Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та закріплення за дітьми збереження права користування житлом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір"ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько дітей записаний зі слів матері на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Мати вихованням дітей не цікавиться та не займається, не турбуються про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ніде не працює, ніяких доходів немає, поведінка її неадекватна. На теперішній час діти перебувають в обласному Будинку дитини на повному державному утриманні на підставі розпорядження голови Свалявської райдержадміністрації, а тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягувати з [PERSON] на користь обласного будинку дитини міста Сваляви аліменти на утримання дітей у рівних частках у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття та закріпити збереження за дітьми, які залишилися без батьківського піклування та проживають, виховуються у обласному будинку дитини [PERSON] та [PERSON] право користування житлом за адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача Химинець М.В. позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав визнала повністю, оскільки не бажає виховувати дітей, заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання дітей у зв"язку з важким матеріальним становищем. Заслухавши думку прокурора, яка підтримала позов, пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що матір"ю дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON], батько дітей записаний зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що стверджується довідками, виданими Голубинською сільською радою Свалявського району за №13 від 15.05.2012 року та за №18 від 26.05.2014 року. Також встановлено, що на підставі розпорядження голови Свалявської районної державної адміністрації від 04.07.2012 року за № 220 за заявою [PERSON] від 25 червня 2012 року, у зв"язку із важкими умовами проживання, малолітню [PERSON], [INFO] влаштовано до обласного Будинку дитини м. Свалява, а на підставі розпорядження голови Свалявської районної державної адміністрації від 03.06.2012 року за № 125 за заявою [PERSON] від 26 травня 2014 року, у зв"язку із важкими умовами проживання, малолітню [PERSON], [INFO] влаштовано до обласного Будинку дитини м. Свалява. Згідно повідомлення Обласного будинку дитини від 18.08.2014 року за № 735 за час перебування [PERSON] в закладі мати дитини [PERSON] відвідувала дитину 10 разів (останній раз 11.03.2014 року), дитину [PERSON] - мати не навідувала. Відповідно до висновку Свалявської районної державної адміністрації за №01-18/442 від 20 листопада 2014 року є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки мати вихованням дітей не займається, не турбуються про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує дітям належного догляду, ухиляється від виконання батьківських обов"язків, на даний час діти тимчасово перебувають на утриманні та вихованні у обласному Будинку дитини м. Свалява. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем заявлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. З роз"яснень Пленуму Верховного Суду України в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей, а отже повністю відсторонилася від виконання батьківських обов"язків і не проявляє відносно них щонайменшої турботи, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав є обгрунтованим. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд з врахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів. Позовна вимога про закріплення збереження за дітьми права користування житлом до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. На органи опіки та піклування покладено обов»язок здійснення контролю за розпорядженням майном дітей. Згідно вимог ст. 177 СК України - дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається в разі гарантування збереження її права на житло. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Однак будь-яких порушень, невизнання або оспорювання прав на житло малолітніх [PERSON] та [PERSON] судом не встановлено. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial