Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON], її батько, який постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Батько позивача мав у приватній власності вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями. Згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок та довідки Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, даний житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в цілому належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого був батько позивача - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Згідно довідки Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 26.08.2016 № 1854, за вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка - площею 0,26 га. Після смерті [PERSON], [PERSON] звернулася до Городенківської районної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови в.о. державного нотаріуса від 28.10.2016 року, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду. В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися. Представник позивача - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, позов просять задовільнити. Згідно листа, виконком Чортовецької сільської ради не заперечує проти позову, справу просить розглядати у відсутності предстанвика сільської ради. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 03.09.1989 року, виданого на основі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 102 від 14.06.1989 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору головою якого є [PERSON]. Як слідує з довідки № 1856 від 26.08.2016 року, виданої виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради, 11.06.1996 р. Постановою Президії Верховної Ради України за № 3278-XII село Назаренкове перейменовано на село Чортовець. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS], складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1973 р., загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 16,0 кв.м., 3 сараїв, вбиральні, стодоли, басейну, воріт, 2 огорож, 2 хвірток. Ринкова вартість домоволодіння згідно звіту ФОП [PERSON] становить 41807 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Довідкою № 1854 від 26.08.2016 року, виданою виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району стверджено, що згідно записів в погосподарських книгах за 1991-1995 роки № 11/959 станом на 15.04.1991 р. в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], [INFO] - голова колгоспного двору; [PERSON], [INFO] - дружина; [PERSON], [INFO] - дочка. [PERSON] померла [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 06.06.2002 р. Чортовецькою сільською радою. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [INFO] помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 16.04.2007 р. Чортовецькою сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв. На час його смерті діяв Цивільний кодекс України (2004р.). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], стверджено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. [PERSON] після укладення шлюбу 20.01.2007 року з [PERSON] змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] (позивач). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Про те, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], свідчить довідка № 1855 від 26.08.2016 року, видана виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1523/02-31 від 28.10.2016 р., слідує, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] на житловий будинок [ADDRESS], оскільки спадкоємець не надав оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця на вище згаданий житловий будинок. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 1854 від 26.08.2016 року, виданої виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району слідує, що за господарством за адресою [ADDRESS] закріплена земельна ділянка, площею 0,26 га, в т.ч. 0,01 га під будівлями. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 317, 328, 1216, 1222, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved