Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Представник позивача, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що відповідач звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 04 лютого 2011 року. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що у додатках надають копії сторінок виписки та копії сторінок статуту АТ КБ "ПриватБанк". Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у її заяві. Протягом строку дії договору відповідач систематично порушував його умови, в зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12 852, 33 грн. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку борг за кредитним договором та судові витрати, а розгляд справи проводити без його участі. Відповідач будучи неодноразово повідомленим, по останньому відомому місцю проживання про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення у заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши клопотання представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 04 лютого 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно умов якого відповідачці видається кредитна карта, встановлюється кредитний ліміт за платіжною карткою та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 19 січня 2021 року становить 12 852, 33 грн., з яких : заборгованість за тілом кредита - 10 892, 95 грн. (в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредита), заборгованість за простроченими відсотками - 1 959, 38 грн.. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, у Анкеті-заяві зазначено про те, що відповідач отримав картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» із зазначенням відсоткової ставки за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання.У випадку закінчення строку дії вкладу він автоматично пролонгується на той самий строк без явки клієнта в банк, якщо останній не заявив банку про відмову від цього. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи із вищенаведеного та зважаючи на те, що відповідач знає про факт виникнення заборгованості перед банком та не бажає належно виконувати взяті на себе договірні зобов"язання, не пояснює про причини неможливості виконання, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань, тому суд вважає, що з нього слід стягнути суму заборгованості, яку вказує позивач. На підставі наведеного та ст.ст. 525, 526, 551, 599, 610, 611, 612, 625, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved