Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

\~\~ Позивач [PERSON] звернувся до Бережанського районного суду з позовом доРоманів Н.І., за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог державної реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції, служби у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно за адресою : м. Бережани, вул. Міцкевича, 2 "а"[ADDRESS], посилаючись на те, що нежитлове приміщення, що за адресою м. Бережани вул. Міцькевича 2а/1, Тернопільської області належить йому на праві власності, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 жовтня 2012 року серії САЕ № 824019. Відповідно до вказаного свідоцтва сходова позначена на схемі технічного паспорту під №1.9,1-10 загальною площею 25 м..кв. перебуває у спільному користуванні його та відповідачки, яка успадкувала права забудовника після смерті свого чоловіка [PERSON] на нежитлове приміщення, за адресою м.Бережани вул. Міцькевича,2а/2, Тернопільської області, що є суміжним до належного йому приміщення. 13 грудня 2013 року відповідачка виготовила свідоцтво про право власності на нерухоме майно за вищезазначеною адресою, та отримала відповідне свідоцтво серії САК № 211648. Дане свідоцтво було виготовлене з недостовірно поданих відповідачкою даних зазначених нею при заповнені декларації про готовність об"єкта до експлуатації, на основі яких сходова площею 25 м.кв., яка є у їх спільному користуванні, перейшла у її приватну власність. Також підкреслив, що [PERSON] архітектором проекту, було розроблено зміни до проекту без його погодження на них, внаслідок чого, сходова, яка повинна бути у спільному користуванні, перейшла у власність [PERSON]. Після даного факту відповідачка постійно чинить йому перешкоди у користуванні належним йому майном, шляхом блокування доступу до сходової, у зв"язку з чим він неодноразова звертався в судові інстанції за вирішенням даного спору. Так, зокрема рішенням господарського суду Тернопільської області від 04 грудня 2013 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11 березня 2014 року його позов про усунення перешкод у користуванні сходовою було задоволено та зобов"язано відповідачку [PERSON] не чинити перешкод у користуванні сходовою та усунути наявні на той час перешкоди, а Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року оскаржуване ним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 211648 видане на ім"я відповідачки було скасовано та зобов"язано внести зміни до технічного паспорту та визнати недійсними зміни до робочого проекту на даний об"єкт. Проте, як стало відомо пізніше, відповідачка, ще до винесення вищезазначеної ухвали суду, а саме 03.06.2014 року звернулася до реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції в Тернопільській області із заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав, у зв"язку із допущенням технічної помилки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно ( магазин з офісними приміщенями), в якому у графі " вид спільної власності" не було вказано - спільна сумісна власність та у графі "власники" відсутній запис про співвласника її неповнолітнього сина [PERSON], за яким, як і за відповідачкою рішенням Бережанського районного суду від 30 липня 2009 року було визнано спільне право на спадщину, що залишилася після смерті його батька [PERSON] у вигляді прав і обов"язків по будівництву магазину з офісними приміщеннями по вул. Міцькевича, 1а ( що в даний час 2а) в м. Бережани, Тернопільської області. За результатами розгляду даної заяви відповідачці було видано нове свідоцтво про право власності та витяг з державного реєстру прав, на загальну площу об"єкту нерухомого майна магазину з офісними приміщеннями, що за адресою м. Бережани, вул. Міцькевича, 2а\\2, Тернопільської області- 68,4 кв.м, що включає в себе і 25 кв.м загальної площі сходової, яка є приміщенням спільного користування. Через такі незаконні дії відповідачки, щодо отримання права власності на сходову у нежитловому приміщенні за вищезазначеною адресою, що перебувала у їх спільному користуванні, та щодо чинення йому перешкод у користуванні даною сходовою, він немає можливості реалізувати своє право власності на другому поверсі та мансандрому приміщенні, а саме користуватися, володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності приміщеннями, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх майнових прав та просить суд визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно за адресою: м.Бережани, вул. Міцкевича,2а/2, Тернопільської області серії САК № 064590 видане 03 червня 2014 року на ім"я відповідачки [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що нежитлове приміщення, що за адресою м. Бережани, вул. Міцкевича, 2а/1, Тернопільської області належить позивачу на праві власності, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 жовтня 2012 року. Відповідно до вказаного свідоцтва сходова позначена на схемі технічного паспорту під №1.9,1-10 загальною площею 25 м..кв. перебуває у спільному користуванні позивача та відповідачки [PERSON]. Також, зазначив, що ще до виготовлення позивачем права власності на вищезазначене нежитлове приміщення передувало те, що рішенням Бережанського районного суду від 30 липня 2009 року відповідачку та її неповнолітнього сини [PERSON] було визнано в порядку спадкування, після смерті [PERSON], співзабудовниками магазину з офісними приміщеннями за адресою : вул. Міцкевича, 1а ( на даний час 2а), в м. Бережани, Тернопільської області, на загальну площу забудови 43,4 м.кв. відповідно до проектної документації, згідно якої сходова у вказаному будинку перебувала на той час у спільному користуванні померлого чоловіка відповідачки [PERSON] та його померлої матері [PERSON]. У зв"язку з тим, що відповідачка постійно чинила позивачеві перешкоди у користуванні належним йому майном, шляхом блокування доступу до сходової, позивач вимушений був звернутися до господарського суду Тернопільської області за вирішенням даного спору, та рішенням даного суду від 04 грудня 2013 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11 березня 2014 року позов позивача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні сходовою було задоволено та зобов"язано відповідачку [PERSON] не чинити перешкод у користуванні сходовою та усунути наявні на той час перешкоди. Крім цього зазначив, що при винесенні вищезазначеної постанови суду було встановлено, що відповідачка [PERSON] склала декларацію про початок будівельних робіт 15 квітня 2013 року, тобто вона розпочала будівельні роботи за адресою вул. Міцькевича 2а/2, в м. Бережани, Тернопільської області після отримання позивачем документів, що посвідчують його право власності на магазин з офісними приміщеннями за адресою вул. Міцькевича 2а/1, в м.Бережани, Тернопільської області, а тому відповідачка в період часу із 30 липня 2009 року по 26 жовтня 2013 року не мала законних прав виступати замовником по внесенні змін до проекту будівництва об"єкту нерухомості за адресою вул. Міцькевича , 2а/2, м. Бережани, Тернопільської області, в тому числі щодо передачі їй у приватну власність приміщення сходової, без облаштування проходу до приміщення 2-го поверху позивача , без його згоди чи відома, оскільки з 26 жовтня 2012 року частина об"єкту була здана в експлуатацію та на неї позивачем було отримано правовстановлюючі документи на право власності. Також, зазначив, що вищезазначеним рішенням господарського суду досліджувалися усі наявні документи у сторін на будівництво, та було визнано приміщення сходової- приміщенням спільного користування, що є належним і достовірним доказом підставності та законності позовних вимог [PERSON]. Враховуючи наведене, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 03 червня 2014 року серії САМ № 064590 на ім"я [PERSON] та [PERSON] є підставними і на його думку підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог [PERSON], зазначив, що вони є незаконними та безпідставними спрямованими на заведення суду в оману, про що надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що частина приміщення, яку [PERSON] називає " допоміжним приміщенням" є в дійсності частиною приміщення торгового залу [PERSON] позначеного в технічному паспорті 1-1 і воно жодним чином не може відноситися до власності [PERSON], оскільки із приміщення її торгового залу ніколи не було запроектовано проходу до цієї частини торгового залу [PERSON], а із його сторони ніколи не було стіни, яка би відокремлювала частину торгового залу і давала б підстави вважати таке приміщення - "допоміжним". Щодо приміщення на другому поверсі, зазначив, що в дійсності сходова, яка повинна бути у спільному користуванні, веде на другий поверх будівлі до загального коридору, із якого відповідно є двері до [PERSON] та [PERSON] офісних приміщень, а тому права [PERSON] на користування загальним коридором, до якого ведуть сходи із першого поверху, [PERSON] не порушує, а навпаки їх порушує сама [PERSON]. Щодо паливної зазначив, що паливна [PERSON] зведена на його частині офісного приміщення і по праву належить йому, а тому він вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнати незаконним і скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно за адресою :м. Бережани, вул. Міцкевича, 2 "а"[ADDRESS] виданого на ім"я [PERSON] в частині допоміжного приміщення на першому поверсі та паливної на другому поверсі, а також спільного коридору на другому поверсі є незаконними та безпідставними в задоволенні яких на його думку слід відмовити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вимоги позивача є незаконними , необгрунтованими , такими, що порушують її права, так як у нього відсутні правові підстави для користування сходовою. Зазначає, що останній використовує об"єкт за відсутності згоди та відповідного договору між ними, в той час, як фінансування будівництва сходової виконано саме за її кошти, а тому вона вимушена звернутися до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнати незаконним і скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно за адресою :м. Бережани, вул. Міцкевича, 2 "а"[ADDRESS] виданого на ім"я [PERSON] в частині допоміжного приміщення на першому поверсі та паливної на другому поверсі, а також спільного коридору на другому поверсі. В обгрунтування заявлених зустрічних позовних вимог, зазначила, що прийнявши разом із своїм неповнолітнім сином [PERSON] спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] у вигляді незавершеного будівництва магазину з офісними приміщеннями по вул. Міцькевича 2 а/2, в м. Бережани, Тернопільської області, вона завершила будівництво, згідно зміненого в 2009 році проекту і отримала свідоцтво на право власності серії САМ № 064590 від 03.06.2014 року на даний магазин в рівних частках із своїм сином. Однак, відповідач [PERSON] скориставшись тим, що мав змогу завершити будівництво скоріше вписав до своєї власності допоміжне приміщення на першому поверсі та паливної на другому поверсі,а також спільний коридор на другому поверсі які згідно проекту мали належати їй, чим порушив її майнові права, а тому вона просить суд винести рішення, яким задоволити заявленні нею до [PERSON] зустрічні позовні вимоги та визнати незаконним і скасувати свідоцтва про право власності на нерухоме майно за адресою :м. Бережани, вул. Міцкевича, 2 "а"[ADDRESS] видане на ім"я [PERSON] в частині допоміжного приміщення на першому поверсі та паливної на другому поверсі, а також спільного коридору на другому поверсі, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. В судовому засіданні представник відповідчи [PERSON] зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримав та просить суд їх задовольнити - винести рішення, яким визнати незаконним та скасувати свідоцтва про право власності на нерухоме майно за адресою :м. Бережани, вул. Міцкевича, 2 "а"[ADDRESS] видане на ім"я [PERSON] в частині допоміжного приміщення на першому поверсі та паливної на другому поверсі, а також спільного коридору на другому поверсі,а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог державної реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції в Тернопільській області [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак про причину своєї неявки суду нічого не повідомив, що дає підстави суду визнати його неявку без поважних причин та можливість слухання справи у його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог служби у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак надіслала на адресу суду письмову заяву в якій зазначила, що вона щодо вирішенні даного спору покладається на думку суду та просить суд розгляд даної справи проводити без її участі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який працює на посаді начальника Бережансбкого ОК МБТІ, пояснив, що при виготовленні [PERSON] технічної документації на його частину магазину з офісними приміщеннми, що за адресою : м. Бережани, вул. Міцькевича,2а/1, Тернопільської області ніяких порушень не було виявлено. Щодо технічної документації замовником, якої була [PERSON], зазначив, що технічну документацію їй було виготовлено, однак вона відмовилася її забирати, оскільки не погоджувалася з фактом перебування сходової у спільному користуванні. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який є архітектором Тернопільського колективного творчо- виробничого підприємства " Тернопільархпроект" з початку надав суду наступні пояснення, що ним на замовлення сторін розроблявся робочий проект об"єктів архітектурного будівництва, вищезазначених нежитлових приміщень та ним було проведено зміни до проекту будівництва щодо права власності на спірну сходову за [PERSON], покійним чоловіком [PERSON] за ініціативи [PERSON], покійної матері [PERSON], а в подальшому зазначив, що ним в 2013 році було внесено зміни до вищезазначеного робочого проекту будівництва за замовленням [PERSON],однак це не суперечить вимогам закону, оскільки об"єкт будівництва [PERSON], ще не було введено в експлуатацію і будівництво ще не було завершено, а до вводу в експлуатацію будь-якого будівництва нерухомого об"єкту архітектором будівництва можуть вноситися будь-які зміни до проекту. Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення первинного позивача [PERSON] його представника [PERSON],пояснення відпоповідачки -позивачки за зустрічним позовом [PERSON] та її представника [PERSON], а також пояснення свідків : [PERSON] та [PERSON], \~розглянувши та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до загальних положень про право власності, викладених у ст, 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частинами 2 та 3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) та його державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Судом встановлено, що нежитлове приміщення незавершеного будівництва, що на даний час за адресою м. Бережани вул. Міцькевича 2а/1, Тернопільської області [PERSON] прийняв, як спадкове майно після померлої матері [PERSON], на яке він після виконання всіх почергових дій для завершення будівництва оформив право власності, про що йому було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 жовтня 2012 року серії САЕ № 824019. Відповідно до вказаного свідоцтва, за даними технічної документації, що була виготовлена Бережанським ОК МБТІ первинному позивачеві належить 63/100 нежитлового приміщення магазину з офісними приміщеннями в м.Бережани, по вул.Міцькевича,2а/1, Тернопільської області, загальною площею 91,3 кв.м., торговою площею - 38,8 кв.м, в спільному користуванні сходова площею 12,5 кв.м., та ще одна сходова клітка площею 12,5 кв.м.. Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»\~визначено, що будівництво об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, встановленому\~ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій», а саме за наявності дозволу на виконання будівельних робіт, який надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Суд не приймає до уваги доводи [PERSON], щодо того, що будівництво магазину з офісними приміщеннями [PERSON] здійснено з відхиленнями від проектної документації, оскільки в судовому засідані знайшов своє підтвердження той факт, що закінчений будівництвом об"єкт [PERSON] відповідав всім його вимогам, що підтверджується зокрема поясненнями свідка [PERSON] наданими в судовому засіданні, а також даний факт підтверджується відомостями декларації про готовність об"єкта до експлуатації, що зареєстровані Іспекцією державного архівно-будівельного контролю у Тернопільській області від 22.08.2012 року, з яких вбачається, що на нерухомому об"єкті [PERSON] виконані всі передбачені проектною документацією роботи, згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. В свою чергу, відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою проо вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В той час, як судом не здобуто, а [PERSON] не представлено жодного доказу оспорювання права власності [PERSON] на дане нерухоме майно, а також суду не представлено доказів позбавлення цього права чи його обмеження у встановленому законом порядку. Крім цього,судом встановлено, що рішенням Бережанського районного суду, Тернопільської області від 30 липня 2009 року за відповідачкою за первинним позовом [PERSON] та її неповнолітнім сином [PERSON], як за спадкоємцями першої черги за законом, визнано спільне право на спадщину, яка складається із прав та обов"язків по будівництву магазину з офісними приміщеннями по вул.Міцькевича 1"а" ( що в даний час 2"а") , в м. Бережани, Тернопільської області, яка відкрилася після смерті чоловіка [PERSON] - [PERSON]. 15 квітня 2013 року [PERSON] було видано Декларацію про початок виконання будівельних робіт : будівництво магазину з офісними приміщеннями по вул. Міцькевича,2а/2, в м.Бережани, Тернопільської області, хоча постановою Львівського апеляційного суду господарського суду від 19.07.2012 року [PERSON], було зобов"язано демонтувати будівлю магазину з офісними приміщеннями, будівництво, якої здійснювалося на той час за адресою : м. Бережани, вул. Міцькевича,1а ( що на даний час 2а/2) , Тернопільської області. 13 грудня 2013 року відповідачка виготовила на своє ім"я свідоцтво про право власності на нерухоме майно за вищезазначеною адресою, та отримала відповідне свідоцтво серії САК № 211648. Дане свідоцтво було виготовлене з недостовірно поданих [PERSON] даних зазначених нею при заповнені декларації про готовність об"єкта до експлуатації, та у зв"язку із внесенням за замовленням [PERSON] змін до робочого проекту, об"єктів архітектурного будівництва, вищезазначених нежитлових приміщень, який раніше розроблявся за замовленням покійних [PERSON] та [PERSON], і відповідно до якого спірна сходова була у спільному користуванні останніх, та на основі внесених змін сходова загальною площею 25 м.кв. спільного користування, перейшла у приватну власність [PERSON]. Слід зазначити, що на замовлення покійною матері [PERSON] - [PERSON] та покійного чоловіка [PERSON] -[PERSON], Тернопільським колективним творчо-пиробничим підприємством "Тернопільархпроект", яке діє на підставі ліцензії на проектні роботи серії АВ № 2311836, було розроблено робочий проект магазинів з офісними приміщеннями по вул. Міцкевича, 1а в місті Бережани. Даний проект було погоджено в управлінні містобудування та архітектури Тернопільської облдержадміністрації 21.05.2007р., а також рекомендовано до затвердження комплексним висновком №186-132-07 від 10.08.2007р Тернопільськоїобласної служби "УІСРДЕРЖТНВЕСТЕКСПЕРТИЗ". При цьому, у пунктах 7 завдань на проектування, замовники проекту [PERSON]І та [PERSON] передбачили, що сходова клітка має бути спільною для обох суб'єктів господарювання. Дані умови були погоджені із проектною організацією, про що свідчать підписи посадових осіб та відтиск печатки КТВП "Тернопільархпроект" та даних документах. Також, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що на замовлення [PERSON] Бережанським ОК БТІ було виготовлено технічну документацію на її частину магазину з офісними приміщеннями, однак вона відмовилася від її отримання, оскільки не погоджувалася з фактом перебування спірної сходової у спільному користувнні її та [PERSON], що підтверджується також наданим в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON]. Суд не приймає до уваги та вважає хибними твердження [PERSON] та свідка [PERSON], який розробляв та на замовлення [PERSON] в 2013 році вносив зміни до робочого проекту будівництва магазину з офісними приміщеннями за адресою вул. Міцькевича, 2а/2, в м. Бережани, Тернопільської області, на підставі, якого в подальшому на ім"я [PERSON], було видано свідоцтво на право власності на дане нежитлове приміщення, відповідно до якого у власність останньої перейшла спірна сходова, оскільки судом встановлено, що [PERSON] склала декларацію про початок будівельних робіт 15 квітня 2013 року, тобто вона розпочала будівельні роботи за адресою вул. Міцькевича 2а/2, в м. Бережани, Тернопільської області, вже після отримання [PERSON] документі, що посвідчують його право власності на магазин з офісними приміщеннями за адресою вул. Міцькевича, 2а/1, в м. Бережани, Тернпільської області, а отже [PERSON] в період часу із 30 липня 2009 року по 26 жовтня 2013 року не мала законних прав виступати замовником по внесенні змін до проекту будівництва за вищезгаданою адресою, в тому числі щодо передачі в її приватну власність приміщення спірної сходової, а з 26 жовтня 2012 року такі зміни взагалі вноситися не могли, без згоди та відома [PERSON], оскільки частина об"єкту була здана в експлуатацію та неї [PERSON] було отримано правовстановлюючі документи на право власності, даний факт також було встановлено рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04 грудня 2013 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11 березня 2014 року. В судовому засіданні [PERSON] на спростування доводів [PERSON] зазначає, що вона за власні кошти здійснювала будівництво спірної сходової, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою генерального підрядника забудови від 13.08.2013 р. №16 договірних зобовязань по її утриманні в спільному користуванні між ними не існує, згоди "на" використання даної території ніхто [PERSON] не давав, а відтак прав на користування нею у останнього немає. Утім в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні майном, розташованим на другому поверсі будівлі, що належить останньому на праві приватної власності, та прохід до якого можливий лише через сходові, які відповідно до проектної документації, правовстановлюючих документів та рішень органу місцевого самоврядування перебувають у спільному користуванні обох учасників спору, що підтверджується і технічною документацією на будівлю. Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, здійснення права власності полягає у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном на власний розсуд. У зв"язку з тим, що відповідачка за первинним позовом [PERSON] постійно чинить первинному позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні належним йому майном, шляхом блокування доступу до сходової, останній неодноразова звертався в судові інстанції за вирішенням даного спору. Так, рішенням господарського суду Тернопільської області від 04 грудня 2013 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11 березня 2014 року позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні сходовою було задоволено та зобов"язано відповідачку [PERSON] не чинити перешкод у користуванні сходовою та усунути наявні на той час перешкоди, а Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року оскаржуване ним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 211648 видане на ім"я [PERSON] було скасовано та зобов"язано внести зміни до технічного паспорту та визнати недійсними зміни до робочого проекту на даний об"єкт. Проте, відповідачка за первинним позовом [PERSON], ще до винесення вищезазначеної ухвали суду, а саме 03.06.2014 року звернулася до реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції в Тернопільській області із заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав, у зв"язку із допущенням технічної помилки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно ( магазин з офісними приміщенями), в якому у графі " вид спільної власності" не було вказано - спільна сумісна власність та у графі "власники" відсутній запис про співвласника її неповнолітнього сина [PERSON], за яким, як і за відповідачкою рішенням Бережанського районного суду від 30 липня 2009 року було визнано спільне право на спадщину, що залишилася після смерті його батька [PERSON] у вигляді прав і обов"язків по будівництву магазину з офісними приміщеннями по вул. Міцькевича, 1а ( що в даний час 2а) в м. Бережани, Тернопільської області. За результатами розгляду даної заяви відповідачці було видано 03 червня 2014 року нове свідоцтво про право власності серії САМ № 064590 та витяг з державного реєстру прав, на загальну площу об"єкту нерухомого майна магазину з офісними приміщеннями, що за адресою м. Бережани, вул. Міцькевича, 2а\\2, Тернопільської області- 68,4 кв.м, що включає в себе і 25 кв.м загальної площі сходової, яка є приміщенням спільного користування. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, те, що Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 211648 видане на ім"я [PERSON] було скасовано та даною ухвалою суду було зобов"язано внести зміни до технічного паспорту, а також визнано недійсними внесені зміни до робочого проекту на даний об"єкт, а нове свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САМ № 064590, видане 03 червня 2014 року реєстраційною службою Бережанського районного управління юстиції в Тернопільській області на ім"я [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] на загальну площу об"єкту нерухомого майна магазину з офісними приміщеннями, що за адресою м. Бережани, вул. Міцькевича, 2а\\2, Тернопільської області- 68,4 кв.м, що включає в себе і 25 кв.м загальної площі сходової, яка є приміщенням спільного користування, було видане на підставі попереднього свідоцтва без внесення зазначених ухвалою суду змін до технічного паспорту, то суд вважає, що дане свідоцтво є незаконим і підлягає скасуванню. За таких обставин, первинним позивачем [PERSON] та його представником [PERSON] належними та допустимими доказами підтверджено заявлені вимоги, що первинним відповідачем [PERSON] та його представником [PERSON] у встановлену процесуальним законом порядку не спростовані, а відтак суд прийшов до переконання, про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] за їх безпідставністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, первинний позивач [PERSON] при подачі позову до суду сплатив 245,60 грн. судового збору і його вимоги судом визнано підставними, то вказані кошти слід стягнути в його користь з первиної відповідачки [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved