Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] \~ звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09 червня 2015 року, згідно наказу № 131/1 він, [PERSON] , був прийнятий на посаду головного ветеринарного лікаря до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський». На підставі повістки виданої [INFO] за підписом\~ підполковника [PERSON] він 04 листопада 2015 року був призваний на строкову військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, в команду № [NUMBER] . На даний час позивач, як солдат Збройних Сил України, перебуває на військовій службі\~ у військовій частині [NUMBER] . Відповідач не здійснює нарахування та виплату йому середнього заробітку у відповідності до вимог закону. За останні два календарні місяці роботи, що передувало місяцю мобілізації, його заробітна плата\~ складала 13033,00 грн./міс.. Відповідно до ч. 3, 4 ст.119 КЗпП України, позивачу має бути виплачений середній заробіток за час його перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період\~ тобто з 01 квітня 2016 року по 31 липня 2016 року в розмірі 25082,82 грн.. Середній заробіток, що підлягає стягненню з відповідача на його користь становить за період з 01.08.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 31722,39 грн.. В зв`язку з невиплатою позивачу суми середнього заробітку, позивач вимушений звернутись до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час його перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, з 01 серпня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно, яка становить 31 722,39 грн., відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн., суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення(з 01.08.2016 р. по 30.11.2016 р.), а також три проценти річних\~ від простроченої суми, що становить 1553,00 грн., а всього 43 275,39 грн.. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у відсутність їх представника на адресу суду не надходило, і тому суд, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи.\~\~ Дослідивши матеріали справи та\~ наявні в ній докази, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 09 червня 2015 року згідно наказу № 131/1 [PERSON] був прийнятий на посаду головного ветеринарного лікаря до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський». На підставі повістки, виданої [INFO] за підписом\~ підполковника [PERSON] , він 04 листопада 2015 року був призваний на строкову військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, в команду № [NUMBER] , що підтверджується матеріалами справи. На даний час позивач, як солдат Збройних Сил України, перебуває на військовій службі\~ у військовій частині [NUMBER] . Відповідач не здійснює нарахування та виплату йому середнього заробітку у відповідності до вимог закону. За останні два календарні місяці роботи, що передувало місяцю мобілізації, його заробітна плата\~ складала 13033,00 грн./міс.. Відповідно до ст. 119 КЗпП України працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" і Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно до п.п. 4-6 Постанови КМУ від 04.03.2015 № 105 «Про затвердження Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом»: «Для отримання компенсації з бюджету середнього заробітку підприємства, установи та організації подають щомісяця до 15 числа органові соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 1, погоджені районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа структурному підрозділу соціального захисту населення копій зазначених звітів, а також зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 2. Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям. Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата компенсації проводиться підприємствами, установами, організаціями у строки, визначені статтею 115 КЗпП України. За останні два календарні місяці роботи, що передували місяцю мобілізації, заробітна плата позивача складала 13033,00 грн./місяць, що підтверджується відповідною довідкою. Середній заробіток позивача за два останніх відпрацьованих місяців перед призовом на військову службу становить 245,91 грн.. Відповідачем до суду не було надано доказів нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час перебування на військовій службі за спірний період, а тому суд приймає до уваги посилання позивача щодо невиплати йому середнього заробітку за час перебування на військовій службі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Середній заробіток позивача, що підлягає до стягнення з відповідача слід розраховувати, виходячи із середньоденної заробітної плати\~ позивача за останні два місяці роботи, що передували призову на військову службу\~ при частковій мобілізації\~ та його звільненні, який становить: 6 210,00 грн. + 6823,00 грн. ( заробітна плата за вересень та жовтень 2015 року відповідно з урахуванням обов`язкових податків та платежів) : 53 дні ( робочі дні у вересні жовтні 2015 року) х 129 робочих днів ( з 01 серпня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно) = 245,91 грн. х 129 дні - 31 722,39 грн.. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення(з 01.08.2016 р. по 30.11.2016 р.), а також три проценти річних від простроченої суми, становить 1553,00 грн.. Таким чином, сума яка підлягає до стягнення з відповідача з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 33 255,39 грн.,\~ а не\~ 33 275,39 грн., як зазначено позивачем в позовній заяві. Крім того, позивач просить суд відшкодувати йому моральну шкоду, завдану відповідачем, внаслідок порушення трудових прав позивача, який зазнав моральних страждань та переживань, не отримавши кошти, на які розраховував та залишивши сім"ю без засобів до існування. Як зазначив позивач, переживання призвели до погіршення психоемоційного стану: зниження настрою, зосередженість на неприємних думках, підвищена дратівливість, знервованість, порушення сну та погіршення сомопочуття, що заважає виконувати покладені державою на нього обов"язки щодо несення військової служби та змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушених прав. Завдану моральну шкоду оцінює в 10 000,00 грн.. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн., оскільки позивач не довів обсягу своїх моральних страждань, які б давали можливість суду задовольнити компенсацію таких страждань в більшому розмірі. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Таким чином, позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме:\~ 1102 грн. 40 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial