Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Заставнівської РДА в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO] та стягнення з відповідачів на користь комунальної медичної установи "Обласний спеціалізований будинок дитини" аліментів на утримання [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи з 19.09.2016 року і до досягнення його повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання [INFO] в них народився син - [PERSON] Перебуваючи в пологовому будинку, мати дитини відмовлялась від виконання материнських обов"язків щодо сина. У зв"язку із тим, що [PERSON], як батько дитини, зобов"язався взяти на себе відповідальність за життя та здоров"я дитини 10.03.2015 року [PERSON] з дитиною виписано з пологового відділення Заставнівьскої ЦРЛ. Починаючи із 10.03.2015 року сім"я, в якій проживав малолітній [PERSON], перебувала під наглядом медичних працівників. В ході неодноразових перевірок медичними працівниками, котрі здійснювали патронаж та представниками органу місцевого самоврядування щодо належного виконання материнських та батьківських обов"язків по догляду за дитиною виявлено, що [PERSON] та [PERSON] належним чином не створюють належних санітарних, побутових та інших умов для життя та розвитку дитини, не виконуюють рекомендації медичних працівників. Відповідно до розпорядження Заставнівської РДА від 25.04.2015 року малолітнього [PERSON], [INFO] вилучено з сім"ї [PERSON] та [PERSON] та влаштовано в "Обласний спеціалізований будинок дитини". Позивач посилається на те, що починаючи із 24.04.2015 року по даний час, тобто із часу влаштування малолітнього [PERSON] в будинок дитини, батьки- [PERSON] та [PERSON] тричі відвідували сина: 03.05.2015 року, 08.11.2015 року та 13.11.2015 року. Станом його здоров"я не цікавляться, допомоги на його утримання не надають, дитина повністю знаходиться на утриманні держави. Виконавчий комітет Звенячинської сільської ради Заставнівського району надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідно до сімейного законодавства батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому просить стягнути із відповідачів на утримання малолітнього [PERSON] аліменти. В судовому засіданні представник позивача - Давилюк Л.М. позовні вимоги підтримала, подала заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення аліментів, в якій просить стягувати із [PERSON] та [PERSON] на користь дитини [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів кожного з відповідачів, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягувати на особистий рахунок дитини у відділення АТ "Ощадбанк". Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, оскільки повідомлялися про дату і місце судового засідання судовими повістками, про що свідчать їх підписи в рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень. Відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 224 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки у справі беруть участь двоє відповідачів, котрі в судове засідання не з"явилися, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи у їх відсутності та проведенні заочного розгляду справи, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.04.2015 року, яке видане виконкомом Звенячинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, вбачається, що батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Із листів Заставнівської ЦРЛ (а.с. 8,9,10,11) вбачається, що [PERSON] перебуваючи із малолітнім [PERSON] в пологовому відділенні Заставнівської ЦРЛ, а в послідуючому і за місцем проживання в с. Йосипівка Заставнівського району не виконувала рекомендації медичних працівників, не здійснювала відповідний догляд за дитиною та не здійснювала повноцінне годування дитини, що загрожувало життю та здоров"ю дитини. Згідно розпорядження Заставнівської РДА Чернівецької області №102-р від 24.04.2015 року малолітній [PERSON], [INFO], уродженець с. Йосипівка Заставнівського району Чернівецької області вилучений з середовища, що загрожувало його життю та здоров"ю і влаштовано в обласний Будинок дитини (а.с.29). Згідно листа КМУ "Обласний спеціалізований будинок дитини" № 470 від 07.09.2016 року [PERSON], [INFO] перебуває в будинку дитини із 24.04.2015 року (а.с.27). Із вироку Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.11.2015 року вбачається, що [PERSON] визнано винною за ст. 166 КК України, оскільки вона, будучи матір"ю злісно не виконувала встановлених законом обов"язків по догляду за дитиною - [PERSON], [INFO], що мало спричинити тяжкі наслідки (а.с. 36-37). Із акту КМУ "Обласний спеціалізований будинок дитини" від 07.06.2016 року вбачається, що, починаючи із 24.04.2015 року в будинку дитини виховується та знаходиться на повному державному утриманню малолітня динина- [PERSON], [INFO]. З моменту влаштування дитини і до 07.06.2016 року його батьки- [PERSON] та [PERSON] відвідували дитину 03.05.2015 року, 08.11.2015 року та 13.11.2015 року (а.с.25). Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року , діючої на Україні з 27.09.1991 року , держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, небхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і саціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Звенячинської сільської ради Заставнівського району (а.с.32), вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідачі не спілкуються з дитиною, не проявляють до неї батьківської турботи, не цікавляться його життям та не відвідують його в будинку дитини, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не підтримують матеріально. Така поведінка [PERSON] та [PERSON] свідчить про те, що останні без поважних причин повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтують ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, та роз'яснень викладених в абз. 7 п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 ч.1, 184 ч.1 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що з моменту вилучення малолітнього [PERSON], із сім"ї , що загрожувало його життю та здоров"ю та влаштування його в будинок дитини, відповідачі [PERSON] та [PERSON] ні фінансової, ні будь-якої іншої допомоги на утримання сина не надали. Згідно довідок Заставнівського РЦЗ №№ 01-15/3939, 01-5/3940 від 27.09.2016 ркоу [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані в РЦЗ як шукаючі роботу чи безробітні(а.с.44-45). Згідно довідок Звенячинської сільської ради Заставнівського району від 28.09.2016 року за № №1266,1267 (а.с.46,47) [PERSON] та [PERSON] офіційного місця роботи не мають, останній підзаробляє на пункті збору металобрухту в м. Заліщики. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання № 1268 від 28.09.2016 року (а.с.48), [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS] в будинку, який належить [PERSON], земельну ділянку площею 0,35 га не обробляють. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Заставнівської РДА № 7018 від 28.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] не перебувають на обліку, як отримувачі державних соціальних допомог (а.с. 49). Згідно договору № 25875824 від 28.09.2016 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування, укладеного між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі старшого контролера-касира [PERSON], яка діє на підставі наказу №128 від 09.04.2015 року, з однієї сторони, і [PERSON], який є резидент, з другої сторони, банк відкрив [PERSON],[INFO] поточний рахунок № 26201025875824 для обліку коштів та здійснення операцій відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с.53). Беручи до уваги, що згідно ч.2, ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку щодо утримання дитини, суд на вимогу позивача вирішує питання про стягнення аліментів на дитину, визначивши їх розмір по 1/4 частині доходів відповідачів, але не менше мінімальної суми, визначеної законом у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно із ст. 217 ЦПК України, ч. 3 ст. 193 Сімейного кодексу України, за якою за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] та [PERSON], на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з кожного від всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, щомісячно, починаючи з 19.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Відповідно до п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не справляється за поданням заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. При цьому, згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави належить стягнути судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 1102,40 грн. (по 551,20 грн. з кожного). На підставі ст.ст. 150, 152, 155, 164, 166,180, 182-184 СК України, ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved