Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем з грудня 2004 року по липень 2011 року. Провести розподіл спільно придбаного майна, стягнувши з відповідача на її користь вартість половини зазначеного майна в розмірі еквівалентному 9 843, 50 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на час подачі позову становить 78 679 гривень. 3 метою забезпечення позову накласти арешт на пилораму, деревообробні станки, домоволодіння, які знаходяться по [ADDRESS], та автомобіль марки “ФАВ” реєстраційний номер [NUMBER], заборонивши їх відчуження до вирішення спору судом. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем по справі з грудня 2004 року жила однією сім'єю та вела спільне господарство у домоволодінні по [ADDRESS]. 10 лютого 2007 року вони уклали церковний шлюб та повінчалися. Спочатку жили у літній кухні та завершували будівництво житлового будинку і господарських споруд відповідача за спільні кошти. Вважає, що має право на відшкодування половини вартості понесених витрат на добудову житлового будинку і господарських споруд відповідача на суму 3 500 доларів США. 06 вересня 2006 року на її ім"я було оформлено кредит у АТ "Райффайзен Банк Аваль" на суму 8 687,00 доларів США на придбання автомобіля марки "ФАВ". Придбаний автомобіль спочатку було зареєстровано на її ім"я, а 09 серпня 2011 року за наполяганням відповідача, який погрожував їй фізичною розправою та знищенням автомобіля, перереєстровано на відповідача. Тому вважає, що має право на поділ даного автомобіля як спільно придбаного майна - на половину вартості даного автомобіля, що становить 4 343, 50 доларів США. Також за час спільного проживання вони придбали пилораму та станки назагальну суму 4 000 доларів США, тому як співвласник вона має право на відшкодування половини їх вартості - 2 000 доларів США. Подати будь-які докази здійснення спільно добудови житлового будинку не може, оскільки знаючи скандальний характер відповідача свідки бояться їй свідчити, а будь-які письмові докази, крім замовлень на виготовлення вікон ідверей, у неї відсутні. Частину коштів - суму у гривнях еквівалентну 2000 доларів США, витрачених на придбання пилорами і станків відповідач їй віддав. Однак вважає, що з часу придбання цих засобів до часу, коли відповідач віддав їй гроші пройшов тривалий час, за який ці кошти обезцінилися внаслідок інфляції, а тому половину вартості придбаних пилорами і станків слід стягнути з відповідача на її користь. Відповідач позову не визнав та пояснив, що позовні вимоги безпідставні і не грунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи. Він не заперечує, що періодично проживав разом з позивачкою, однак сімейних стосунків не підтримували. Позивачка проживала у селі Ясеновець із своєю матір'ю і дітьми, а він у селі Вільхівка. У них не було ні спільного сімейного бюджету, ні спільного побуту, ні спільного ведення господарства тому, що їхні стосунки не мали постійного характеру. Вважає, що за таких обставин відсутні підстави для встановлення факту його проживання однією сім'єю з позивачкою з грудня 2004 року по липень 2011 року. З позивачкою він будь якого спільного майна не придбав. Дійсно позивачці належав автомобіль, який він у неї купив відповідно до договору купівлі - продажу, укладеного 09 серпня 2011 року за 24 000 гривень. А тому автомобіль належить йому і не може підлягати поділу. Також стверджує, що отриманий позивачкою кредит на придбання зазначеного автомобіля сплачувався з коштів, які він заробляв. У підтвердження того, що будучи на заробітках у Росії висилав позивачці гроші подав заявку про відправлення їй грошей у січні 2009 року. Вважає безпідставними позовні вимоги в частині відшкодування витрат на добудову будинку та господарських будівель в розмірі 3 500 доларів США тому, що на протязі 2004-2011 років ніякої добудови будинку та господарських будівель вони спільно не проводили. Забудовником житлового будинку, у якому він живе у [ADDRESS] була його мати [PERSON]. Житловий будинок і господарські будівлі матір"ю давно були закінчені будівництвом. Для відшкодування витрат на придбання пилорами та станків в розмірі 2 000 доларів США також відсутні підстави, оскільки він дійсно купив за свої власні кошти, які заробив в м. Санкт-Петербурзі пилораму, а деревообробний станок зібрав з деталей для зайняття приватнопідприємницькою діяльністю, якою сам займався. Позивачка до цього майна не має ніякого відношення. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у період з грудня 2004 року по липень 2011 року спільно проживали однією сім"єю, вели спільний побут, що підтверджується наданими позивачкою фотографіями (а. с. 14-16), заявою відповідача про грошовий переказ позивачці (а. с. 49), свідоцтвом про здійснення таїнства вінчання (а. с. 7), копією позивної скарги відповідача про визнання тайни подружжя недійсною, копією повідомлення про прийняття позивної скарги, копією формуляру визначення предмету спору, копією повідомлення про проголошення судових актів у справі про визнання неправосильності подружжя (а. с. 10-13). 06 вересня 2006 року сторони придбали автомобіль марки FAV-CA 1031, що підтверджується копією довідки № 332 видної АТ "Райфайзен Банк Аваль" 18 листопада 2013 року про те, що позивачка отримала кредит у розмірі 8687 доларів США на придбання автомобіля ( а. с. 8), копією довідки-рахунка № 564341 від 09 серпня 2011 року (а. с. 28) та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 44), відповідно до яких зазначений автомобіль 9 серпня 2011 року перереєстрований на відповідача. Станом на час подачі позову згідно курсу, встановленого Національним Банком України, одному долару США дорівнювали 7,9930 гривні, що підтверджується довідкою про курси валют ( а. с. 9). Отже вартість автомобіля у гривнях на час подачі позову становить 69435,13 гривні. Відповідно до положень ст. 10 ч. З ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дійшов до переконання, що позивачка довела зазначені позовні вимоги, а доводи відповідача, якими він їх заперечував є безпідставними. Зокрема у своїй позивній скарзі про визнання тайни подружжя недійсною відповідач особисто підтверджує факт проживання сім"єю з позивачкою. Доводи відповідача про те, що автомобіль у позивачки він придбав відповідно до договору купівлі - продажу, суперечать його ж поясненням по те, що він особисто надавав зароблені в Росії кошти на погашення кредиту, що підтверджує факт придбання автомобіля за спільні сімейні кошти. Суд визнає обґрунтованими доводи позивачки про те, що переоформлення автомобіля на ім"я відповідача відбулося за наполяганнями останнього під погрозами фізичного насилля та знищення автомобіля, оскільки постановою прокурора про закриття кримінального провадження, порушеного відносно відповідача за скаргою позивачки за ст.125 ч.1 КК України (а. с. 17) підтверджено можливість застосування насилля останнім. Крім того факт перереєстрації автомобіля за відповідачем не спростовує факту його спільного придбання сторонами за час сумісного проживання. Згідно ст. 6 ч. 2 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а згідно статті 69 частини першої вказаного Кодексу, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки сторони проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу і за час спільного проживання придбали автомобіль, то він є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між ними в рівних частках. У зв"язку з тим, що автомобіль є неподільною річчю, знаходиться у володінні відповідача, то його слід залишити останньому, стягнувши на користь позивачки половину його вартості, що становить 34743 гривні 65 копійок - гривневий еквівалент 4343, 5 доларів США. Суд вважає недоведеними позовні вимоги про відшкодування половини вартості витрат на проведення покращення домоволодіння, у якому сторони спільно проживали, осільки факт здійснення такого покращення спільно з позивачкою відповідач категорично заперечив, а позивачка будь-якими доказами не підтвердила. Забудовником житлового будинку у [ADDRESS], в якому проживали сторони, була мати відповідача - [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується копією будівельного паспорта (а. с. 30-32) та копією свідоцтва про смерть (а. с. 43). Надані позивачкою копії комерційної пропозиції щодо встановлення вікон і дверей (а. с. 45-48) не підтверджують факту придбання та встановлення цих вікон і дверей у спірному будинку. Що стосується відшкодування коштів на придбання пилорами і станків, то у судовому засіданні позивачка сама підтвердила, що 2000 доларів США - половину їх вартості відповідач їй повернув. Отже ці позовні вимоги за таких обставин є безпідставними. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позовної заяви позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору та оплати правової допомоги, що підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial