Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа - Ставищенська сільська рада Брусилівського району Житомирської області про усунення перешкод у користуванні та припинення самовільного використання земельної ділянки. В позовній заяві позивачка вказала, що з 29.05.2007 року їй на праві власності, в порядку спадкування після смерті матері, належать земельні ділянки: площею 0,2500 га, що розташована за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, село Ставище, вул. Лузанівська, 62, цільове призначення - для будівниицтва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; та площею 0,07 га, що розташована за адресою : Житомирська область, Брусилівський район, село Ставище, вул. Лузанівська, цільове призначення - для особистого селянського господарства. При встановлені огорожі та подальших вимірах нею було виявлено, що сусід [PERSON] ( садиба № 60 по вул. Лузанівській , с. Ставище) самовільно захопив та користується частиною її земельної ділянки. При оформлені технічної документації на землю між ними спору не було. Вважає, що сарай [PERSON] знаходиться на частині належної їй земельної ділянки. Просила зобов"язати відповідача припинити користування частиною належної їй земельної ділянкої, звільнити земельну ділянку та привести до стану, придатного для використаня за цільовим призначенням; зобов"язати [PERSON] сприяти відновленню межових знаків відповідно до чинної технічної документації на земельні ділянки та зобов"язати його не перешкоджати встановленню нових межових знаків між земельними ділянками. 25.08.2016 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог та залучення до участі в справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], так як їй стало відомо, що вони є власниками земельної ділянки, що розташована за адресою с. Ставище вул.Лузанівська,60. Ухвалою суду від 09.09.2016 року до участі в справі залучені в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON]. В суді позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, та показали, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, що розташована в селі Ставище вул. Лузанівська, 62, площею 0,2500 га , цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, та земельна ділянка площею 0,07 га, цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства, відповідно до державних актів на землю. Земельні ділянки отримані у власність на підставі свідоцтва про спадщину, після смерті матері. При встановлені огорожі та подальших вимірах було виявлено, що сусід [PERSON] (садиба № 60 по вул.Лузанівській с.Ставище) самовільно захопив та користується частиною земельної ділянки, належної [PERSON] Встановлено, що на частині земельної ділянки, що належить їй знаходиться сарай [PERSON] [PERSON] відмовляється встановити межові знаки відповідно до технічної документації. При оформлені технічної документації на землю між ними спору не було. Просила зобов"язати відповідачів припинити користування належною їй земельною ділянкою, що відносяться до садиби № 62 по вул. Лузанівській в с. Ставище, звільнити земельну ділянку та привести до стану, придатного для використаня за цільовим призначенням; та зобов"язати відповідачів сприяти відновленню межових знаків відповідно до чинної технічної документації на земельні ділянки, зобов"язати відповідачів не перешкоджати встановленню нових межових знаків Відповідач [PERSON] в суді, діючи від свого імені, та за дорученням, від імені [PERSON] та [PERSON], позов не визнав та показав, що перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачці не здійснює та її земельною ділянкою не користується. На земельній ділянці, що належить позивачці, належних йому та його дочкам: [PERSON] та [PERSON] будівель чи споруд немає і ніколи не було. Земельна ділянка та будинок № 60 по вул. Лузанівській в с. Ставище йому дістались від матері. До 1996 року земельні ділянки в селі Ставище по вул. Лузанівській 60 та 62 належали колгоспу, в 1996 році він приватизував земельну ділянку. Після 1996 року на земельній ділянці він ніяких будівель не здійснював, парканів не будував і координати меж не міняв. Всі будівлі та паркани на його ділянці, на яку він має державний акт, були побудовані до 1996 року. Він подарував будинок та земельну ділянку своїм дітям: [PERSON] та [PERSON], по 1\\2 частці кожній, теперь вони є власниками. Твердження позивачки ( його сусідки), що частка земельної ділянки, якою користувалась за життя його мати, а потім він, належить їй, є безпідставним. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити, так як позивачкою не надано суду доказів того, що він чи його доньки порушують її права на володіння та розпорядження належною їй земельною ділянкою. В суді представник третьої особи- Києнко Д.