Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги обгрунтував наступним. 17 жовтня 2020 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Renault Safrane" д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Шевченка у м. Яготин Київської області, при виконанні маневру обгону, здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] . Внаслідок ДТП останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПрАТ "СК "Провідна" (поліс № АР 4471052). Відповідно до п. 27.3 ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону- МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. 9 листопада 2020 р. на адресу відповідача була направлена заява про виплату страхового відшкодування для доньки загиблого - [PERSON] . Сума страхового відшкодування, заподіяного смертю [PERSON] становить 60 000 грн. моральної шкоди. 10 лютого 2021 р. відповідачу скеровано запит про надання інформації про стан розгляду заяви про виплату страхового відшкодування. Листом № 17-12/904 від 18 лютого 2021 р. відповідачем повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідачем відповідного рішення по кримінальній справі за фактом даної ДТП, вказавши, що відповідно до ст. 36 Закону страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу. З рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи не погоджується, вважає його безпідставним, таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування, оскільки внаслідок ДТП загинула третя особа-велосипедист, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме, автомобіля марки "Renault Safrane" д.н.з. [NUMBER] в силу вимог ст.ст. 1166,1187 ЦК України настає незалежно від вини. Обов"язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки , -незалежно від наявності вини. Крім цього, з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпілі так і не отримали належного страхового відшкодування. Згідно із ст. 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ особі, яка має право на отрмиання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Нацбанку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Нацбанку України за період із 08.02.2021 р. по 10.03.2021 р. у розмірі 621 грн. 37 коп. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних від простроченої суми боргу за період із 08.02.2021 р. по 10.03.2021 р. становить 152 грн.88 коп. Просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 60 000 грн., пеню у розмірі 621,37 грн., три відсотки річних у розмірі 152,88 грн. та витрати за надання правничої допомоги. Ухвалою Яготинського районного суду від 18 березня 2021 р. відкрито провадження у даній справі. В судове засідання представник позивача та позивачка не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявами про збільшення та вточнення позовних вимог, в котрій просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 64 555 грн., пеню у розмірі 3782,47 коп., три відсотки річних у розмірі 808,77 грн., інфляційні витрати у розмірі 2868,41 грн., а всього 7 459,65 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн. Також в заяві до суду просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву до суду не надав. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, ураховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В силу ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. В силу ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як закріплено ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно із п. 1.6 ст. 1 Закону, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. В силу п. 1.4 ст. 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. В судовому засіданні установлено, що 17 жовтня 2020 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Renault Safrane" д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Шевченка у м. Яготин Київської області, при виконанні маневру обгону, здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , (Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а.с. 20) Внаслідок ДТП останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, (копія свідоцтва про смерть, а.с.17, довідка про причину смерті, а.с. 18). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПрАТ "СК "Провідна" (поліс № АР 4471052), (а.с.21). 9 листопада 2020 р. на адресу відповідача була направлена заява про виплату страхового відшкодування для доньки загиблого - [PERSON] , (а.с. 5). Сума страхового відшкодування, заподіяного смертю [PERSON] становить 60 000 грн. моральної шкоди. 10 лютого 2021 р. відповідачу направлено запит про надання інформації про стан розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, (а.с. 24). Листом № 17-12/904 від 18 лютого 2021 р. ПрАТ "СК "Провідна" повідомило представника позивачки про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідачем відповідного рішення по кримінальній справі за фактом даної ДТП, вказавши, що відповідно до ст. 36.2 Закону страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому встановлено факт завдання шкоди позивачам. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмова ПрАТ «СК «Провідна» у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачки на отримання страхового вішкодування. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст.3 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Враховуючи вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно і з ч. 3 ст. 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку - і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата з 1 вересня 2020 року становить 5000 гривень. Таким чином, Загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 60 000 грн. (12x5000). Отже, суд дійшов висновку, що у зв`язку із смертю [PERSON] ПрАТ «СК «Провідна» зобов`язана відшкодувати 60 000 грн. моральної шкоди на користь позивачки [PERSON] . Згідно ч.4 ст.27 Закону Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 14 червня на адресу відповідачу було направлено товарний чек від 18 жовтня 2020 р. на суму 3 055, 00 грн. та товарний чек від 19 жовтня 2020 р. на суму 1500, 00 грн., (а.с. 76, 78), які підтверджують витрати на поховання, а тому із ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивачки підлягають стягненню витрати на поховання в сумі 4 555 грн. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, (справа № 337/5617/19, провадження № 61-8564св20, справа № 757/26834/15-ц, провадження № 61-23871св18, справа № 758/16044/16-ц, провадження № 61-913св17, справа № 337/5617/19, провадження № 61-8564св20, справа № 200/4309/14-ц, провадження № 61-23763св18, справа № 452/3519/15, провадження № 61-14973св18). ). Згідно із ст. 36.2. Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Крім того, згідно із п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Сума заборгованості, на яку нараховуються пеня - 60000 грн. Період за який нараховуються пеня: із 08.02.2021 р. по 21.07.2021 р. Відповідно до розрахунку позивачки, який не спростовано представником відповідача загальна сума боргу ПрАТ «СК «Провідна» становить 7459, 65 грн., з яких: пеня за період із 08.02.2021 р. по 21.07.2021 р. - 3782,47 грн., (з 08.02.21 р. по 04.03.21 р.- 493,15 грн., з 05.03.21 р.по 15.04.21 р-897,53 грн., з 16.04.21 р. по 21.07.21 р. -2391, 78 грн); 3 % річних за період із 08.02.2021 р. по 21.07.2021 р. - 808,77 грн. (60 000х3х164/365/100); інфляційні нарахування за період із 08.02.2021 р. по 21.07.2021 р. - 2868,41 грн (індекс інфляції за весь період = 1.0478069. Доводи відповідача про те, що у ПрАТ «СК «Провідна» виникає обов`язок щодо прийняття рішення стосовно виплати страхового відшкодування лише після надання визначених у ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заяви та документів про ДТП, суд не приймає до уваги. Згідно із п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП. Судом встановлено, що позивачка звернулася до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі діючого полісу № АР/4471052 та надала відповідні документи передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачкою доведено факт заподіяння їй шкоди та її розмір, тому у ПрАТ «СК «Провідна» не було підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. Доводи відповідача щодо не надання позивачкою копії вироку, тому відповідно до положень п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`у ПрАТ «СК «Провідна» не настав строк на прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, суд не приймає до уваги, оскільки вказані твердження не спростовують правильність висновків суду та не впливають на законність рішення суду. В силу ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, по`вязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представником позивача надано на підтвердження своїх вимог детальний опис наданих послуг від 12 квітня 2021 р., квитанцію до прибуткового касового ордера, (а.с. 52-53). В силу ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Ураховуючи вимоги п. 1 ч. 2 ст. 141 та ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що на користь позивачки із відповідача слід стягнути 7500 (сім тисяч п"ятсот) гривень витрат за надання правничої допомоги, а також стягнути із відповідача на користь держави 908 грн. судового збору.

Outcome: approved