Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.08.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, за яким вона позичила [PERSON] 40 000 грн., що підтверджується договором позики. Відповідач зобов"язувалася повернути кошти до 20.08.2013 року, однак до цього часу борг не повернула, ухиляється від виконання свого зобов"язання. На підставі вищевикладеного, [PERSON] прохала стягнути з [PERSON] борг за договором позики в сумі 40 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та прохали його задовольнити , не заперечували проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання суд не повідомляла. У відповідності до ст. ст. 224 - 225 ЦПК України судом за згодою позивача проведено заочний розгляд справи. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 16.08.2013 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 40 000 грн., а [PERSON] зобов"язувалася їх повернути до 20.08.2013 року. В підтвердження укладення договору позики, його умов та факту передачі грошових коштів відповідно до ст. 1047 ЦК України у договорі позики заначено, що позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв у власність грошові кошти в сумі 40 000 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання. Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушеня зобов"язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором , зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Підставою цивільно - правової відповідальності за порушення зобов"язаня є вина особи, яка порушила зобов"язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] порушила зобов"язання за договором позики, оскільки у визначений строк, а саме до 20.08.2013 року не повернула позивачу суму позики. [PERSON] відсутність своєї вини в порушенні зобов"язання не доведено. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів відповідно до ст. 1051 ЦК України, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця, або одержані у меншому розмірі, в тому числі не доведено, що підпис у договорі позики належить не йому. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved