Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю . В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з 1992 року постійно проживає зі своєю сім"єю в м.Рівне, по вул. Крейдяній, 31. Відповідно до архівної копії рішення № 126/12 виконкому Ровенської міськради депутатів трудящих від 20.11.1959 року право власності на будинковолодіння, розташоване в м.Ровно по вул. Крейдіній, 31 було підтверджено за [PERSON], який являвся вітчимом її батькові та проживав разом із нею. [PERSON] помер 23 вересня 1995 року, спадкоємців у нього не було, до нотконтори за прийняттям спадщини ніхто не звертався. Після його смерті позивач зі своєю сім"єю продовжує проживати у спірному будинку, здійснювала його ремонт, газифікувала та уклала договори на надання комунальних послуг, у зв"язку з чим рахунки відкрито на її ім"я. Вказує, що жодна особа не заявляла за час її користування будинком після смерті [PERSON] вимог на будинок. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав, викладених у заяві. Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з"явилась, подала до суду зяаву, в якій просила справу розглянути без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Представник відповідача [PERSON] комітету Рівненської міської ради [PERSON] в судовому засіданні вказала, що [PERSON] комітет Рівненської міської ради є неналежним відповідачем у даній цивільній справі. Представник співвідповідача Рівненської міської ради [PERSON] в судовому засіданні вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідно до архівної копії рішення № 1426/12 виконкому Ровенської міськради депутатів трудящих від 20 листопада 1959 року підтверджено права власності на будинковолодіння по вул. Крейдяній, 31 за гр. [PERSON]. Технічний паспорт на будинковолодіння по вул. Крейдяній, 31 в м.Рівне, видано на ім"я [PERSON] Свідоцтвом про смерть І-ГЮ № 000795 стверджується факт смерті [PERSON] 23 вересня 1995 року. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (надалі по тексту рішення Постанова) відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Належність [PERSON] вказаного будинковолодіння на праві особистої власності також підтверджується копією зведеного оціночного акту №31 від 05 березня 1952 року, копією висновку про реєстрацію будинковолодіння № 31 по вул. Крейдяній в м.Рівне від 4.12.1959 року, копією зведеного акту вартості будівель і споруд. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) З 01 січня 2001 року до часу звернення позивача до суду (27.03.2017 року) минуло минуло повних шістнадцять років, протягом яких [PERSON] користується спірним будинковолодінням. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Відкритість користування майном стверджується тим, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою спірного будинковолодіння з 13 березня 2002 року, нею укладені договори про надання послуг з газопостачання населенню від 13.11.2000 року, про користування електричною енергією від 19.07.2005 року, про надання послуг з вивезення побутових відходів. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловою будівлею № 31 по вул. Крейдяній в м.Рівне суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved