Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер у червні-липні 1999 року, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у землях колективної власності КСП "Кіровське", що знаходиться в межах Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, розміром 2,80 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 21 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 33. В обґрунтування позову зазначала, що після смерті у червні-липні 1999 року її батька [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, зокрема, на право на земельну частку (пай) розміром 2,80 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у землях колективної власності КСП "Кіровське", що знаходиться в межах Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області та належала померлому батькові на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 21 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 33. Заповіту за життя батько не складав. Для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) вона звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області, однак державним нотаріусом у видачі такого свідоцтва їй відмовлено, оскільки нею не було надано оригіналу зазначеного сертифіката, що посвідчує право померлого батька на земельну частку (пай). Надати оригінал цього сертифіката вона не має змоги, оскільки його було втрачено, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON] подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він підтримує, просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує повністю. Треті особи: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області та Броварська районна державна адміністрація Київської області у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, у яких просили суд розглянути справу за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що у червні - липні 1999 року помер [PERSON], батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER], виданого 27 жовтня 1999 року, та свідоцтвами про народження і укладення шлюбу позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, зокрема, на право на земельну частку (пай) розміром 2,80 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у землях колективної власності КСП "Кіровське", що знаходиться в межах Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області та належала померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 21 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 33. Заповіту щодо розпорядження цим майном [PERSON] не складав. На день смерті [PERSON] цивільні правовідносини щодо спадкування регулювалися положеннями Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). За змістом положень ст. ст. 524, 525, 529 ЦК УРСР, чинного на день смерті спадкодавця, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Виходячи з викладеного, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця та вчинення ним певних дій. Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із спадкової справи № 552 до майна померлого у червні-липні 1999 року [PERSON] видно, що 28 серпня 2001 року до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася дочка померлого [PERSON], позивач у справі. У даній заяві позивач [PERSON] зазначала, що після смерті батька [PERSON], який проживав у [ADDRESS], відкрилася спадщина на все спадкове майно, що складається із сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Спадщину вона прийняла, тому просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Інші спадкоємці щодо майна померлого [PERSON] відсутні. Відповідно до службової відмітки, зробленої 28 серпня 2001 року на зазначеній заяві позивача державним нотаріусом вказаної вище нотаріальної контори, факт прийняття спадщини дочкою померлого [PERSON] перевірено по наявності у заявника (спадкоємця) сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я спадкодавця. Також державним нотаріусом перевірено відсутність спадкової справи та заповіту щодо майна померлого [PERSON] Згідно із довідкою № 733 від 01 серпня 2001 року, виданою виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, батько позивача [PERSON], який помер у червні-липні 1999 року, постійно проживав та був прописаним за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене спадкове майно спадкоємцю першої черги за законом позивачу [PERSON] нотаріальною конторою видано не було. 12 вересня 2017 року позивач [PERSON] повторно звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай), що знаходиться в КСП "Кіровське" Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, що належало її померлому батькові [PERSON] згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], оригінал якого відсутній. Листом від 12 вересня 2017 року за вих. № 2956/02-14 Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивачу [PERSON] як спадкоємцю першої черги за законом після смерті у червні-липні 1999 року батька [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно відмовлено, оскільки спадкоємцем на надано оригіналу документа, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай). Рекомендовано звернутися до суду, оскільки згідно із ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Із листа за № 0-10-0.20-210/123-18 від 30 травня 2018 року начальника Міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області видно, що згідно із відомостями Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП "Кіровське" Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області - сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] реєструвався за № 33 від 21 серпня 1997 року (підпис особи, яка його отримала наявний в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП "Кіровське"). Також із цього листа вбачається, що відомості щодо можливої передачі (відчуження) права на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серії [NUMBER], розробки та затвердження документації із землеустрою по приватизації земельної ділянки на підставі цього сертифіката, виділу в натурі на місцевості земельної ділянки згідно із даним сертифікатом, виготовлення, видачі та реєстрації іншого правовстановлюючого документа на землю взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] у відділі Держгеокадастру відсутні. За змістом ч. 10 ст. 5 ЗК України (1990 року), чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. У п. 17 Перехідних положень ЗК України (2001 року), чинного на час розгляду справи, встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.5 листа від 16 травня 2013 року за № 27-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз'яснив, що уразі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. 01 січня 2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України, яким регулюються цивільні правовідносини щодо спадкування та захисту порушеного права особи на час розгляду цієї справи судом. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. У ст. ст. 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], якому на підставі сертифіката серії [NUMBER] від 21 серпня 1997 року належало на право на земельну частку (пай), суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved