overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], актовий запис про смерть №2170, обґрунтовуючи свій позов тим, що вона, як дружина померлого, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та прийняла спадщину. У зв"язку з відсутністю державної реєстрації права власності за спадкодавцем на належну йому квартиру, позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і можливості оформити спадщину на вказане спадкове майно не інакше як у судовому порядку не має. В судове засідання сторони не з"явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної власності [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 07.06.2005 року. 27.03.2008 року у встановленому законом порядку було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги за законом залишилася його дружина - [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк після відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У зв"язку з тим, що право власності на вищезазначену квартиру за спадкодавцем не було зареєстровано у встановленому законом порядку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2015 року. Із вказаної постанови вбачається, що згідно довідки КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 01.12.2014 року №7504, станом на 31.12.2012 року право власності на [ADDRESS] не зареєстровано. З огляду на зазначене, у позивача не має можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому законом позасудовому порядку. В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищезазначене, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON], обґрунтовуючи свій позов тим, що вона, як дружина померлого, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та прийняла спадщину. У зв"язку з відсутністю державної реєстрації права власності за спадкодавцем на належну йому 1/2 частину у праві власності на квартиру, позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і можливості оформити спадщину на вказане спадкове майно не інакше як у судовому порядку не має. В судове засідання сторони не з"явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва №61123 про право власності на житло від 17.02.2010 року. [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги за законом залишилася його дружина - [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини вказаної квартири, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв"язку з тим, що право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири за спадкодавцем не було зареєстровано у встановленому законом порядку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.08.2013 року. Із вказаної постанови вбачається, що згідно довідки КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 19.07.2013 року №3686, станом на 31.12.2012 року право власності на [ADDRESS] не зареєстровано. З огляду на зазначене, у позивача не має можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому законом позасудовому порядку. В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищезазначене та визнання позову відповідачем, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-21 00:00:00

До Ульяновського районного суду з позовом про визнання угоди дісною та визнання права власнті на майно з виключенням його з опису звернувся [PERSON] який в заяві зазначив , що він в 2012 році придбав у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ21061 , 1998 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] двигун [NUMBER] кузов [NUMBER]. Починаючи з 13 жовтня 2009 року він володів даним автомобілем на підставі доручення , однак в жовтні 2012 року ним було передано [PERSON] кошти в сумі 10000 грн., про що останній надав розписку , з того часу він постійно користувався даним автомобілем та пропонував [PERSON] зняти його з обліку , для можливості ортримати правоустановчі документи в органах ДАЇ, однак останній мотивуючи складним матеріальним становищем , його вимоги ігнорував. . Однак в грудні 2013 року даний автомобіль був затриманий працівниками ДАЇ , які йому повідомили , що даний автомобіль знаходиться під арештом на підставі постанови ДВС Ульяновського РУЮ на даний час автомобіль знаходиться в нього на зберіганні , а він вимушений звернутись до суду з позовом про визнання заним права власності на даний автомобіль та виключення даного майна з опису та звільнення з під арешту. В судове засідання позивач не з"явився . Подав до суду заяву в якій просить задовольнити його позов та розглянути справу в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився . Подав до суду заяву в якій просить задовольнити його позов та розглянути справу в його відсутність. Представник ДВС Ульяновської РУЮ в судове засідання не з"явився , по день слухання справи був повідолений в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторони. Вивчивши та проаналізувавши докази , зібрані в справі суд дійшов висновку , про можливість задовольнити позов. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено , [PERSON] що в 2012 році придбав у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ21061 , 1998 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] двигун [NUMBER] кузов [NUMBER]. Починаючи з 13 жовтня 2009 року він володів даним автомобілем на підставі доручення ,що підтверджується копією довіреності.В жовтні 2012 року ним було передано [PERSON] кошти в сумі 10000 грн, що підтверджується розпискою [PERSON] У відповідності до постанови про накладення арешту на майно [PERSON] , як боржника все майно що належить [PERSON] перебуває під арештом . У відповідності до ст. 60 Закону України " Про виконавче провадження", власник майна має право пред"явити позов про виключення майна з опису. Позивач довів своє право на майно, оскільки виконав умови договору купівлі-продажу та набув право на дане майно у законний спосіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить розірвати шлюб укладений з відповідачем 12.05.2007 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва , актовий запис № 559. Від шлюбу мають спільних дітей сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] Причиною розлучення є те, що сторони не змогли по взаємній згоді вирішувати питання подружнього життя, стали виникати непорозуміння , подружжя спільно не проживають більше року , припинили будь-які відносини та фактично створили нові сім"ї, шлюб з відповідачем існує лише формально , на примирення не погоджується. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надіслала до суду письмову заяву в якій просить розгляд провести в її відсутність , вимоги підтримує, просить їх задовольнити ( а.с. 19) . Відповідач в судове засідання не з"явився, але надіслав заяву про слухання справи в його відсутність, вимоги визнав ( а.с.15). Розглянувши позовну заяву , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі , що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.5) . Відповідно до викладеного в позові сторони не змогли вирішувати питання сімейного життя за спільною згодою , а тому припинили шлюбні відносини , проживають окремо , в різних областях більше року, створили нові сім"ї. Позивач наполягає на розірванні щлюбу , отже не бажає примирення та збереження сімейних відносин з відповідачем. 09.12.2015 року справа розглядом відкладалася в зв"язку з тим, що з"ясувалося, що позивач вагітна . Відповідно до ст.110 ч.3 СК України чоловік , дружина мають право пред"явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини , якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Позивачкою надана до суду письмова заява [PERSON] , відповідно до якої він визнає себе батьком ще ненародженої дитини [PERSON] , про що розписується. Його підпис 10.12.2015 року посвідчений секретарем Бригінцівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 81. Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Враховуючи, те що сторони не проживають спільно , не ведуть спільного господарства, тобто припинили будь-які відносини , позивач наполягає на розірванні шлюбу , відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу , батьківство ненародженої дитини позивачки визнала інша особа , підпис якої нотаріально посвідчений , то суд вважає , що за таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить поновити її сина [PERSON], [INFO] громадянина в дієздатності та припинити над ним опіку посилаючись на те, що на даний час стан здоров"я її сина [PERSON] значно поліпшився, він може розуміти значення своїх дій та керувати ними, не потребує встановлення над ним опіки. В судове засідання заявник надала суду письмову заяву, в якій заяву підтримала та просить розглянути справу у її відсутність. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з"явився, в матеріалах справи знаходиться письмова заява, в якій вказано про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2005 року [PERSON], [INFO] було визнано недієздатним ( ас. 3) Згідно витягу з розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації "Про звільнення від обов"язків опікуна та призначення опікунів над недієздатними" від 13.05.2005 року за № 646 [PERSON], 1928 року народження було призначено опікуном над недієздатним [PERSON], 1952 року народження. Згідно висновку № 216 від 16 жовтня 2014 року судово-психіатричної експерта [PERSON] на теперішній час за станом свого здоров"я виявляє ознаки шизофренії параноїдальної у стані ремісії - згідно з МКХ-10, шифр F 20.05 та за своїм психічним станом може розуміти значення своїх дій та може керувати ними. ( ас. 76-81). Згідно ч. 1 ст.42 ЦК України за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними Згідно ч. 3 ст.76 ЦК України опіка припиняється у разі поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною. Враховуючи ту обставину, що на теперішній час за станом свого здоров"я [PERSON] хоча і виявляє ознаки шизофренії параноїдальної у стані ремісії, однак за своїм психічним станом може розуміти значення своїх дій та може керувати ними, суд вважає, що заява [PERSON], заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про поновлення громадянина в дієздатності та припинення опіки підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала в цивільному шлюбі з 2006 року. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання діитини не надає. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше розміру передбаченого чинним законодавством. Сторони в судове засідання не з»явилися. В заявах до суду, кожний окремо, просять справу розглянути за їх відсутності, позивач просить позов задовольнити, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] (а.с.2), яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.7,8). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров"я та матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися, а також враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім"ї, яких він зобов"язаний утримувати відповідно до Сімейного Кодексу України, та інші обставин, що мають істотне значення. В раховуючи те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, обов"язок по утриманню дитини покладений на нього законом. Дані щодо утримування інших осіб , про стан здоров"я відповідача відсутні. Так як відповідач не заперечує щодо розміру аліментів , вказаного позивачкою , визнає їх , то аліменти підлягають стягненню в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на дитину. Свої вимоги мотивувала тим, що з 28.04.2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного життя мають дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не забезпечує належного утримання дочки, матеріальної допомоги не надає, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше розміру передбаченого чинним законодавством. Сторони в судове засідання не з'явилися. В заяві поданій до суду позивач просить справу розглянути за її відсутності, позов задовольнити, згодна на заочний розгляд. Відповідач в судове засідання не з"явився, відповідно до розписки, що повернулася до суду про час і місце розгляду повідомлений належним чином , заперечень на позов не подава, заяв про перенесення розгляду , розгляд в його відсутність не подавав, про причини неявки не повідомляв, тому суд за згоди позивачки справу розглянув в порядку заочного провадження. Розгляд справи проводився відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено на підставі даних свідоцтва про народження, сторони мають дочку [PERSON] [INFO] (а.с.2). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися, а також враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім"ї, яких він зобов"язаний утримувати відповідно до Сімейного Кодексу України, та інші обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що дочка знаходяться на утриманні позивачки, відповідач належної матеріальної допомоги не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, обов"язок по утриманню дітей покладений на нього законом. Дані щодо утримування інших осіб, про стан здоров"я відповідача відсутні. Щодо розміру аліментів, вказаного позивачкою, суд вважає, що вказаний позивачкою розмір аліментів є достатнім для утримання дитини, відповідач визнає визначений позивачкою розмір, отже аліменти підлягають стягненню в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) відповідача. Згідно ч.1 ст.79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 28.08.2018 року. У відповідності до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати. Суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на дитину. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем не перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебувають на її утриманні. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися. В заяві поданій до суду позивач просить справу розглянути за її відсутності, позов задовольнити , не заперечує щодо заочного розгляду. Відповідач повідомлений про час і місце розгляду під розписку в судове засідання не з"явився , заяви про перенесення розглчду , розгляд в його відсутність не подавав , про причини неявки не повідомляв , суд за згоди позивача ухвалив справу розглядати в порядку заочного провадження ( ст.280 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводився без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено на підставі даних свідоцтва про народження , що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.3), який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується даними довідки виконавчого комітету Соколівської сільської ради (а.с.6). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися, а також враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім"ї, яких він зобов"язаний утримувати відповідно до Сімейного Кодексу України, та інші обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що син знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, обов"язок по утриманню дітей покладений на нього законом. Дані щодо утримування інших осіб, про стан здоров"я відповідача відсутні. Щодо розміру аліментів, вказаного позивачкою, суд вважає , що вказаний позивачкою розмір аліментів є достатнім для утримання дитини , отже аліменти підлягають стягненню в розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу) відповідача. Відповідач заперечень щодо позову не подавав. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved