Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

15.11.2016 року року позивач ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 15.04.2011 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, договір складається з заяви позичальника, "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку". В зв"язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов"язань, у неї утворилась заборгованність за кредитом, що становить станом на 30.09.2016р. 25711.22 грн., в тому числі 2249,25 грн - заборгованість за кредитом, 18761,44 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500,0 грн - штраф (фіксована частина); 1200,53 грн - штраф (процентна складова) Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в сумі 1378,0 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. В подальшому, представником позивача до суду направлено письмові пояснення по суті позовних вимог (а.с.101-108) Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні просив застосувати строки позовної давності до вимог позивача та стягнути з відповідача заборгованістьпо сплаті неустойки в межах одного року, посилаючись при цьому на правові позиції Верховного Суду України та рішення Конституційного Суду України та Закону України "Про захист прав споживачів". Також просить зменшити розмір неустойки відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, оскільки відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, також просив приєднати письмові заперечення до матеріалів цивільної справи (а.с.68-72). В подальшому подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог заперечує (а.с.110) Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.04.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір, що відповідає вимогам статті 634 ч.1 ЦК України. На підставі зазначеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З анкети-заяви вбачається, що відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, про що свідчить її підпис (а.с.6 зворот,7) Згідно п. 1.1.1.10 Умов банківський рахунок клієнта - це поточний рахунок, який відкривається автоматично кожному клієнту ПриватБанка, який пройшов процедуру ідентифікації Відповідно до п.2.1.1.2.1 Умов, датою укладення договору являється дата отримання кредитної карти, зазначена в заяві. П.1.1.7.12 Умов передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього сроку жодна із Сторін не повідомить іншу Сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. В судовому засіданні представник відповідача не заперечував щодо отримання кредитної картки, відкриття кредитного рахунку та перерахування на нього коштів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1.1.2.5., п.2.1.1.5.5 Умов, клієнт зобов"язаний погошати заборгованість по кредиту, процентам за його використання та сплачувати комісії. Пунктом 1.1.5.1 Умов передбачено, що сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх обов"язків у відповідності до законодавства України та умов договору. Відповідно до Тарифів банку термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що слідує за звітним (а.с.7) У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов при порушенні клієнтом строків платежів по грошових зобов"язаннях, клієнт зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн та 5% від суми заборгованості. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач, всупереч п.п. 1.1.2.5 та 2.1.1.5.5 Умов, не виконує свої зобов"язання по договору, внаслідок чого виникла заборгованість: 2249,25 грн - заборгованість за кредитом, 18761,44 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500,0 грн - штраф (фіксована частина); 1200,53 грн - штраф (процентна складова) (а.с.4.5) Представник позивача в судовому засіданні розрахунок боргу не спростував. Таким чином позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов"язань внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка підлягає частковому стягненню з відповідача. Так, представник позивача просить стягнути з відповідача штрафи, а саме 500,0 грн (фіксована ставка) та 1200,53 грн (процентна складова). Однак, згідно ст. 549 ч.2 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання, тому штраф в сумі 500,0 грн, що є фіксованою ставкою до стягнення не підлягає. Також представник позивача просить стягнути з відповідача 3000,00 грн заборгованості за пенею та комісією. Однак, зазначену суму представник позивача не розмежував, а оскільки в розумінні Умов та правил надання банківських послуг пеня, як вид забезпечення виконання зобов"язань та комісія як винагорода за надані послуги, не є тотожними поняттями, так як відрізняються за своєю природою, тому суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення з підстав її недоведеності. Не вбачає суд підстав для задоволення клопотання представника відповідача щодо застосування вимог ст. 551 ч. ЦК України, оскільки розмір неустойки судом може бути зменшено, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Однак, розмір штрафу в сумі 1200,53 грн., який підлягає до стягнення з відповідача не перевищує розміру завданих позивачу збитків. Тому, така обставина, як важке матеріальне становище відповідача (а.с.72) не може слугувати підставою для зменшення неустойки. Суд, не знайшов підстав для застосування строку позовної давності до вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати в договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (частина друга статті 6 ЦК України). За змістом частини третьої цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів), видатків банку становить 50 років. Отже, сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма вимогами. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем останній платіж по погашенню тіла кредиту та процентів здійснено 31.03.2014 року,тому з цього часу розпочинається перебіг строу позовної давності. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору б/н від 15.04.2011 року на загальну суму 22211.22 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2249.25 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом 18761.44 грн., штраф в сумі 1200.53 грн. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1190 грн На підставі викладеного та

Outcome: partial