Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], зазначивши, що 21 жовтня 2011 року між ним та відповідачем був укладений усний договір про продаж автомобіля WOLKSWAGEN CADDY [NUMBER], транзітний номер [NUMBER], який він забезпечив завдатком у розмірі 200 $ доларів США, про що [PERSON] написав розписку, а заначений автомобіль йому у власність не передав. Умови договору відповідач не виконав, а тому порушив ст. 570,571 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 1600 гривень та судові витрати пов"язані із зверненням до суду. 13 січня 2014 року позивач подав до суду позовну заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3500 грн. 27 березня 2014 року позивач уточнив позовні вимоги та просив зобов"язати відповідача повернути йому отриманий ним завдаток у розмірі 200 дол. США, стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду в розмірі 3500 грн. та понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн., поштові витрати в розмірі 13,19 грн. та транспортні витрати на поїздки до суду, а також провести відповідні перерахунки у зв"язку з інфляцією гривні. Позивач в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 25.03.3014 року, позов визнав частково, зазначивши, що дійсно між ним та позивачем було укладено усний договір про продаж автомобіля та позивач передав йому завдаток у розмірі 200 дол.США. Про те від запропонованого ним позивачу автомобіля ,останній відмовився. Тому він змушений був шукати інших покупців та поніс матеріальні збитки і згоден повернути позивачу лише 100 дол. США. В решті позов заперечував повністю. В судове засідання 27.03.2014 року, відповідач не з"явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У вказаній письмовій заяві позов не визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, згідно ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Судом встановлено, що згідно розписки від 21.10.2011 року, [PERSON] отримав від [PERSON] 200 (двісті) долларів США завдатку за продаж автомобіля. (а.с.3). Оскільки [PERSON] не виконав умов договору та не повернув завдаток в добровільному порядку, суд вважає зобов"язати його повернути позивачу [PERSON] завдаток у зв"язку з порушенням зобов"язання у розмірі 200 (двісті) доларів США. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна та зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В частині другій статті 60 ЦПК України, зазначається, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.4 цієї статті, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 85 ЦПК України, витрати з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла несуть сторони. За правилами частини другої цієї статті, стороні на користь якої ухвалено судове рішення сплачуються іншою стороною витрати, пов"язані із явкою до суду. До витрат сторін та їх представників, пов"язаних з явкою до суду вище згадана норма ЦПК відносить: витрати, пов"язані із переїздом до іншого населеного пункту; витрати, пов"язані із найманням житла, добові та компенсація за втрачений заробіток. Із змісту частини 3 ст. 85 КК України вбачається, що граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов"язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Про те, оскільки граничний розмір компенсації витрат, пов"язаних із явкою сторін та їх представників в судове засідання на даний час Кабінетом Міністрів не врегульовано, тому суд при вирішенні цього питання застосовує законодавство, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). На підтвердження понесених витрат, пов"язаних з явкою до суду позивач надав проїздні квитки та просив стягнути їх вартість з відповідача в сумі 165, 00 грн. Згідно наданих позивачем проїздних квитків, вартість проїзду транспортом загального користування, а саме автобусом становить -15,00 грн. Відповідно до даних про місце проживання позивача, він є мешканцем іншого населеного пункту, а саме м. Житомир. Із досліджених судом матеріалів цивільної справи вбачається, що судові засідання за участю позивача відбувалися: 26.12.2013 року, 15.01.2014 року, 27.01.2014 року, 07.02.2014 року, 25.03.2014 року та 27.03.2014 року. А тому, понесені позивачем витрати на проїзд транспортом загального користування, а саме автобусом, у зв"язку з явкою в судові засідання на вище зазначені дати підтверджуються відповідними проїзними квитками, загальна вартість цих витрат, після їх перерахунку судом, становить - 165, 00 грн.,. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її права. Аналізом вище згаданої норми передбачено, що суд при прийнятті рішення має врахувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), стан здоров"я потерпілого, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості та інших обставин, які мають істотне значення. Про те , оскільки позивач не обгрунтував позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, не надав суду належних та переконливих доказів щодо того, що таку шкоду йому було спричинено відповідачем, клопотання про витребування доказів та підтвердження вказаних обставин та про призначення експертизи перед судом не порушував, а тому в цій частині суд приходить до висновку про відмову у позові . Крім того не підлягає задоволенню вимога позивача щодо відшкодування транспортних витрат в розмірі 150 грн. , які були ним використані на пошук відповідача у 2012 році за місцем його прописки в смт. Червоноармійськ, оскільки позивачем на підтвердження цих обставин не надано належних доказів, які б свідчили про те, що ці витрати пов"язані з явкою до суду сторін. Враховуючи вище наведене, на основі всебічного, повного й об"єктивного дослідження обставин справи, давши належну оцінку зазначеним обставинам, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову в цій частині . Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 229, 40 грн. та поштові витрати в розмірі 8,60 грн. Враховуючи вищевказане,

Outcome: partial