Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує слідуючими обставинами. Відповідач по справі є його батьком. Мати померла [INFO] року, з того часу він проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] Батько його покинув, вихованням та утриманням не займається. Позбавлення відповідача батьківських прав забезпечить йому можливість соціальної допомоги з боку держави, як дитині позбавленій батьківського піклування. Просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно нього. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнав, просив справу слухати в його відсутність. Представник третьої особи органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації надала заяву, в які просила про проведення підготовчого засідання у її відсутність, надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник третьої особи служби у справах дітей Снігурівської районної державної адміністрації про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 березня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Снігурівського управління юстиції Миколаївської області, позивач [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON] (а.с.3). Мати позивача, [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 13 червня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.5). Після смерті матері позивач залишився проживати з бабусею [PERSON] у [ADDRESS]. Вказане підтверджується актом депутата Афанасіївської сільської ради Ковальок О.С. від 29 березня 2018 року та довідкою Афанасіївської сільської ради від 30.03.2018 року №529 (а.с.9, 10). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 02 квітня 2018 року проведеного комісією Афанасіївською сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, умови проживання позивача бабуся створила. В кімнатах прибрано, на ліжках чиста постільна білизна, продуктами харчування забезпечені. Загальний дохід сім"ї складається з пенсії бабусі, пенсії покійної матері, оренди земельної ділянки (паю). Зі слів бабусі онук виховується біля неї з річного віку, батько та мати [PERSON] участі у його вихованні не приймали, фінансової допомоги не надавали (а.с.8). Відповідач зареєстрований в [ADDRESS], але на території сільської ради більше 5 років не проживає, що вбачається з довідки голови Афанасіївської сільської ради від 10.12.2018 року №993 (а.с.30). Як встановлено судом, відповідач виїхав на постійне місце проживання в [ADDRESS]. Комісією Родинської міської ради Донецької області 29 грудня 2018 року проведено акт обстеження умов проживання [PERSON] за місцем його фактичного проживання, відповідно до якого останній має дружину та чотирьох дітей, умови проживання задовільні. За місцем колишнього проживання у с.Афанасіївка Снігурівського району Миколаївської області надано характеристику на відповідача про те, що він на території сільської ради більше 10 років не проживає. Від першого шлюбу має сина [PERSON], [INFO], який від народження проживає разом з бабусею [PERSON] Зі слів бабусі батько участі у вихованні сина не приймає. Вказане також підтверджується довідкою Афанасіївської сільської ради від 02.04.2018 року №539 (а.с.11) Крім того, як вбачається з довідки директора Юріївського навчально-виховного комплексу Снігурівської районної ради Миколаївської області [PERSON] від 03.04.2018 року, виданої учневі 11 класу [PERSON], протягом навчання в освітньому закладі батько навчанням сина не цікавився, участі у батьківських зборах та виховних заходах не брав (а.с.13). На даний час позивач навчається на ІІ курсі денної форми навчання Миколаївського юридичного коледжу Національного університету "Одеська юридична академія" за спеціальністю "Право". Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року (а.с.15). За повідомленням директора Снігурівського РЦСССДМ [PERSON] від 09.01.2019 року №15, сім"я [PERSON] на обліку та під соціальним супроводом не перебувала. У висновку ООП Снігурівської районної державної адміністрації №2 від 08 січня 2019 р. визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини, позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Кожен із зазначених факторів має місце по відношення до сина відповідача. Він самоусунувся від виховання та утримання дитини, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Під час розгляду справи у суді відповідач зазначені обставини повністю визнав, виявив байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обав"язки у подальшому бажання не має. Така поведінка батька є винною по відношенню до дитини. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх батьківських обов"язків по відношенню до сина. З огляду на наведені обставини, суд визнає його поведінку ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, тому позов підлягає до задоволення в поному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved