Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просить розірвати договір довічного утримання укладений з відповідачами 25.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1776. В обгрунтування свого позову посилається на те, що згідно вказаного договору відповідачі взяли на себе зобов"язання довічно, повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Натомість позивач передала у власність відповідачів житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в с. Савинці Рокитнянського району вул. Грубого політрука, 53. Відповідачі не виконують обов"язки, які передбачені у договорі, не звертають уваги на потреби і стан здоров"я позивача. В попереднє судове засідання сторони не з"явилися, подали до суду заяви з яких вбачається, що представник позивача вимоги свого довірителя підтримала повністю, відповідачі визнали та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що 25.10.2004 року сторони по справі уклали договір довічного утримання, посвідчений в цей же день приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 1776. Вимоги щодо дотримання форми договору сторонами дотримані. Пунктом 1 даного договору передбачено, що позивач передає відповідачам у власність житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в с. Савинці Рокитнянського району вул. Грубого політрука, 53. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відповідності до п.п.5-6 договору, зобов"язалися довічно утримувати позивача [PERSON], забезпечувати її харчуванням, одягом, необхідною допомогою, зберігши в її безоплатному довічному користуванні жилий будинок вцілому. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в сумі 80 гривень на місяць. Однак відповідачі належним чином свої зобов"язання за договором не виконують та як вбачається з поданих заяв не заперечують проти розірвання договору довічного утримання. Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов"язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1 ст. 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов"язків, незалежно від його вини. Окрім того, судом враховано, що визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 744,745, 755 ЦК України,

Outcome: approved