спадкоємцем майна померлої як спадкоємець за законом. Відповідно до копії Витягу зі Спадкового реєстру № 55593775 в Спадковому реєстрі відсутня спадкова справа на ім"я [PERSON] , який помер [INFO] .( а.с. 9). Позивач в березні 2019 року звернулася до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини. Згідно копії спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що крім позивача до нотаріальної контори ніхто не звертався. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначенені земельні ділянки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельні ділянки. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки площею 2,36 га та 2,32 га га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Кучинівської сільської ради Сновського району Чернігівської області в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved