Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою стягувати з відповідача аліменти на її користь на період навчання, мотивуючи такі вимоги тим, що відповідач є її батьком та вона навчається на першому курсі Національного технічного університету "Харківського політехнічного інституту" на факультеті інформатика і управління за денною формою навчання за напрямком психологія за контрактною формою навчання, термін закінчення навчання 30 червня 2017 року, та у зв"язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, оскільки відповідач їй такої допомоги не надає добровільно, хоча має таку можливість, змушена звернутися до суду. При цьому зазначила що відповідач має магазин та щомісячний заробіток 3000 гривень. В судове засідання позивач та третя особа не з"явилися, прохали слухати справу у їх відсутність, позивач надала заяву про підтримання позову. Відповідач під час судового розгляду позовні вимоги визнав частково, зазначаючи що його матеріальний стан дозволяє сплачувати аліменти позивачці в зв"язку з навчанням у сумі 100 - 150 гривень щомісячно, оскільки, хоча і є підприємцем, але його дохід є невеликим, в 2013 році - 24300 гривень, а в 2014 році в зв"язку з складною економічною ситуацією, його дохід є зовсім незначним. Крім того, його дружина не працює, перебуває у соціальній відпустці по догляду за їх спільною неповнолітньою дитиною - донькою [PERSON], [INFO], яку він зобов"язаний утримувати. Також з ними мешкає неповнолітній син дружини, батько якого оголошений померлим, тому він змушений утримувати івказану дитину. Також зазначив що підсобного господарства та інших джерел доходу не має. Судом встановлені слідуючи факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження позивачки, відповідач. є її батьком.(а.с.5). Відповідно довідки про навчання, [PERSON] навчається на 1 курсі (за контрактом) денного навчання факультету "Інформатика і управління" Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут", закінчення навчання 30.06.2017 року. (а.с.10). Відповідно договору про навчання позивачки, вартість освітньої послуги становить 31200 гривень. Відповідно копії податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, [PERSON] отримав у 2013 році 24300 гривень доходу за категорією "від роздрібної торгівлі з лотків на ринках іншими товарами", щомісячні авансові податкові внески становили 114 грн 70 копійок. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON], її батьком є [PERSON], відповідач по справі. Дружина відповідача отримує допомогу на доньку [PERSON] в сумі 1012 гривень 50 копійок щомісячно. Відповідно довідки сільської ради, [PERSON] підсобного господарства та земельного паю не має. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв’язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов’язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Ст.60 ЦПК України на сторони покладено обовязок по доведенню обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка відповідно передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, пояснення відповідача та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивач не надала суду доказів про наявність у відповідача у власності магазину та заробітку у сумі 3000 гривень щомісячно, як зазначено у позовній заяві, а надані відповідачем докази свідчать про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у твердій грошовій сумі, в розмірі 150 гривень щомісячно, оскільки отримання прибутку від підприємницької діяльності є мінливим, та докази про розмір такого прибутку у 2014 році відсутні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що аліменти на утримання повнолітньої доньки необхідно стягувати в розмірі 150 гривень щомісячно до закінчення часу навчання без врахування часу канікул. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок на користь держави.

Outcome: partial