Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю « Козіївське» ( далі - ТОВ « Козіївське» ) про стягнення орендної плати. В позові [PERSON] вказала , що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,6943 га , яка розташована на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області . 15 березня 2007 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки строком на п»ять років . Вказаний договір оренди зареєстрований у Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.07.2008 року за №040869900075 . Позивачка передала відповідачеві земельну ділянку , а відповідач прийняв її в строкове платне користування . Відповідач неналежним чином виконує свої зобов»язання , внаслідок чого утворилась заборгованість по орендній платі в сумі 1754,66 грн. Прохала стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі. У судове засідання представник позивача не з»явився, подав заяву , в якій прохає слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, прохає задовольнити позов . Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився , про причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином та в установлений законом строк. Зі згоди представника позивача , позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, з"ясувавши обставини справи, приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] являється власницею земельної ділянки площею 4,6943 га, яка розташована на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку . 15 березня 2007 року між позивачем та ТОВ „Козіївське", в особі директора Найденка О.В., укладено договір оренди належної позивачеві земельної ділянки. Договір зареєстровано у Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам « Харківської області , про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.07.2008 року за № 040869900075. Відповідно до вказаного договору оренди землі , позивачка передала відповідачеві в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для вирощування сільськогосподарської продукції. Строк дії договору становить 5 років. Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини, врегульовані нормами цивільного та земельного кодексів, а також договором про оренду землі. Згідно ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки -це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 указаного Закону). Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 829, 10 грн. на рік , а п.11 вказаного Договору оренди землі передбачено, що відповідач зобов'язується сплачувати позивачеві орендну плату, у грошовій формі - один раз у рік до 20 числа першого за звітним роком місяця … Таким чином, погодження розміру орендної плати та строки її виплати є істотними умовами договору оренди і при його укладенні сторони досягли згоди з цього питання. Вказаний договір оренди землі укладався під час дії Указу Президента України від 2 лютого 2002 року №92 /2002 « Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) , яким був встановлений мінімальний розмір орендної плати у 1,5 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Указом Президента України від 19 серпня 2008 року №725/2008 року « Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних частко (паїв) « встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки . Проте відповідач свої зобов'язання за договором оренди землі не виконав і не сплатив позивачеві орендну плату за 2013 рік. На даний час заборгованість ТОВ „Козіївське" по виплаті орендної плати перед позивачкою складає 1754,66 грн., про що свідчить довідка ТОВ « Козіївське» від 26.03.2014 року вих. № 75. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, факт порушення відповідачем зобов"язання по виплаті орендної плати згідно договору оренди землі знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що є підставою для задоволення позову . В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved