Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем 11.09.2006 р. кредитного договору Банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 2000 євро у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же термін. Відповідно до п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач не виконала належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 08.10.2013 року має прострочену заборгованість в сумі 7508,54 Євро. Представник позивача в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідач підписавши заяву про відкриття карткового рахунку погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжними картками, а також тарифами банку. Позивач, отримавши повідомлення від Банку в 2012 році не зверталась з заявою про припинення дії договору чи закриття карткового рахунку. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на вчинення відносно неї шахрайських дій, оскільки, вона лише підписала дану заяву про відкриття карткового рахунку, однак кошти не отримувала, а картку передала своєму знайомому [PERSON], який зобов»язався погашати кредит і за проханням якого вона вчинила зазначені дії. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи ти, що заява була підписана відповідачем під впливом [PERSON], відносно якого порушено кримінальне провадження за ч.3 ст.190 КК України і ведеться досудове розслідування. Також представник відповідача заявив про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даними вимогами і просив суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов"язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами 11.09.2006 р. кредитного договору Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 євро у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Підписавши дану заяву відповідач підтвердила, що вона ознайомлена та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною карткою та Тарифами банку. Також вона надала згоду, що Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною краткою і Тарифами складають між сторонами Договір про надання банківських послуг, про що зазначено в самі заяві. Свій підпис на даній заяві позивач не оспорювала та в ході розгляду справи підтвердила, що саме нею була підписання заява про відкриття карткового рахунку. Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що даний Договір був підписаний під впливом сторонніх осіб суду не надано. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов"язання, надавши відповідачу кредит в сумі 2000 Євро. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до п.6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.6.6. Умов та Правил надання банківських послугу у разі невиконання зобов'язань за Договором, Позичальник зобов'язаний на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду Банку. Відповідно до п.8.6. Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконала свої зобов"язання за Договором про надання банківських послуг в частині повернення кредиту та сплати відсотків. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що після підписання заяви і отримання картки вона передала її [PERSON], який і зобов»язувався погашати кредит, оскільки відповідальність за невиконання Договору несе саме Позичальник (сторона договору). Крім того, відповідно до п.п. 6.1, 6.10 Умов і Правил надання банківських послуг Клієнт зобов»язаний не передавати картку та пін коди третім особам, а також вживати заходи для збереження картки. Порушення кримінальних проваджень за заявою [PERSON] про можливі шахрайські дії [PERSON] щодо заволодіння грошовими коштами не доводить його вини. Рішення суду у даних кримінальних провадженнях не прийнято, триває досудове розслідування. Згідно з ст.ст.525,526 Цивільного кодексу України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як зазначає позивач, станом на 08.10.2013 р. заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 7508,54 Євро, з яких: - 1999,56 Євро - заборгованість за кредитом; - 4387,53 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 720 Євро заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи, передбачені пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 46,09 Євро - штраф (фіксована частина); - 355,35 Євро - штраф (процентна складова). Як вбачається з виписки по особовому картковому рахунку, останні платіж в рахунок погашення кредиту був здійснений в квітні 2008 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності становить 3 роки. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно з положеннями ч.4 ст.267 ЦК України. Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 р.у справі № 6-116 цс 13 в порядку перегляду судових рішень у цивільних справах в зв»язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Представник відповідача в ході судового розгляду подав заяву про застосування судом положень ст.267 ЦК України. Як зазначалось судом раніше, останній платіж за даним Договором був здійснений в квітні 2008 року, тобто з травня 2008 року у Банку виникло право на звернення з вимогами про повернення суми боргу. Позивач звернувся до суду 25.12.2013 р. Будь-яких доказів на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності суду з боку позивача не надано. Враховуючи викладене, в зв»язку з пропуском позивачем строків позовної давності для звернення до суду з даним позовом суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 611, 625, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 88, 213,215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed