Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 10.10.2015 року на прохання [PERSON] він надав їй в борг за борговою розпискою 940 доларів США, що на час отримання коштів, за офіційним курсом Національного банку України складало (за 1 долар США-21, грн.) 20012,6 грн..Також даним договором було обумовлено кінцеву дату повернення отриманих у борг коштів, а саме до 31.12.2015 року, та відповідальність(санкції) за прострочення повернення боргу, 1 % за кожний день прострочення. Та оскільки відповідач частково повернула борг,а саме 13.11.2015 року в сумі 60 доларів США, 15 листопада 2015 року в сумі 58 доларів США, 30 грудня 2015 року в сумі 72 долари США, то до стягнення підлягає сума боргу яка залишилася, а саме 750 доларів США, що в еквіваленті до гривні за офіційним курсом Національного банку України на час здійснення розрахунку та подачі позову складає 20917 грн., також процени в сумі 65700 гривень обумовлені розпискою, судовий збір 866,17 грн. та витрати на правничу допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином . Виходячи з обставин справи , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не з"явилися, суд вважає за можливе провести судове засідання без здійснення фіксації звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини . Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов`язань, а саме з договору позики, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Матеріалами справи встанолено, що 10.10.2015 року відповідач взяла у позивача в борг 940 доларів США, що на час отримання коштів, за офіційним курсом Національного банку України складало (за 1 долар США-21,29 грн.) 20012,6 грн.. Кошти зобов`язалась поверну до 31.12.2015 року, та у разі не повернення, взяла на себе зобов`язання по сплаті відсотків за кожний день прострочення, а саме 1 % від суми боргу. Як зазначив позивач, що відповідач частково повернула кошти, а саме 13.11.2015 року в сумі 60 доларів США, 15 листопада 2015 року в сумі 58 доларів США, 30 грудня 2015 року в сумі 72 долари США. На час розгляду справи зобов`язання взяті на себе, щодо повернення коштів в повній мірі відповідачами не виконані. Факт взяття в борг коштів підтверджуються розписками (а.с.6) . Судом встановлено, що право позивача порушено, неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов"язань, а тому потребує захисту, шляхом стягнення з відповідачів заборгованості за договорами позики. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти обо інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості .Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.Стаття 1049 ЦК України, передбачає своєчасне повернення боргу. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по основній сумі позики за договором від 10.10.2015 року, станом на день звернення до суду 12.11.2018 р. становить 20917 гривень 50 копійок, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України є 750 доларів США. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор- прийняти виконання особисто. Якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін)- ст.530 ЦК України. Виходячи з викладеного, суд вважає що своїми діями відповідач прострочила виконання грошового зобов`язань і повинна сплатити позивачу відсотки обумовлені договорами.Строк виконання відповідачем взятих на себе зобов`язання зазначений у розписці.Сума відсотків, які повинна відповідач сплатити позивачу складає 65700 гривень. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом . Стягнення зазначених нарахувань не залежить від того , чи передбачено це в договорі ( розписці ) , чи ні . Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентовано ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються зсудового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.1 ч.2ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Холодняк В.М. укладено договір про надання правової допомоги від 07 листопада 2018 року (а.с.16). Також позивачем надано акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 07 листопада 2018 року, в якому є опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат по наданню правової допомоги по цивільній справі про стягнення коштів, а також наданий доказ про оплату таких витрат в сумі 1000 грн. 00 коп. - квитанція №20-18 від 08.11.2018 року (а.с.18), а тому з відповідача слід стягнути витрати понесені позивачем на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, сплаченого через ПриватБанк згідно квитанції №0.0.1181904974.1 від 12.11.2018 року, в сумі 866,17 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved