Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

03.09.2014 позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на свою користь страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну в розмірі 11 741,43 грн., штрафні санкції - 8 356,93 грн. та маральну шкоду - 20 000 грн. В подальшому позивач подав до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на свою користь страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну в розмірі 11 048,40 грн., штрафні санкції за прострочення виплати - 9346,12 грн. та маральну шкоду - 20 000 грн. Позов мотивований тим, що 09.02.2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Хундай-Акцент», державний номер [NUMBER], що належить на праві власності позивачу, був пошкоджений. На час ДТП цивільна правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА», у зв'язку з чим, 10.02.2014 року позивач звернувся до останьої із заявою про виплату страхового відшкодування матеріальних збитків, внаслідок технічних пошкоджень автомобіля «Хундай-Акцент», державний номер [NUMBER] Позивач також зазначає, що «Страхова компанія «ПРОВІДНА» провела перерахунок коштів 54898,20 грн. за оплату відновлювального ремонту автомобіля, про що свідчить акт прейому-передачі виконаних робіт № 7104 від 18.06.2014 року. Вказав, що за період затримки виплати страхового відшкодування , вартість відновлювального ремонту зросла та відповідно до рахунку-фактури № 2841 від 13.02.2014 року становить 64566,00 грн. 09.02.2014 року, у зв'язку з збільшенням рахунку за відновлювальний ремонт автомобіля, позивачем було направлено до відповідача заяву про оплату різниці між сплаченим страховим відшкодуванням та відновленим ремонтом, яка становить 9 667,80 грн. Відповідно до листа вих. №17-10/8455 від 15.07.2014 року, одержаного від ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» за підписом Начальника ЄВЦ Департаменту врегулювання збитків майнових видів ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» Ященко І.В., ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що відсутні правові поді стави для здійснення таких доплат. Крім того, позивач зазначає, що оскільки станом на 18.06.2014 року від ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» не надійшла відповідь по його заяві про сплату додаткової суми страхового відшкодування, позивачем з власних коштів був сплачений відновлювальний ремонт автомобіля на суму 8974,80 грн. за рахунком-фактурою 10666 від 17.06.2014 року. Позивач вважає, що вказані дії відповідача не відповідають умова договору та положенням закону, оскільки відповідачем не відшкодовані фактично понесені ним витрати. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» 3% річних, інфляційні нарахування та пеню за прострочення платежів, які відповідно до законодавства мають бути відшкодовані на його користь. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення. В подальшому, в судове засідання позивач та його представник не з'явились, проте через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача- ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в судовому засіданні проти позову заперечував, пославшись на те, що розмір страхового відшкодування, який підлягав до виплати за відновлювальним ремонт застрахованого ТЗ, складав 54898,20 грн. Посилаючись на умови договору, представник відповідача вказав, що ПрАТ " СК Провідна" в разі не виплати страхового відшкодування протягом 25 робочих днів, з моменту одержання страховиком від одержувача страхового відшкодування останнього з документів, несе майнову відповідальність у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який нарахована пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Оскільки відповідач не було здійснено виплату страхового відшкодування протягом 25 ( двадцяти п"яти) днів з моменту одержання останнього з документів, то [PERSON] підлягала до відшкодування і пеня, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за період з 05.03.2013 по 21.05.2014рік, від суми простроченої заборгованості в розмірі 54898,20 грн. за кожен день прострочення, тобто сума в розмірі 1846,77 грн. Представник відповідача вказує, що оскільки позивачем було надано документи на підтвердження здіснених витрат на евакуатор, то йосу підлягали до відшкодування і збитки у розмірі 548грн., та як наслідок загальний розмір страхового відшкодування складав 57292,97 грн. В подальшому, на виконання вимог п.28.4.2 Договору, Страховиком було проведено додатковий огляд пошкодженого транспортного засобу відповідно до кого зафіксовано перелік пошкоджень застрахованого транспортного засобу, які раніше не фіксувались. Згідно з рахунком -фактурою ТОВ " Паритет Мотор Сервіс" № 9640 від 28.05.2014 року, вартість відновлювального ремонту додатково виявлених пошкоджень застрахованого автомобіля склала 1752,54 грн. які були випалчені відповідачу. Представник відповідача також у запереченнях вказує на те, що за результатами додаткових оглядів автомобіля, було прийнято рішення про виплату 11741,43 грн., а тому представник відповідача вважає, що страхова компанія за договором виконала свої зобов"язання належним чином. Також представник відповідача заперечував про стягнення штрафних санкцій та пені, пославшись на те, що ст.625 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини та просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, вказавши , що дані вимоги є необгрунтованими. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Судом встановлено, що 09.02.2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Хундай-Акцент», державний номер [NUMBER], що належить на праві власності позивачу, був пошкоджений. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Частиною 1 статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Також встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільна правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на умовах Договору добровільного комплексного авто страхування № 067/67522-18/1042/13, згідно умов якого страхова сума становить 107 624,00 грн. Згідно зі ст.8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" визначено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Судом встановлено, що «Страхова компанія «ПРОВІДНА» провела перерахунок коштів 54898,20 грн. за оплату відновлювального ремонту автомобіля, про що свідчить акт прейому-передачі виконаних робіт № 7104 від 18.06.2014 року. Проте, окільки відповідач затримав виплати страхового відшкодування , вартість відновлювального ремонту зросла та відповідно до рахунку-фактури № 2841 від 13.02.2014 року становить 64566,00 грн. 09.02.2014 року, у зв'язку з збільшенням рахунку за відновлювальний ремонт автомобіля, позивачем було направлено до відповідача заяву про оплату різниці між сплаченим страховим відшкодуванням та відновленим ремонтом, яка становить 9 667,80 грн. Відповідно до листа вих. №17-10/8455 від 15.07.2014 року, одержаного від ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» за підписом Начальника ЄВЦ Департаменту врегулювання збитків майнових видів ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» Ященко І.В., ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що відсутні правові поді стави для здійснення таких доплат. Крім того, оскільки станом на 18.06.2014 року від ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» не надійшла відповідь по його заяві про сплату додаткової суми страхового відшкодування, позивачем з власних коштів був сплачений відновлювальний ремонт автомобіля на суму 8974,80 грн. за рахунком-фактурою 10666 від 17.06.2014 року. Відповідно до п. 31.1 Договору Страхове відшкодування (страхова плата) підлягає виплаті після повного встановлення обставин, причин та розмірів заподіяної шкоди та (або) завданих збитків внаслідок настання страхового випадку на підставі письмової заяви страхувальника та страхового акту складеного страховиком. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються Таким чином, виходячи з вище викладеного, зважаючи на те, що поданими суду доказами доведено факт оплати проведеного ремонту автомобіля «Хундай-Акцент», державний номер [NUMBER], суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача про наявність підстав для страхового відшкодування шкоди в розмірі 11048,4 грн., що складається з 8974,80 грн. кошти сплачені позивачем та 2 073,60 грн. - кошти відповідно до рахунку № 11869 від 08.07.2014 року за ремонт автомобіля. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до наданного позивачем розрахунку: 1)розрахунок по сумі заборгованості 8974,80 грн. із врахуванням індексу інфляції, за період з червня 2014 року по січень 2015 року складає 1485,06 грн.; 2) розрахунок по сумі заборгованості 8974,80 грн. 3% річних за період з червня 2014 року по січень 2015 року складає 168,92 грн. (8974,80 грн. х 3х229 днів : 365 :100 = 168,92 грн); 3) розрахунок по сумі заборгованості 8974,80 грн. пені за період з червня 2014 року по січень 2015 року складає 1422,44 грн., що обраховується з подвійної облікової ставки НБУ на період прострочення; 4) розрахунок по сумі заборгованості 2073,60 грн. із врахуванням індексу інфляції, за період з липня 2014 року по січень 2015 року складає 319,19грн. ; 5) розрахунок по сумі заборгованості 2073,60 грн. 3% річних, за період з липня 2014 року по січень 2015 року складає 35,45 грн. (2073,60 грн. х 3 х 208 днів : 365 : 100= 35,45 грн.); 6). розрахунок по сумі заборгованості 2073,60 грн. пені за період з липень 2014 року по січень 2015 року складає 305,98 грн., що обраховується з подвійної облікової ставки НБУ на період прострочення; 7) розрахунок по сумі заборгованості 54898,20 грн. із врахуванням індексу інфляції за період з березень 2014 року по травень 2014 року складає 5261,64 грн.» 8) розрахунок по сумі заборгованості 54898,20 грн. 3% річних, за період з березень 2014 року по травень 2014 року складає 347,44 грн. (54898,20 грн. х 3 х 77 днів : 365 : 100= 347,44 грн.) Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» на користь позивача штрафні санкції за прострочення платежів в ромрі 9346,12 грн. При цьому суд вважає, що до даних правовідносин підлягає застосуванню ст.625 ЦК України, оскільки частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання , на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони ( кредитора) , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ч.3 ст.510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі , з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Крім того, слід зазначити, що ст.625 ЦК України розміщена в розд.І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення,зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Тому з урахуванням наведеного, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами слід віднести до грошових зобов`язань, до яких може бути застосована норма ч.2 статті 625 ЦК України, оскільки правовідносини сторін виникли на підставі укладеного договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди з підстав, визначених позивачкою, то вона не ґрунтується ні на законі, ні на договорі,оскільки відносини, які мають місце, не передбачають відшкодування моральної шкоди. Так, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Також відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі на відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому суттєвим є те, що зазначена стаття передбачає відшкодування моральної шкоди, проте лише у випадку, коли це встановлено законом або договором. Тому, якщо сторони при укладенні договору передбачили таку відповідальність за порушення зобов'язань, то вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню з урахуванням положень, встановлених ст. 23 ЦК України та роз'яснень, викладених впостанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 (з відповідними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Якщо ж умовами договору не визначено моральну шкоду, як один із видів відповідальності, вона підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом. При цьому ст. 611 ЦК України не слід розуміти так, що вона відсилає до ст.ст. 16, 23 цього Кодексу, яка серед способів захисту права називає відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Такий висновок ґрунтується на тому, що спеціальна норма (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України) не може відсилати до загальної норми (п. 9 ч. 1 ст. 16 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial