Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26 листопада 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у його заяві. Протягом строку дії договору [PERSON] систематично порушував його умови, в зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 23134,41 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутноітс, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить врахувати те, що на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, регулярно не працює, отримує доходи від тимчасових заробітків, з яких змушений сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1300 гривень щомісячно та допомагати перестарілим батькам, які хворіють та потребують постійного лікування, а тому просить звільнити його від стягнення пені та штрафу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», відповідач 26 листопада 2013 року отримав кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов"язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Натомість відповідач протягом дії кредитного договору порушував його умови, внаслідок чого станом на 15 липня 2019 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 23 134, 41 грн., з яких : 11 681, 01 грн. - заборгованість за тілом кредита, 3 672, 41 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 5 903, 16 - нарахована пеня за прострочене зобов"язання; 300, 00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 077, 83 грн. - штраф (процентна складова). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається із висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Рішення Верховного Суду України є обов`язковими для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ст. 360-7 ЦПК України). Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про одночасне стягнення штрафів та пені, суд вважає, що стягненню підлягає лише одна із зазначених сум, оскільки це суперечитиме забороні подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Разом з тим, у відповідності до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд бере до уваги скрутне матеріальне становище, в якому опинився відповідач через відсутність постійного місця праці, наявність зобов"язань фінансового характеру по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини та необхідності матеріального утримання перестаріхих батьків, які хворіють та потебують значних витрат на лікування, що підтверджується копією виконавчого листа і копією лікарського заключення та вважає за доцільне зменшити розмір пені та штрафу в сумі 7 780, 99 гривень до розміру в 500 гривень. Також, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача судові витрати, що сплачені позивачем при зверненні до суду, оскільки вони викликані захистом порушеного права. На підставі наведеного та ст.ст. 526, 549, 551, 553, 554, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial