Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з 2006 р., від яких мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] З 2010 р. сторони проживають окремо? дитина перебуває на повному утриманні позивача, а відповідач жодним чином не виконує своїх батьківських обов'язків. Так, будучи зобов'язаним відповідно до рішення суду від 01.09.2011 р сплачувати аліменти на дитину, відповідач від свого обов'язку ухиляється, внаслідок чого утворився борг в розмірі 38800,00 грн. Окрім того, відповідач, будучи засудженим вироком від 28.05.2015 р., використовує своє батьківство в особистих цілях, для застосування ЗУ «Про амністію», хоча жодним чином не виконує своїх батьківських обов'язків. В судове засідання позивач не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, підтримання позовних вимог. Не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення з відміткою про вручення судової повістки [PERSON], заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності до суду не направив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд за його відсутності . За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, враховуючи, що представник позивача проти цього не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народився [INFO], батьками його є: [PERSON] та [PERSON], як це вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до довідки ЖЕД №201 Дарницького району від 24.06.2015 р. за № 1379 [PERSON] проживає разом з [PERSON], та перебуває на її утриманні (а.с.7). Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 21.10.2015 р., встановлено, що за адресою: [ADDRESS], створені належні умови для проживання та навчання дитини [PERSON] (а.с.38). Як вбачається з характеристики учня 1-Б класу гімназії №290, [PERSON] навчається у вказаній гімназії, його мама [PERSON] приділяє увагу вихованню сина, цікавиться його успіхами, батько [PERSON] у вихованні сина участі не бере, протягом першого року навчання сина [PERSON] жодного разу не з'являвся до школи, не цікавився шкільним життям своєї дитини (а.с.6). Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/1328/15-к від 28.05.2015р. [PERSON] засуджений за ч.1 ст. 389, ч.1 ст. 164 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71, ст.ст. 75,76 КК України до 1 р. 6 м. обмеження волі із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на 1 р. 6 м. Вказаним вироком встановлено, що станом на 01.06.2014 р. заборгованість відповідача по аліментам складала 31200,00 грн. (а.с.8-10). Відповідно до висновку служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як представнику органу опіки та піклування №101-11276/03 від 16.11.2015 р. орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.36-37). Відповідно до ст.11 Закону України "про охорону дитинства" від 26.04.2011 р. сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 164 СК України , батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав , якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами , жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною , антигромадською поведінкою , а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами . Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб. Які не виконують батьківських обов"язків , і способом захисту прав та інтересів дитини . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав " ,ухилення від виконання батьківських обов"язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування , медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання ; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення ; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей ; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу ; не створюють умов для отримання нею освіти . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як батько самоусунувся від виховання сина та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо дитини, не цікавиться його особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». В зв"язку з наведеним, суд прийшов висновку, що вимоги позивача обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини - ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про сина, не приймає мір для вирішення питання виконання батьківських обов"язків по його вихованню. На підставі викладеного,

Outcome: approved