Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.03.2013 року позивачем на ім"я представника [PERSON] була видана нотаріально посвідчена довіреність на розпорядження автомобілем марки DACIA моделі SOLENZA, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER], тип транспортного засобу - легковий хетчбек-В, колір зелений, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 03.05.2013 року між представником позивача [PERSON] та відповідачем був укладений Договір оренди транспортного засобу з правом викупу, відповідно до умов якого представник передав вказаний автомобіль в оренду, а відповідач прийняв його на умовах володіння і користування з послідуючим викупом. Також відповідач зобов"язався сплачувати орендну плату у розмірі 1000, 00 грн. щотижнево, починаючи з дати підписання договору і до 03.05.2014 року. Сторони договору визначили ціну автомобіля у розмірі 48000, 00 грн. При укладанні Договору оренди представник позивача діяв самостійно від власного імені. На дату подачі позову відповідачем було сплачено лише частину боргу у розмірі 12750, 00 грн. На вимогу представника позивача повернути автомобіль або сплатити борг відповідач не реагує та продовжує користуватися вказаним автомобілем. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить витребувати у відповідача автомобіль марки DACIA моделі SOLENZA, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER], тип транспортного засобу - легковий хетчбек-В, колір зелений, державний реєстраційний номер [NUMBER] та передати його позивачу. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити повністю. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10.03.2013 року позивач [PERSON] видав нотаріально посвідчену довіреність на ім"я [PERSON] на розпорядження автомобілем марки DACIA моделі SOLENZA, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER], тип транспортного засобу - легковий хетчбек-В, колір зелений, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з умовами довіреності [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися (в тому числі продати, при умові сплати всіх податків та платежів, а також в разі погашення кредиту та всіх платежів по ньому, обміняти, за ціну і на умовах за його розсудом) належним власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, виданого та зареєстрованого ВРЕР-5 УДАІ в м. Києві 22.08.2012 року, автомобілем марки DACIA моделі SOLENZA, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER], тип транспортного засобу - легковий хетчбек-В, колір зелений, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 03.05.2013 року між представником позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір оренди транспортного засобу марки DACIA моделі SOLENZA, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER], тип транспортного засобу - легковий хетчбек-В, колір зелений, державний реєстраційний номер [NUMBER], з правом викупу, відповідно до умов якого представник передав вказаний автомобіль в оренду, а відповідач прийняв його на умовах володіння і користування з послідуючим викупом. Також відповідач зобов"язався сплачувати орендну плату у розмірі 1000, 00 грн. щотижнево, починаючи з дати підписання договору і до 03.05.2014 року. Сторони договору визначили ціну автомобіля у розмірі 48000, 00 грн. При укладанні Договору оренди представник позивача діяв самостійно від власного імені. На дату подачі позову відповідачем було сплачено лише частину боргу у розмірі 12750, 00 грн., що свідчить про виконання відповідачем своїх зобов"язань за Договором оренди лише частково. Відповідач на даний час продовжує користуватися автомобілем, вимоги позивача про повернення автомобіля ігнорує. У зв"язку з невиконанням відповідачем своїх зобов"язань, представник позивача звернувся до суду з позовом по стягнення заборгованості, але заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.11.2014 року у задоволенні позову було відмовлено. При цьому підставою для відмови у задоволенні позову стала невідповідність Договору оренди вимогам діючого законодавства стосовно дійсності договорів/правочинів. Відповідно до вимог ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст.. 387 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 2 статті 328 ЦК України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності та за умовами ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону, або не встановлено рішенням суду. У даному випадку відсутність у відповідача правомірних підстав володіння майном підтверджується заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.11.2014 року, яким встановлено, що Договір оренди з правом викупу укладено не з власником автомобіля, при цьому форма договору не відповідає вимогам діючого законодавства. З урахуванням положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України даний факт вважається встановленим і додаткового доказування не потребує. Зважаючи на викладене вище та вимоги діючого законодавства, суд вважає, що законних підстав для збереження (утримання), користування і володіння вказаним автомобілем у відповідача на даний час немає, а з моменту набуття рішенням законної сили відповідач є недобросовісним набувачем вказаного майна, а у позивача наявні підстави для витребування власного автомобіля. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав" у разі, коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов"язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Пунктом 22 вказаної Постанови визначено, що витребування власником свого майна відбувається окремо від визнання недійсним договору, за яким таке майно перейшло до набувача. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved