Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 16 грудня 2013 року адвокатом [PERSON] було ініційовано справу проти нього за позовом його колишньої ружини [PERSON]. Із слів колишньої дружини [PERSON], саме [PERSON] ьбула ініціатором судового зщахисту проти нього. Як повідомила йому [PERSON] адвокат [PERSON] запропонувала їй подати на нього до суду запевнивши, що вона колишня працівниці Рахівського районного суду і всі питання в суді вирішує на свою користь. [PERSON] обіцял всіляко сприяти [PERSON] у цій судовій справі, взамін [PERSON] просила для себе всю суму коштів, яку в нього відсудить. [PERSON] пристала на цю пропозицію і подала до суду позовну заяву, складену адвокатом [PERSON] Під час судових засідань [PERSON] принижувала його своєю не етичною поведінкою. він просив суд, щоб зробив зауваження адвакату [PERSON] за неприпустиму поведінку, але суд на його прохання не реагував. Після чого він був вимушений більше не брати участь в судових засіданнях і вимушений був писати заяву, щоб суд проводив судові засідання без його участі. 12 грудня 2014 року рішенням Рахівського районного суду, головуючий суддя Бліщ О.Б. по справі №305/2794/13-ц було вирішено стягнути з нього на користь [PERSON] кошти в загальній сумі 33957,90 гривень. Рішення набуло законної сили 11 лютого 2015 року. Дані кошти виконавча служба утримує із його інвалідної пенсії і в даний час утримані кошти з його пенсії [PERSON] передає [PERSON], так йому вона сказала. Більше того, [PERSON] прямо йому сказала, образливі слова, що він інвалід і жодної справи в суді він не виграє. У результаті довготривалої судової тяганини, яка триває по даний час, в результаті нервових переживань, стан його здоров"я різко погіршився і в результаті чого він став інвалідом другої групи. Він пережив великі моральні страждання через умисні дії адвоката [PERSON], яка своєю зухвалою поведінколю принижувала його під час судових засідань та між судовими засіданнями, чим порушила Коституцію України, ЗУ "Про адвокатуру та адвакатську діяльність". Відповідач своєю поведінкою завдала йому чималик матеріальних збитків на придбання дорогих ліків на своє лікування після пережитих нервових потрясінь. Розмір його моральної шкоди безмежний, але якщо навести його в грошовому виразі, то він має компенсувати хоча б витрати, пов"язані з його лікуванням та відновленням здоров"я. На підставі наведеного просив стягнути з [PERSON] в його користь моральну шкоду в сумі 50000 гривень та вартість лікування в сумі 9687 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Подав заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася. Причина її неявки суду не відома. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Звернення позивача до суду з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди зумовлене тим, що колишня дружина позивача [PERSON] пристала на пропозицію адвоката [PERSON] ініціювати судову справу проти нього, внаслідок чого у подальшому така справа розглядалася судом і рішенням Рахівського районного суду від 12.12.2014 із [PERSON], попри сплату ним банку коштів за боргами [PERSON], стягнуто на її користь 33957,90 грн. У результаті тривалої судової тяганини та нервових переживань стан його здоровя різко погіршився, внаслідок чого він став інвалідом 2-ї групи, він пережив серйозні моральні страждання через дії адвоката [PERSON], яка своєю зухвалою поведінкою принижувала його під час судових засідань, чим порушила закон і адвокатську етику. Адвокат, крім того, умисно зловживав своїми процесуальними правами з метою заподіяння шкоди позивачу. Відповідно до ст.ст.1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України); сторони зобов"язані належно довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, обов"язок доказування позову лежить на позивачеві, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-60 ЦПК України). Позов може бути задоволено лише за умови його обґрунтованості та доведеності (ст.ст. 212-215 ЦПК України). Оскільки, як убачається з правової позиції позивача, він поставив питання саме про відповідальність за умисно завдану йому відповідачем матеріальнну та моральну шкоду, то предметом доказування (ст. 179 ч. 1 ЦПК України) є указані вище ознаки щодо наявності підстав для такої відповідальності, а також інші істотні обставини, що мають значення для розв"язання спору: час, місце, спосіб, конкретні обставини заподіяння шкоди, її характер, конкретні негативні наслідки, в т.ч., щодо стану здоров"я позивача, тривалість його переживань, душевних страждань, обставини, з яких виходив позивач при визначенні розміру компенсації, відповідних розрахунків тощо. Тобто, мають бути встановлені, належно підтверджені доказами відповідні факти, передусім факт власне заподіяння шкоди, відповідні причинно-наслідкові зв"язки, які свідчать про умисне заподіяння діями відповідача матеріальної та моральної шкоди позивачу, а відтак, свідчать про наявність реальних підстав для пред"явлення позову та про обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Доказів, які б підтверджували обґрунтованість підстав і доводів позову та розмір пред"явленої до стягнення компенсації матеріальної і моральної шкоди, позивач, розпорядившись своїми правами на власний розсуд, суду не надав. Пред"явлення колишньою дружиною до позивача судовим порядком вимог про поділ та користування спільним майном, як і використання правової допомоги адвоката для захисту інтересів, є правом особи, якого вона не може бути позбавлена, а саме по собі використання особою права на звернення до суду по захист не може розглядатися як заподіяння протилежній стороні матеріальної та моральної шкоди. Представник створює відповідні права і обов"язки для особи, яку він представляє, тому стороною у відповідних відносинах (зокрема, їх ініціатором) є не представник, а особа, яка його уповноважила на представництво (ст.ст. 55, 59 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 20, 237 ЦК України, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 12, ст. 15 ч. 1 п. 1, ст.ст. 38, 40, 44 ЦПК України, інші норми законодавства). Угода про надання правової допомоги від 16.01.2014 не містить умов, відповідно до яких адвокат мав одержати для себе всю суму присуджених клієнту грошей; Поза тим, у справі, на яку посилається позивач, він теж використав право на судовий захист і на правову допомогу. Факт одержання позивачем 17.03.2015 пенсійного посвідчення із вказівкою на наявність 2-ї групи інвалідності за загальним захворюванням сам по собі жодним чином не вказує на його пов"язаність із будь-якими діями відповідача. Посилання на порушення адвокатом [PERSON] вимог цивільного процесуального закону та обов"язків адвоката, зловживання процесуальними правами, приниження нею позивача в суді та поза ним і т.ін. не підтверджуються жодними конкретними фактами, доказами, матеріалами. Міркування позивача, пов"язані з розрахунками за кредитним договором у контексті майнового спору з колишньою дружиною, стосуються обставин, які знаходяться поза межами даної справи. Таким чином, позов [PERSON] не ґрунтується на реальних фактах, обставинах і доказах, натомість в його основу покладені міркування та недопустимі в доказуванні припущення позивача. У справі не встановлений факт заподіяння позивачу матеріальної та моральної шкоди за конкретних обставин, не встановлені винні дії відповідача, що були спрямовані та мали наслідком заподіяння матеріальної та моральної шкоди позивачу. За цих умов, необґрунтованість по суті розміру пред"явленого до стягнення відшкодування значення не має, що в свою чергу виключає підстави для задоволення позову. Крім того, враховуючи, що в силу п. 9 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 2018 гривень слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed