Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 2 лютого 2016 року відповідач [PERSON] позичив у нього 15000 грн. для придбання автомобіля "Вольво 244", д.н.з. [NUMBER], належного [PERSON], терміном на 6 (шість) місяців, які він зобов'язувався повернути частинами до 2 серпня 2016 року. На підтвердження своїх зобов'язань [PERSON] в присутності свідків написав розписку від 02.лютого 2016 року, яку підписав сам та свідки. Проте свої зобов'язання по поверненню боргу в сумі 15000 грн. відповідач не виконав, а тому позивач просить стягнути з нього суму боргу 15000 грн., а також судові витрати. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи наявне його клопотання, відповідно до якого він просить суд розглянути справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позовну заяву та будь- яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, тому суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 2 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір позики, відповідно до якогоПурич І.Г. зобов"язався погасити боргове зобовязання в сумі 15000 грн. перед [PERSON] на протязі 6 місяців, про що власноручно написав розписку і поставив свій підпис (а.с. 8). Проте у вказаний в розписці строк [PERSON] не повернув [PERSON] 15000 грн. На прохання позивача відповідач відмовляється повернути вказаний борг. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику в такій самій кількості, що була передана йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного Кодексу України). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Згідно ст.629ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Наявність оригіналу розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем [PERSON] умов договору позики та порушення ним вимог ст. 1049 ЦК України. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобовязань, зокрема, позики, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 15000 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією від 04.12.2018 року, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved