Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] матеріальних збитків у розмірі 1320грн. та 5000грн. моральної шкоди. У заяві вказала, що у якості фізичної особи - підприємця, 07 квітня 2016 року уклала з відповідачкою цивільно-правовий договір №2 на виконання робіт по реалізації продовольчих товарів у магазині по вул.Суворова,106 в м.Снігурівка, терміном дії на один місяць. 04 травня 2016 року у торгівельній точці виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на заявлену суму. Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральних збитків, ствердила, що допущення відповідачкою втрати матеріальних цінностей, відмова добровільно відшкодувати їх вартість, викликали у неї стан сильного нервового напруження. У судовому засіданні позивачка та її представники позовні вимоги підтримали. Відповідачка позов визнала частково. Суду пояснила, що по договору на виконання робіт провадила реалізацію товарів продуктової групи в магазині [PERSON] Магазин в черговий раз прийняла з 03 травня 2016 року, маючи приховану нестачу близько 700грн. через відпущення товарів у борг. Того ж дня на вимогу позивачки близько півдня зачинила магазин, оскільки була виявлена у стані алкогольного сп"яніння. Наступна, 04 травня 2016 року перевірка схоронності товарно-матеріальних цінностей провадилася у її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За представленим суду цивільно-правовим договором на виконання робіт (надання послуг) №2, датованим 07 квітня 2016 року, позивачка доручила, а відповідачка взяла на себе зобов"язання по виконанню робіт - реалізації продовольчих товарів через торгівельні точки замовника. До обов"язків виконавця входило вчасне і якісне виконання всіх робіт та послуг, матеріальна відповідальність за збереження матеріалів та цінностей, що були їй передані в ході виконання договору. Строк дії договору - один місяць. 04 травня 2016 року за виконанням робіт з реалізації продовольчих товарів відповідачка була виявлена у стані сп"яніння, після чого залишила торгівельну точку. Вказану обставину сторони визнали. За наступного проведення перевірки наявності матеріальних цінностей, переданих відповідачці, виявлено нестачу у 1320грн. На підтвердження вказаної обставини суд приймає показання свідків [PERSON] та [PERSON], про те, що 04 травня 2016 року вони разом з бухгалтером [PERSON] провадили облік товарів і виручки по магазину ПП [PERSON] по вул.Суворова,106 в м.Снігурівка у зв"язку з залишенням [PERSON] торгівельної точки. Увесь наявний товар, тара, супровідні матеріали та виручка були зафіксовані документально. Встановлену нестачу вони вивели у грошовому вираженні. Судом досліджено робочі записи обліку, видаткові накладні на товарно-матеріальні цінності, передані відповідачці, з результатами перевірки їх фактичної наявності, які підтверджують заявлену суму позовних вимог. Між сторонами мають місце цивільні правовідносини, що виникають з договірних зобов"язань. Так, згідно ст.509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має права вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі з договорів Договором у розумінні ст.626 ЦК України є домовленність двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Відповідно до ст.6 ЦК Ураїни сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості - ст.627 ЦК України. За нормою ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Суд визнає доведеною обставину порушення відповідачкою зобов"язання збереження переданих цінностей та матеріалів за наявності її вини. Відсутності вини у порушенні зобов"язання, вжиттям всіх від неї залежних заходів щодо належного виконання, відповідачка не довела, хоча за ст.614 ЦК України це є її обов"язком. Одним з правових наслідків порушення зобов"язання є відшкодування збитків - п.4 ч.1 ст.611 ЦК України. В силу ч.ч.1,2 ЦК України боржник, який порушив зобов"язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов"язанням, доказується кредитором. Оскільки, розмір збитків позивачки знайшов підтвердження у суді на заявлену суму, то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Обґрунтування позивачкою заявлених вимог положеннями ст.1166 ЦК України суд вважає помилковим. В частині вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. За ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близь\- ких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репута\- ції фізичної або юридичної особи. Підставою вимоги відшкодування моральної шкоди, що виразилася у погіршенні стану психологічного здоров"я, внаслідок неналежного виконання відповідачкою договірних зобов"язань, позивачка вказала норму ст.1167 ЦК України. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Однак, наведена норма регулює зобов"язання, що виникають не з договорів, а із завдання шкоди. Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001р. №5, від 27 лютого 2009р. №1) надав розяснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Законних підстав заявлення вимоги відшкодування моральної шкоди позивачка не навела. Суд ухвалює про залишення вказаних вимог без задоволення. В порядку ст.ст.79,86,88 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідачки на користь позивачки підтверджені документально судові витрати, пов"язані зі сплатою судового збору та витрати на правову допомогу. Останні заявлені у межах граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах.

Outcome: approved