Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03.08.2015 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Крім того, рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 28.03.2006 року стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Таким чином, з нього на утримання дітей стягнуто 50% доходу (заробітку) щомісячно. У зв"язку зі зміною матеріального та сімейного стану виникла необхідність звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на користь відповідача на дочку [PERSON] з 1/4 до 1/6 від заробітку (доходу). В зв"язку з вищенаведеним, просить зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03.08.2015 року та стягнути з нього на користь відповідача аліменти на дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. В судовому засіданні 09 червня 2017 року позивач позов підтримав та пояснив, що він офіційно не працює, має мінливий дохід, хворіє, створив іншу сім"ю, на даний час не спроможний сплачувати визначений судом розмір аліментів на дочку [PERSON]. 23 червня 2017 року позивач в судове засідання не з"явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав. Доказів на підтвердження своєї хвороби, у зв"язку з чим судом оголошувалася перерва в судовому засіданні, не надав. Відповідач в судових засіданнях: 09.06 та 23.06.2017 року позов не визнала та пояснила, що згідно рішення Червоноармійського районного суду від 03.08.2015 року із [PERSON] було стягнуто на її користь аліменти на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, при цьому [PERSON] позовні вимоги визнав повністю і не заперечував щодо їх задоволення. Однак, позивач ухиляється від виконання своїх обов"язків, а саме: аліменти сплачує невчасно та не в повному обсязі, в результаті чого станом на 01.05.2017 року має заборгованість по аліментах в сумі 187,15 грн., не приймає участі у вихованні та навчанні доньки [PERSON], свій неофіційний дохід приховує, за станом здоров"я є працездатним, оскільки не надав документів на підтвердження погіршення стану свого здоров"я, тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі, визначеному судом. Третя особа [PERSON] в судові засідання: 29.05.2017 року, 09 та 23.06.2017 року не з"явилася, належним чином повідомлена про час та місце його проведення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини, так і на батька. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зміна розміру аліментів на дитину пов'язана із зміною матеріального становища, сімейного стану, а також стану здоров'я платника аліментів або їх одержувача на протязі аліментного зобов'язання. У відповідності до п.15 ч.3 ст.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це є вартісна величина набору продуктів харчування та мінімального набору непродовольчих товарів, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я та мінімальна вартість послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Отже, з огляду на положення ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; де 30 % із вказаної суми з 01 травня 2017 року становить 533 грн. 10 коп. на місяць, мінімальна сума аліментів не може бути меншою від вказаної. Судом встановлено, що рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 28.03.2006 року з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття (а.с.3). Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03.08.2015 року з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття (а.с.4). Як вбачається з трудової книжки позивача серії [NUMBER], останній з 06.10.2009 року по даний час ніде не працює (а.с.11-14). Відповідно до виконавчого листа, виданого Червоноармійським районним судом Житомирської області від 28.03.2006 року суд вирішив стягувати із [PERSON] користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину- доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду, тобто з 10.04.2006 року і до її повноліття (а.с.15). Згідно виконавчого листа, виданого Червоноармійським районним судом Житомирської області від 03.08.2015 року суд вирішив стягувати із [PERSON] користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду - 22.07.2015 року і до її повноліття (а.с.16). Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] по виконавчому листу №292/194/15-ц від 03.08.2015 року загальна сума заборгованості позивача по сплаті аліментів станом на 01.05.2017 року становить 187 грн.15 коп.. (а.с.24) . Згідно довідки Пулинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №133 від 15.05.2017 року [PERSON] не цікавиться навчанням своєї доньки [PERSON], [INFO], не відвідує навчальний заклад, не з"являється на батьківські збори (а.с.25). З ксерокопій направлень медичної установи та витягу з історії хвороби на ім"я позивача [PERSON] вбачається про наявність у нього захворювання станом на 1999 рік та запис відвідування лікарів , останні дані датовані 21.06.2006 року (а.с.40-42). Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Даних про зміну сімейного чи майнового стану позивача, погіршення стану його здоров"я, матеріали справи не містять. Суд критично відноситься до позиції позивача, який посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на фінансову неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наведені обставини не підтверджуються належними доказами, сам факт відсутності офіційного працевлаштування позивача не може слугувати беззаперечним доказом відсутності у нього інших доходів та погіршення його матеріального становища. Слід також зазначити, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що ним надається будь-яка матеріальна допомога на утримання неповнолітніх дітей. Факт проживання позивача з іншою жінкою та необхідність утримання її дітей вимог позивача також не доводить. Матеріали справи не містять доказів про те, що нова дружина потребує утримання у зв»язку з будь-якими істотними обставинами, які заслуговують на увагу (хворобою, непрацездатністю тощо). Крім того, утримання пасинків не знімає з позивача обов»язку, передбаченого ст.180 СК. Загальновідомі сторонам обставини про потребу дитини у щоденному харчуванні, одязі, у забезпеченні належних умов побуту, фізичного і інтелектуального розвитку, про зростання цін на продукти харчування та одяг спростовують доводи позивача, що стягуваний із нього розмір аліментів є занадто високим. При вирішенні даного спору, суд враховує також, що позивач є особою працездатного віку, відсутність доказів про наявність медичних протипоказань встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності. Таким чином, підстав для зменшення розміру аліментів на підставі ч.1 ст.192 СК України на даний час не вбачається, їх зменшення призведе до порушення положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», позивачем достатніх та переконливих доказів у підтвердження зміни його сімейного та матеріального стану або погіршення стану його здоров"я не надано, тому суд вважає в задоволенні позову відмовити повністю. Керуючис ь ст.ст.10, 11, 60, 213-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст.141, 180-183, 192 СК України, суд, -

Outcome: dismissed