Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач в серпні 2014 року звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КПВ-Будінвест", в якому зазначив, що працював на вказаному підприємстві на посаді штукатура до 09.08.2011 року. При звільненні відповідачем не здійснено розрахунку з виплати заробітної плати в повному обсязі. Вказуючи на положення ст.ст. 115, 116, 237-1 КЗпП України, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КПВ-Будінвест" заборгованість з заробітної плати в сумі 2694,48 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17 744,78 грн., моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. Позивач в судове зсідання не з"явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Представник відповідача не з"явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Позивач 16.05.2011 року прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю "КПВ-Будінвест" на посаду штукатура. Наказом № 13-к від 09.08.2011 року [PERSON] звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За положеннями ч.1 ст. 117 ЗКпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не використане право на пред"явлення заперечень. Оцінюючи докази за внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку по 17.08.2014 року (обмежено позивачем), та вважає їх такими, що підлягають до задоволення. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує тривалість періоду порушення прав позивача, їх істотність.

Outcome: partial