Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до відповідача - територіальної громади в особі Млиниської сільської ради, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований у [ADDRESS], земельні ділянки площею 0,5856 га та 1.5798 га та грошовий вклад, який належав її батькові. В обгунтування позовних вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 26.03.1990 р. виконкомом Жидачівської районної ради, її батькові [PERSON], який помер [INFO]., належав житловий будинок [ADDRESS], як голові колгоспного двору. Після смерті батька позивачка та її мати [PERSON] у встановленому законом порядку вступили у володіння спадковим майном, однак не зверталися в нотаріальну контору для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Після смерті матері [PERSON], що наступила [INFO], позивач фактично вступила у володіння спадковим майном, однак, коли при її зверненні до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, їй було відмовлено у зв"язку із відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на житловий будинок. Окрім неї, спадкоємців після смерті матері немає. Оскільки в позасудовому порядку вона не може оформити право власності на спадкове майно, тому змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила підстави своїх позовних вимог, зокрема вказала, що її покійному батькові [PERSON] також належав грошовий вклад, відкритий у філії Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ № 10013/0166 м. Жидачів. У зв"язку із цим просить визнати за нею право власності також і на вказаний грошовий вклад. Представник відповідача Юхман Г.Р. в судовому засіданні не заперечила проти визнання за позивачкою по справі права власності на спадкове майно - будинковолодіння, земельні ділянки та грошовий вклад, яке залишилось після смерті її батьків. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що 14 березня 2002 року помер батько позивачки - [PERSON], а [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про народження позивачки та свідоцтв про смерть (а.с.6-7, 10). Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок (а.с.8) та витягу із погосподарської книги №2 Млиниської сільської ради № 671 від 13.08.2014 року (а.с.16), господарство по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Дружина власника будинковолодіння [PERSON] - мати позивачки та сама позивачка після його смерті, як спадкоємці першої черги за законом продовжили проживати у вказаному будинку, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, однак у встановленому порядку не оформили своє право на спадкове майно. Після смерті матері [PERSON] [INFO], яка залишила заповітне розпорядження на належне їй майно на випадок смерті в користь дочки [PERSON], позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено у зв"язку з тим, що спадковий житловий будинок є власністю колгоспного двору, частки якого не визначені, а померла не є його останнім членом, що стверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2014 року (а.с.18). Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 649727 від 11.03.2010 року вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Жидачівської РДА від 12.05.2008 р. за № 410, є власником земельної ділянки площею 0.5866 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Млиниської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011045100162 (а.с.12). Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 649726 від 11.03.2010 року вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Жидачівської РДА від 12.05.2008 р. за № 410, є власником земельної ділянки площею 1.5798 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Млиниської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011045100163 (а.с.13). Із ощадної книжки, відкритої у філії № 6313/011 в с. Млиниська, вбачається, що на ім"я [PERSON] 25.05.1990 р. відкрито грошовий вклад на рахунку [NUMBER] (а.с. 24-25). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок їх смерті, отже після смерті батьків до складу спадщини увійшло нерухоме майно в [ADDRESS], земельні ділянки та грошовий вклад. Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач, що є належною особою та спадкоємцем як за законом, так і за заповітом і його звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Згідно із ст.ст.1269,1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має право у строк шість місяців подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так, як позивач [PERSON] після смерті матері постійно проживала у будинковолодінні, користувалася всім спадковим майном, тим самим набула право на спадщину. Згідно із статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач набувши право на спадкове майно набув на нього правомірно право власності, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутні будь-які рішення суду, які б вказували на незаконність набуття позивачем права власності, в зв"язку з чим суд для захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати її власником майна в порядку спадкування зазаповітом. Із врахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved