Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

у січні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням, зобов"язання видати ордер на житлове приміщення та укладення договору найму житлового приміщення. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що її син [PERSON] був наймачем квартири за адресою: [ADDRESS], право на проживання в якій він отримав на підставі обмінного ордеру № [NUMBER] від 19.04.1989 року, виданого виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів. У зв"язку з укладенням шлюбу в дану квартиру вселися [PERSON] 28.01.1992 р. подружні стосунки між [PERSON] та [PERSON] були припинені, однак [PERSON] залишилася проживати у спірній квартирі разом з малолітнім сином подружжя - [PERSON], [INFO], а [PERSON] вимушений був проживати у своїх знайомих та орендувати інше житло. Скориставшись даною обставиною, [PERSON] звернулася у суд з позовом. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2007 р. постановлено визнати [PERSON] та його доньку [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у спірній квартирі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року скасовано заочне рішення. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2011 р. відмовлено в задоволенні вказаного позову [PERSON] Проте, [PERSON] продовжувала чинити перешкоди у користуванні житлом, тому [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод шляхом вселення. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2012 року постановлено вселити [PERSON] у спірну квартиру та зобов"язано [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вільному доступі та користуванні квартирою. Згодом, [PERSON] дізнався, що [PERSON], скасувавши його реєстрацію на підставі рішення суду, приватизувала спірну квартиру. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 р. задоволено позов [PERSON] Постановлено визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації державного житлового фонду Голосіївської районної в мм. Києві державної адміністрації від 22.09.2010 р. Позивач зазначає, що її син [PERSON] намагався вселитися у спірну квартиру та приватизувати вказане житло, однак у зв"язку з постійними перешкодами йому не вдалося реалізувати свої законні права. [INFO] року він помер. [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, має намір успадкувати спірну квартиру. Рішенням Солом"янського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] року. Звернувшись у Дванадцяту київську державну нотаріальну контору, постановою від 26 жовтня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв"язку з неможливвстю визначення складу спадкового майна за померлим. Посилаючись на ст.ст. 9 та 64 ЖК України та ст.ст. 1232 та 1269 ЦК України, як на правову підставу своїх вимог, позивач просить визнати її первинне право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], а також зобов"язати Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію видати на її ім"я ордер на вказану житло та укласти договір найму. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, зазначивши про необгрунтованість вимог позивача. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ордеру № [NUMBER], виданого 19 квітня 1989 р., квартира [ADDRESS] надана у користування [PERSON]. (а.с. 62) Він народився [INFO] року та його матір"ю є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАГС Московського району м. Києва. (а.с. 8) З довідки форми 3, виданої КП "Голосіївжитлосервіс" Голосіївської районної в м. Києві ради вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєєсроваі [PERSON] з 01.06.1989 р., [PERSON] та [PERSON], - з 22.03.1990 р., а також [PERSON] з 26.03.1992 р. (а.с. 71) В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] набула права користування у даній квартирі, уклавши шлюб з [PERSON], який було розірвано 28 січня 1992 р. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2007 р. постановлено визнати [PERSON] та його доньку [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у спірній квартирі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2010 року скасовано заочне рішення. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2011 р. відмовлено в задоволенні вказаного позову [PERSON] (а.с. 9, 10) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2012 року постановлено вселити [PERSON] у спірну квартиру та зобов"язано [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вільному доступі та користуванні квартирою. (а.с. 11-12) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 р. задоволено позов [PERSON] Постановлено визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації державного житлового фонду Голосіївської районної в мм. Києві державної адміністрації від 22.09.2010 р. (а.с. 13 - 14) [INFO] року [PERSON] помер. Рішенням Солом"янського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року позивачу визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] року. (а.с. 15) Постановою від 26 жовтня 2015 року державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв"язку з неможливвстю визначення складу спадкового майна за померлим. (а.с. 17) В матеріалах справи також міститься довідка № 085/26-311 від 10.10.2013 р., видана органом приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, з якої вбачається, що приватизація квартири [ADDRESS] відмінена, а свідоцтво про право власності на квартиру скасовано. (а.с. 57) Таким чином, спірна квартира перебуває у комунальній власності Територіальної громади м. Києва. Звертаючись у суд з позовом про визнання первинного права користування житловим приміщенням та зобов"язання видати ордер та укласти договір найму, [PERSON], як на правову підставу своїх вимог, посилається на ст.ст. 9 (житлові права громадян) та 64 (права і обов"язки членів сім"ї наймача) ЖК України та ст.ст. 1232 та 1269 ЦК України. Зазначає, що вона пенсіонер, своєї житлової площі не має, до моменту смерті її син [PERSON] проживав разом з нею у квартирі за адресою: [ADDRESS]. В матеріалах справи міститься копія паспорту серії [NUMBER], виданого Мінським РУГУ МВС України в м. Києві 14 травня 1996 р. на ім"я позивача, з якого вбачається, що [PERSON] з 11 липня 1996 р. зарестрована у квартирі [ADDRESS]. (а.с. 7) Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на положення ст. 58 ЖК Україн та п. 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, відповідно до яких на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду вионавичй комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Частиною 2 ст. 58 ЖК України встанволено, що рдер може бути надано лише на вільне жиле приміщення. Зважаючи на те, що в спірній квартирі проживають родичі позивача, а документи по те, що спірна квартирі юридично та фактично вільна, відсутні, суд погоджується з доводами відповідача щодо необгрунтованості позовних вимог [PERSON] Також суд звертає увагу на положення ст. 64 ЖК України, відповідно до якої члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов"язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім"ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов"язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім"ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім"ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов"язки, як наймач та члени його сім"ї. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між подружжям у 1992 р. [PERSON] продовжує проживати у квартирі [ADDRESS], а тому відсутні підстави вважати, що вона без відповідних правових підстав користується спірною житловою площею і квартира є вільною. Посилання позивача на ст. 1232 (обов"язок спадкоємців відшкодувати витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця) та 1269 (подання заяви про прийняття спадщини) ЦК України також не заслуговують на увагу, оскільки встановлено, що спірна квартира належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, [PERSON] за час життя у встанволеному законом порядку не набув на неї права власності, а відповідно до ст. 1219 ЦК України особисті немайнові права (право користування житловим приміщенням) не входять до складу спадщини права та обов"язки, що нерозривно пов"язані з особою спадкодавця. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у пвному обсязі.

Outcome: dismissed