Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в квартирі, яка належить громадянинові, а саме визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником вказаної квартири. Відповідач був зареєстрований в квартирі з дозволу матері - [PERSON], але майже десять років там не проживає і місце його перебування невідомо. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і суду пояснила, що про реєстрацію відповідача дізналася після смерті матері при оформленні спадщини. Відповідач в судове засідання не з"явився про день і час слухання справи повідомлений вчасно і належним чином, що підтверджується судовими повідомленнями. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Фастівською міською радою від 15.08.2001 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №3204, позивач - [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою крім позивача прописаний відповідач, як член сім"ї її мами - [PERSON], яка померла [INFO]. Як зазначила в своїх поясненнях позивач та вбачається з Актів вуличного комітету будинку [ADDRESS] від 23.12.2013 року та від 10.01.2014 року. відповідач за вищевказаною адресою не проживає з лютого 2001 року. На даний час місце проживання відповідача невідоме. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст.317,319 ЦК України) Відповідно до вимог ст.ст. 64, 156 ЖК України, члени сім"ї власника житлового будинку (квартири) користуються житловим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин відповідача слід визнати такими, що втратив право користування спірним житлом, оскільки він без поважних причин відсутній там більше одного року. Що стосується позовних вимог про зобов"язання Фастівський МВ ГУМВС України в Київській області зняти з реєстрації відповідача з реєстраційного обліку то відповідно до ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, приведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

Outcome: partial