Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обгрунтування позову зазначено, що будинок №24 по вул. Гуцульська в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області належав в рівних частинах на праві особистої власності її бабі [PERSON] та дідові [PERSON]. [PERSON] 17 липня 1963 року помер. Дружина [PERSON] - [PERSON] на момент його смерті проживала разом із ним, тобто в місці відкриття спадщини та вступила в управління будинком №24 по вул. Гуцульська, а отже являлась спадкоємцем всього його майна в тому числі і належної йому 1/2 частини вказаного будинку. Таким чином, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] набула право на увесь будинок №24 по вул. Гуцульська. [PERSON] заповіла належне їй майно, в тому числі житловий будинок №24 по вул. Гуцульська в смт. В.Бичків своїй дочці, тобто її мамі [PERSON]. [PERSON] померла 4 травня 1984 року. Після смерті баби [PERSON] в управління спадковим майном вступила її мати [PERSON]. Після смерті [PERSON], 27 січня 1992 року, спадкоємцем належного їй будинку став її син та брат позивачки , [PERSON], [INFO], який проживав з нею на час її смерті та вступив в управління вказаним майном. [PERSON] помер 11 листопада 2015 року. Після його смерті вона, позивач, звернулась із заявою 10 травня 2016 року до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини за її братом [PERSON], у зв"язку з чим була заведена спадкова справа. На її заяву від 5 липня 2017 року щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок №24 по вул. Гуцульська, їй було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок, оскільки її мама [PERSON], а в подальшому і її спадкоємець [PERSON] не оформили свідоцтво про право на спадщину на вказане майно. У [PERSON] за життя не було дружини та дітей, а отже спадкоємці першої черги відсутні. Оскільки вона є єдиним спадкоємцем після брата, у встановлений законом строк прийняла спадщину, має право набути право власності на належний її братові будинок, просила, визнати за нею, [PERSON], право власності на житловий будинок №24 з надвірними будівлями і спорудами, що по вул. Гуцульська в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області. \~ \~ Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позові, просить такі задовольнити. Представник відповідача - Великобичківської селищної ради в судове засідання не з"явився. Селищний голова [PERSON] надав заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради за наявними матеріалами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що вона являється дочкою позивачки [PERSON]. Технічна документації на спадковий житловий будинок виготовлена на її ім"я, оскільки вона була замовником. Претензій до спадкоємства її матері після смерті брата матері [PERSON] немає. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до такого висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивач [PERSON] являється рідною сестрою спадкодавця [PERSON], а отже є, в силу ст. 1262 ЦК України спадкоємцем другої черги спадкування за законом. Отримати свідоцтво про прийняття спадщини за законом після смерті брата позивач не може, оскільки у видачі такого їй відмовлено приватним нотаріусом Рахівської районної нотаріальної контори [PERSON], згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 6 липня 2017 року, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З приводу цього судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Будинок №24 по вул. Гуцульська (колишня адреса вул. Ватутіна, 24, вул. Ватутіна,26) в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області належав в рівних частинах на праві особистої власності бабі та дідові позивачки, [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26 листопада 1973 року, виданого на підставі рішення виконкому Великобичківської селищної ради депутатів трудящих №128 від 01.11.1973 року. [PERSON] помер 17 липня 1963 року. Відповідно до ст. 418 ЦК УРСР, який діяв станом на 17.07.1963 року , коло осіб, які закликаються до спадкування, обмежується прямими низхідними (дітьми, внуками і правнуками) і чоловіком/жінкою померлого, а також непрацездатними і малозабезпеченими особами, які фактично знаходились на повному утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Відповідно до ст. 429 цього Кодексу, якщо присутній в місці відкриття спадщини спадкоємець протягом трьох місяців від дня вжиття заходів охорони спадкового майна не заявить належному суду про відмову від спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. Дружина [PERSON], [PERSON] на момент його смерті проживала із ним в місці відкриття спадщини та вступила в управління будинком №24 по вул. Гуцульська, а отже являлася спадкоємцем всього його майна, в тому числі належної йому 1/2 частини вказаного будинку, що підтверджується довідкою Великобичківської селищної ради №554 від 7 травня 1974 року. Таким чином, після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] набула право на увесь будинок №24 по вул. Гуцульська в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області. [PERSON] в свою чергу заповіла належний їй будтнок №24 по вул. Гуцульська в смт. В.Бичків своїй дочці [PERSON], що підтверджується заповітом від 3 квітня 1984 року, посвідченим секретарем Великобичківської селищної ради. [PERSON] 4 травня 1984 року померла. Після її смерті в оперативне упрвління та володіння спадковим майном, в силу ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, вступила її дочка [PERSON], будучи спадкоємцем за заповітом, що стверджено довідкою Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 01.11.1984 року №876. 27 січня 1992 року померла мати позивачки [PERSON]. Спадкоємцем належного ї майна, в тому числі, вказаного вище будинку став брат позивачки [PERSON], [INFO], проживаючи разом з матір"ю та вступивши в оперативне управління та володіння спадковим будинком, що підтверджується довідкою Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області "273/02-05 від 7 березня 2017 року. Рідний брат позивача [PERSON], 11 листопада 2017 року помер. Після чого відкрилася спадщина на належний йому в порядку спадкування, житловий будинок №24 по вул. Гуцульська в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області. \~\~\~ В силу неоформлення вказаними вище спадкоємцями своїх спадкових справ на житловий будинок , який не являється самочинним будівництвом, оскільки на такий видано свідоцтво на право особистої власності перших власників, позивач не може оформити свої спадкові права, шляхом отримання відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом. \~\~\~\~\~\~ При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. \~ \~ Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину подавши до нотаріальної контори, у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, заяву про прийняття спадщини, про що свідчить Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №43789528 від 10 травня 2016 року. Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. У спадкодавця [PERSON] за життя не було дружини та дітей, а отже спадкоємці першої черги відсутні. \~ Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані \~ і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved