Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У серпні 2014 року орган опіки та піклування Червоноармійської райдержадміністрації звернувся до суду, із зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що остання, являючись матір"ю неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, не займається його вихованням, не створює належних умов для проживання, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечує його матеріально. За заявою відповідача її сина було поміщено до державного закладу, де він перебуває з 30.10.2013 року та починаючи з листопада 2013 року мати дитини її не відвідує життям та здоров"ям сина не цікавилася, допомоги на утримання не надає, участі у вихованні сина не приймає . Відповідач постійно пиячить, офіційно ніде не працює, фінансово сім"ю не забезпечує, будинок перебуває в антисанітарійному стані, потребує ремонту, в ньому відсутні предмети першої необхідності, криниці немає. Враховуючи наведене, орган опіки та піклування Червоноармійської райдержадміністрації просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], як таку, що навмисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків та стягнути з відповідача аліменти на користь цієї дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову та винесення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений відповідач в судові засідання призначені на 09.09.2014 року та повторно 17.09.2014 року не з"явилася. Будь-яких повідомлень про причини неявки від неї не надходило. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення, згідно ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача та представник прокуратури не заперечували проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача , думку прокурора, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного іисновку. Так, відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст.. 11 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-ІУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч1 ст.12. цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач є матір"ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 11.10.2013 року. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює сільським головою Великолугівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, на території якої проживає [PERSON]. Відповідач проживає у будинку своїх батьків, ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Найменша дитина син [PERSON] за заявою відповідача влаштований до дитячого закладу, його життям відповідач не цікавиться, не провідує дитину. У будинку,де проживає відповідач відсутні умови для перебування там маленької дитини, не працює пічне опалення, відсутнє паливо та продукти харчування, господарство відповідачем не ведеться . З актів обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання відповідача від 28.07.2014 року, 13.06.2014 року вбачається, що [PERSON] зловживає спиртними напоями та тютюнопалінням, ніде не працює, в будинку порушений санітарно-гігієнічний стан, їжа відсутня, в господарстві нічого не утримує. За повідомленням Житомирського обласного спеціалізованого будинку дитини від 19.05.2014 року № 317 та від 30.10.2013 року, [PERSON] [INFO], перебуває на повному державному утриманні на підставі розпорядження голови Червоноармійської райдержадміністрації №287 від 28.10.2013 року та заявою матері про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини. Останній раз [PERSON] відвідувала дитину 18.11.2013 року. З 19.11.2013 року дитину у дитячому закладі не відвідувала, станом здоров"я дитини не цікавилася. Відповідно до заяви [PERSON] від 17.10.2013 року, остання клопотала перед райдержадміністрацією про тимчасове влаштування сина [PERSON], [INFO], до державного дитячого закладу. Із повідомлення Великолугівської сільської ради Червоноармійського району № 238 від 28.07.2014 року та Червоноармійського районного центру зайнятості № 735 від 11.07.2014 року, вбачається,що [PERSON] на території сільської ради не працює, з питань працевлаштування та отримання послуг служби зайнятості не зверталася. Згідно висновку органу опіки та піклування Червоноармійської райдержадміністрації від 12.08.2014 року №02-09/1474, [PERSON] навмисно ухиляється від виконання батьківських обов»язків по вихованню своєї малолітньої дитини, не виявляє інтересу до його життя, не забезпечує матеріально, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, на даний час дитина перебуває в Житомирському обласному спеціалізованому будинку дитини за заявою матері. Тому [PERSON] доцільно позбавити батьківський прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Отже, оцінивши всі вище встановлені обставини, суд прийшов до переконання про обґрунтованість вимог органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], оскільки відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-які перешкоди для виконання [PERSON] своїх обов'язків не чинились. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. Згідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що запропонований позивачем розмір аліментів відповідатиме інтересам дитини, а також можливості відповідача сплачувати їх. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 243 грн. 60 коп. на користь Червоноармійського районного суду Житомирської області.

Outcome: approved