Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Виконувач обов`язків керівника Бердичівської місцевої прокуратури Кожухар Вадим Васильович (далі - Прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Відділу фінансів Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Відділу фінансів Бердичівської районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3 733,80 грн. Позов обґрунтований тим, що між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла словесна суперечка, внаслідок якої [PERSON] наніс [PERSON] один удар кулаком в область носа, в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні (травматологічні ліжка) Комунального некомерційного підприємства "Центральна районна лікарня Бердичівського району" Бердичівської районної ради, витрати цього закладу на лікування склали 3 733,80 грн., вони підлягають відшкодуванню на підставі статті 1206 Цивільного кодексу України. [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.01.2020 р. у справі № 274/3065/19, яка згідно бази даних програми "Д-3" набрала законної сили, було, зокрема, кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а. с. 10 - 11). У зазначеній ухвалі вказано, що, зокрема, органом досудового слідства [PERSON] обвинувачувався в тому, що 30.03.2019 р. близько 21:30 він разом із знайомим [PERSON] перебували неподалік від магазину "Продукти", що за адресою: [ADDRESS] . В цей час та в цьому ж місці між ними на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла словесна суперечка, в ході якої у [PERSON] виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , [PERSON] умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в область носа, в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому кісток спинки носа, множинних переломів кісток лицевого черепа, пангемосинуситу, забійно-рваної рани нижньої губи, крововиливів на повіках обох очей, в склеру обох очей, садна в ділянці спинки носа, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що визвали тривалий розлад здоров`я. [PERSON] , який народився [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні (травматологічні ліжка) Комунального некомерційного підприємства "Центральна районна лікарня Бердичівського району" Бердичівської районної ради з 31.03.2019 р. 00:20 по 10.04.2019 р. 10:00 з діагнозом "закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, астеноцефалгічний синдром, перелом кісток спинки носа, множинні переломи кісток лицьового черепа, пангемосинусит, забійно-рвана рана нижньої губи, підшкірний крововилив в обидві пара орбітальні ділянки", вартість перебування у цьому закладі, крім медикаментів, склала 3 733,80 грн., що підтверджується листами від 16.04.2020 р. № 401 та 24.04.2020 р. № 428, та довідкою цього закладу (а. с. 6, 7, 8). Відповідно до частин першої та третьої статті 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Разом з тим, Прокурором не подано доказів, які б вказували, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, і що потерпілим у цьому кримінальному правопорушенні є [PERSON] , зокрема, відповідного вироку суду, який набрав законної сили, про визнання [PERSON] винуватим у вчиненні такого кримінального правопорушення. Ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.01.2020 р. у справі № 274/3065/19 таким доказом не є, оскільки у ній будь-які обставини вчинення кримінального правопорушення [PERSON] щодо [PERSON] не встановлені, а лише наведено зміст обвинувачення органу досудового слідства щодо [PERSON] . Однак згідно ж з частиною першою статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. За таких обставин Суд вважає, що Прокурор не довів обставин, які у відповідності до статті 1206 Цивільного кодексу України є підставами для задоволення позову. Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Прокурора необхідно відмовити.

Outcome: dismissed