О. позовні вимоги не визнав та показав, що Ставищенська сільська рада Брусилівського району Житомирської області не має ніякого відношення до порушення прав власності [PERSON] суміжним землекористувачем, та не може бути стороною по справі. Вважає, що відсутні будь-які докази того, що порушено право власності [PERSON] на земельну ділянку суміжним землевласником, так як сама [PERSON] стверджує, що при оформлені технічної документації на землю між нею та [PERSON] ніяких спорів не було. Крім того, спір між сторонами намагались врегулювати неодноразово представники сільської ради, виходом на місце було встановалено, що без проведення спеціального дослідження за участю спеціаліста, зробити це неможливо. Суд, вислухавши сторони, та їх представників, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки, що розташовані в с. Ставище вул. Лузанівська ,62, що підтверджується державними актами на земельні ділянки. Відповідно до Державного акту серія ЯК № 099541, виданого [PERSON], вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2007 року є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: Житомирська область Брусилівський район , вул. Лузанівська, площею 0,0758га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства ( а.с. 5). Відповідно до Державного акту серія ЯК № 099750, виданого [PERSON], вона, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2007 року, є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: Житомирська область Брусилівський район , вул. Лузанівська,62, площею 0,2500га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 6). Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала до 28.10.2016 року, а [PERSON] та [PERSON] з 28.10.2016 року належить земельна ділянка, що розташована за адресою : Житомирська область, Брусилівський район с. Ставище по вул. Лузанівській, 60., що підтверджується наступним. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю Серія ЖТ- 23-16 № 000257 від 12.09.1996 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,3342 га, що розташована на території с. Ставище Ставищенської сільської ради Брусилівського району( вул. Лузанівська) ( а.с. 36). 29.10.2011 року [PERSON] подарував, в рівних частках, [PERSON] та [PERSON] житловий будинок № 60 з надвірними будівлями, який знаходиться по вул. Лузанівській в селі Ставище, Брусилівського району, Житомирської області та земельну ділянку площею 0,3342 гектарів, на якій він розташований , що підтверджується договором дарування( а.с. 115). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.10.2016 року за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право спільної приватної власності, по 1/2, на житловий будинок № 60 по вул. Лузанівській, в селі Ставище, Брусилівського району, Житомирської області. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речивих прав на нерухоме майно 28.10.2016 року за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності, по 1/2 , на земельну ділянку площею 0,25 га , кадастровий номер 1820986001:01:001:0793, що розташована за адресою: Житомирська область Брусилівський район с. Ставище, вул. Лузанівська,60. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речивих прав на нерухоме майно 28.10.2016 року за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності, по 1/2, на земельну ділянку площею 0,0842 га, кадастровий номер 1820986001:01:001:0794, що розташована за адресою: Житомирська область Брусилівський район с. Ставище, вул. Лузанівська. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне законодавство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи: роз"яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов"язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхнії прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вказали в позовній заяві та в суді настоювали на тому, що відповідачі порушують право [PERSON] на користування належною їй земельною ділянкою, на підтвердження чого надали суду державні акти про право власності [PERSON] на земельні ділянки. Відповідач [PERSON] заперечував в суді, що ним та [PERSON],[PERSON] порушуються права [PERSON] на користування належною їй земельною ділянкою, на підтвердження чого надав правовстановлюючі документи на належну земельну ділянку. Судом встановлено,що не заперечували в суді і сторони, що при оформленні технічної документації на земельні ділянки між сторонами спорів не було. Відповідно до листа № 101 від 07.06.2016 року головного спеціаліста відділу МА, ЖКГ,ЦЗН Брусилівської райдержадміністрації, у відділі відсутні будь-які документи по перебудові існуючого на початок 90-х років сараю розмірами ( 3м-4м), який розташований біля паркану садиби № 62 по вул. Лузанівській в с. Ставище Брусилівського району Житомирської області( а.с. 106). Суд пропонував сторонам призначити експертизу для з"ясування обставин, що мають значення для справи, але сторони відмовились. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідачами порушуються її права на користування земельною ділянкою та що ними самовільно використовується належна їй земельна ділянка . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed