Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 18.02.2014р. між сторонами був укладений договір добровільного комплексного страхування належного позивачу автомобіля, згідно з яким одним з страхових випадків передбачена дорожньо-транспортна пригода. 28.01.2015 року близько 15 год. 50 хв. в м.Черкаси по вул.Рябоконя при виїзді на перехрестя з вул.Ільїна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля [NUMBER]. ДТП сталась з вини іншого учасника [PERSON], який був притягнутий до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль був механічно пошкоджений, чим позивачу була завдана матеріальна шкода на суму 101 414,36 грн. згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 09.02.2015р. № 353, позивач звернувся до відповідача з заявою виплатити страхове відшкодування, однак відповідач виплатив страхове відшкодування позивачу в розмірі 53 024,78 грн., зменшивши без законних підстав страхову виплату на суму ПДВ, хоча згідно наданих позивачем актів виконанитх робіт страхувальник документально підтвердив фактичну оплату вартості відновлювального ремонту, крім того безпідставно страхова виплата була зменшена на суму франшизи в розмірі 20% згідно п.11.2 договору страхування, даним пунктом передбачено відрахування франшизи у випадку допуску страхувальником до керування автомобілем осіб віком до 23 років, однак на момент ДТП позивач особисто керував належним йому автомобілем. Внаслідок порушення договору добровільного страхування відповідачем порушені права та законні інтереси позивача на виплату страхового відшкодування у повному обсязі. Тому просить стягнути з відповідача недоплачене страхове відшкодування у сумі 48389,58 грн., судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив суд позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. З матеріалів справи видно, що між [PERSON] та ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" був укладений договір добровільного страхування на транспорті від 18.02.2014 року № 024056/4002/0001521, згідно з яким одним з страхових випадків передбачена дорожньо-транспортна пригода. 28.01.2015 року близько 15 год. 50 хв. в м.Черкаси по вул.Рябоконя при виїзді на перехрестя з вул.Ільїна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] № кузова 089706 під керуванням водія [PERSON], а також автомобіля [NUMBER] № кузова 500253, належного та під керуванням [PERSON] ДТП сталась з вини водія [PERSON], що встановлено постановою Придніпровського районного суду від 24.02.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль був механічно пошкоджений, в зв'язку з чим останній звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, за фактом ДТП проводилось експертне дослідження від 09.02.2015 року № 353/1, відповідно до якого сума матеріальних збитків [PERSON] була визначена в сумі 101414,36 грн., в тому числі без урахування ПДВ 84 598,63 грн. Згідно з квитанцією від 10.04.2015р. страхова виплата була виплачена в сумі 53 024,78 грн. шляхом зменшення суми збитку без урахування ПДВ на суму франшизи 31043,60 грн.( 20% згідно з п.11.2 договору страхування від 18.02.2014р.). Відповідно до ст.979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 526 ЦК України визначено - зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутості таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України - одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.629 ЦК України вказано, що договір є обов"язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з п.10.1.3 Договору страхування, розмір збитку має визначатись судовим експертом або оцінювачем, призначеним на вимогу страховика. На підставі експертного автотоварознавчого дослідження ФОП [PERSON] № 353 від 09.02.2015р. на вимогу страховика розмір матеріального збитку внаслідок ушкодження належного позивачу автомобіля визначена в сумі 101414,36 грн. з урахуванням ПДВ, в тому числі без урахування ПДВ 84 598,63 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок настання страхового випадку 28.01.2015р. у відповідача виник обов'язок у виплаті відповідачу страхового відшкодування в сумі 101 414,36 грн., оскільки даний розмір збитку був визначений наданим на вимогу страховика експертним автотоварознавчим дослідженням ФОП [PERSON] № 353 від 09.02.2015р., однак відповідачем фактично виплачено страхове відшкодування у меншому розмірі в сумі 53 024,78 грн., чим порушені права та законні інтереси страхувальника, які підлягають до поновлення, тому позовні вимоги про стягнення недоплаченого страхового відшкодування у сумі в сумі 48389,58 грн. підлягають до задоволення, оскільки обгрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного сторонами договору добровільного страхування, відповідач у повному обсязі не виконав свої зобов"язання по договору і не виплатив позивачу страхове відшкодування в повному розмірі. Суд при цьому враховує, що зменшення на суму ПДВ відшкодування потерпілому вартості відновлювального ремонту не передбачено законодавством, оскільки ПДВ включається до ціни товарів та послуг і, хоча сплачується платником податку, але за рахунок коштів покупця. Крім того, фактичне понесення позивачем витрат на відновлювальний ремонт належного йому автомобіля на загальну суму 105 713,27 грн. з урахуванням ПДВ підтверджується актами виконаних робіт від 12.05.2015р., 15.04.2015р., 28.02.2015р., а також квитанціями від 16.04.2015р., 12.05.2015р. в матеріалах справи. Суд також погоджується з доводами позову про відсутність законних підстав для зменшення на підставі п.11.2 Договору страхування страхової суми за рахунок віднімання франшизи 20%. Згідно з п.11.2 Договору, в разі настанні страхового випадку внаслідок допуску Страхувальником до керування ТЗ осіб віком менше 23 років Страховик виплачує страхове відшкодування за вирахуванням франшизи у розмірі 20 %. Разом з тим згідно з Довідкою УДАІ УМВС України в Черкаській області від 02.02.2015р. водієм автомобіля [NUMBER] на момент ДТП 28.01.2015р. був особисто страхувальник [PERSON], [INFO], який досяг віку 63 роки, не перебував у стані спяніння, тобто позивачем в момент настання страхового випадку не були допущені до керування автомобілем особи віком до 23 років., в зв'язку з цим зменшення відшкодуванням на суму франшизи із застосування відповідачем п.11.2 договору при розрахунку відшкодування збитків не може бути визнаним обґрунтованим, Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки позовні вимоги обгрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного між сторонами договору добровільного страхування, такі умови є результатом домовленості сторін, що відповідає п. 3 ст. 3 ЦК України. При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів", тому відповідно до ст.88 ЦПК України вказані витрати підлягають до стягнення з страхової компанії на користь держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Також відповідно до квитанції № 38 від 19.05.2015 року позивачем було сплачено 650,00 грн. за надання копії висновку автотоварознавчого дослідження від 09.02.2015 року за № 353/1, вказані витрати підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст.86 ЦПК України, оскільки позивачем був залучений спеціаліст з метою підготовки позову до суду за захистом прав та законних інтересів в зв'язку з відхиленням відповідачем досудових звернень про усунення порушення договору та надання копії висновку автотоварознавчого дослідження від 09.02.2015 року за № 353. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

Outcome: approved