Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до голови Костопільської районної державної адміністрації та Костопільської районної громадсько-політичної газети "Віче Костопільщини" про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, в якому просила зобов"язати голову Костопільської районної державної адміністрації спростувати недостовірну інформацію про неї на шпальтах Костопільської районної громадсько-політичної газети "Віче Костопільщини" та принести вибачення, зобов"язати Костопільську районну громадсько-політичну газету "Віче Костопільщини" спростувати недостовірну інформацію про неї на шпальтах газети та принести вибаченя тим же текстом на першій сторінці та стягнути з голови Костопільської районної державної адміністрації моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В послідуючому позивач уточнила свої позовні вимоги і просила визнати, що поширена на шпальтах Костопільської районної громадсько-політичної газети "Віче Костопільщини" інформація про те, що за дискредитацію імені державного службовця позивача буде звільнено з посади, не відповідає дійсності і принижує її честь, гідність та ділову репутацію, зобов"язати Костопільську районну державну адміністрацію спростувати недостовірну інформацію про неї на шпальтах Костопільської районної громадсько-політичної газети "Віче Костопільщини" і принести вибачення тим же шрифтом на першій сторінці та стягнути з Костопільської районної державної адміністрації та редакції газети "Віче Костопільщини" моральну шкоду в розмірі 343750 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову покликається на обставини викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Просить позов задоволити. Представник відповідача Костопільської районної державної адміністрації позов не визнав та пояснив, що в січні 2008 року щодо позивача було порушено кримінальну справу щодо незаконного привласнення нею гуманітарної допомоги, яку пізніше було закрито в зв'язку із малоцінністю привласненого майна. Крім того позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за корупцію. В зв'язку з цим вважає, що голова адміністрації мав підстави заявити на сесії районної ради про те, що директора центру соціальних служб сімґї та молоді за дискредитацію імені державного службовця позивача буде звільнено з посади. Також заявив клопотання про застосування строків позовної давності. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Костопільської районної громадсько-політичної газети "Віче Костопільщини" позов не визнав, однак, будь-яких пояснень для суду не надав, оскільки, після оголошення перерви для обговорення можливості укласти мирову угоду, в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, зґясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в Костопільській районній громадсько-політичній газеті "Віче Костопільщини" в статті "[INFO]" було поміщено інформацію про те, що за дискредитацію імені державного службовця позивача буде звільнено з посади директора центру соціальних служб сімґї та молоді. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» на позивача покладається обов'язок довести лише факт поширення відомостей, які його ганьблять, особою, до якої пред'явлений позов, а відповідач повинен довести, що поширені ним відомості відповідають дійсності. В судовому засіданні позивач довела факт поширення про неї відомостей, представивши ксерокопії статей, поміщених в газеті "Віче Костопільщини" від [INFO] року. Із наданих представником відповідача доказів також встановлено, що 31.01.2008 року щодо позивача було порушено кримінальну справу за фактом незаконного привласнення нею гуманітарної допомоги, яка знаходилася в її розпорядженні. Постановою слідчого прокуратури від 15 березня 2010 року кримінальну справу щодо директора центру соціальних служб сімґї та молоді [PERSON] за фактом привласнення чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем за ч. 2 ст. 191 КК України було закрито у зв'язку малозначністю вчиненого діяння на підставі ч. 2 ст. 11 КПК України. Судом також встановлено, що 24 червня 2008 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за п. г ч. 1 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» за вчинення корупційних діянь і накладено на неї штраф в розмірі 255 грн., що стверджується наданою представником відповідача постановою суду. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Станом на дату [INFO] року були відсутні будь-які судові рішення по порушеній щодо позивача кримінальній справі і її було закрито з нереабілітуючих підстав лише в 2010 році. Факт притягнення відповідача до адміністративної відповідальності відбувся також пізніше [INFO] року, а саме 24 червня 2008 року. В зв'язку з цим публічне звинувачення позивача в діях, які дискредитацію ім'я державного службовця, саме [INFO] року не ґрунтувалося на встановлених судовими рішеннями фактах і було передчасним. Крім того встановлено, що позивача було звільнено з посади директора центру соціальних служб сімґї та молоді не за дискредитацію імені державного службовця, а за згодою сторін. Разом з тим, відповідно до ст. 258 ЦК України особа може звернутись із заявою до суду про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації протягом одного року з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права чи інтересу. Інформація, яку оскаржує позивач, була поміщена в газеті [INFO] року. Позивач звернулася до суду з позовом лише 27 липня 2009 року. В поданій до суду первинній заяві позивач просила поновити їй строк позовної давності, однак суд вважає, що позивачем не доведено, що вона пропустила строк звернення до суду з поважних підстав. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Про порушення своїх прав позивач повинна була дізнатися в день оприлюднення публікації, оскільки газета в цей день вільно розповсюджувалася. Суд вважає, що момент публікації є беззастережним моментом початку перебігу терміну позовної давності. Згідно наданих позивачем епікризів вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 26.02.2008 р. по 14.03.2008 р., 21.03.2008 р. по 24.03.2008 р., 25.03.2008 р. по 08.04.2008 р., 26.05.2008 по 20.06.2008 р., 02.2009 р. по 11.02.2009 р. та з 23.04.2009 р. по 6.05.2009 р., а всього 92 дні. Оскільки, позов був поданий через 1 рік 4 місяці і 26 днів після опублікування, то суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, а підстави для поновлення строку відсутні. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропуску позовної давності. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed