Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент- Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 23 551 грн. 32 коп. за заявою (договором) б/н від 17.08.2018 року. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених кредитним договором, однак, внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобов`язань, станом на 17 жовтня 2020 року виникла сума боргу в розмірі 23 551 грн. 32 коп., з яких : заборгованість за кредитом 10 743 грн. 20 коп., заборгованість по відсоткам 12 808 грн. 12 коп. Просить стягнути з відповідача суму боргу, яку останній у добровільному порядку не бажає сплатити. Ухвалою суду від 2 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Відповідач - [PERSON] , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався, що фактично свідчить про визнання ним позову, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] 17 серпня 2018 року отримав у ПАТ "Акцент-Банк" (правонаступником якого є АТ "Акцент-Банк") кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобов`язань, станом на 17 жовтня 2020 року виникла сума боргу в розмірі 23 551 грн. 32 коп., з яких : заборгованість за кредитом 10 743 грн. 20 коп., заборгованість по відсоткам 12 808 грн. 12 коп., що стверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами : розрахунком заборгованості (а.с.4), анкетою-заявою (а.с.5-6), умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.6-11). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов"язаний виконати свій обов`язок. У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання. У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, а останній належним чином не виконав умови заяви №б/н від 17.08.2018 року, а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з боржника на користь позивача слід стягнути понесені стягувачем судові витрати.

Outcome: approved