Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності, мотивуючи тим, що\~ він є власником Ѕ частини будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Інша частина зазначеного будинку належить [PERSON] . Згідно з технічним паспортом на житло, спірний будинок має три жилі кімнати житловою площею 42,2 м.кв., у тому числі: 1-ша кімната 13,2 м.кв., 2-га кімната 19,7 м.кв., 3-тя кімната 9,3 м.кв. Будинок має також кухню, веранду та коридор. Загальна площа будинку складає 72,5 м.кв. Оскільки він із відповідачкою не можуть дійти згоди з питання, які саме приміщення підлягають виділенню в його приватну власність, позивач просить суд виділити в його приватну власність: житлову кімнату, площею 13,2 кв.м., кухню, площею 10,6 кв.м., котельню площею 7,1 кв.м., сараї площею 28 кв.м. та 69,8 кв.м. У приватну власність відповідачки просить виділити житлові кімнати площами 19, 7 кв.м. та 9, 3 кв.м., сараї площами 41,3 кв.м., 22,2 кв.м. та 3,6 кв.м., літню кухню площею 10,9 кв.м. Решту приміщень залишити у спільному користуванні. Відповідачка [PERSON] надіслала відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначила, що разом з нею проживає двоє їхніх спільних з відповідачем неповнолітніх дітей, тому просила позовні вимоги задовольнити частково та виділити їй житлові кімнати площею 9,3 кв.м. та 19,7 кв.м., а позивачу виділити одну житлову кімнату площею 13,2 кв.м., решту приміщень будинку та господарські споруди залишити у спільному користуванні. 01.08.2019 позивач подав до суду уточнену позовну заяву про визначення порядку користування будинком, що є спільною власністю, фактично змінивши підстави і предмет позову. Зміни позовних вимог мотивовані тим, що відповідачка постійно чинить йому перешкоди у користуванні будинком і вони не можуть дійти згоди щодо користування будинком. Він просить суд встановити порядок користування будинком [ADDRESS] виділивши в користування позивача житлову кімнату площею 19,7 м.кв., у користуванні відповідачки залишити дві житлові кімнати, площами 13, 2 кв.м. та 9,3 кв.м. (що в сумі становить 22,5 кв.м), в загальному користуванні залишити: кухню площею 10, 6 кв.м., веранду площею 12,1 кв.м. та коридор площею 7,6 кв.м. Всі господарські приміщення та будівлі залишити у спільному користуванні позивача та відповідача. Окрім того, просить суд зобов"язати відповідача по справі розподілити особові рахунки на оплату житлово комунальних послуг, що надаються в будинок, відповідно до встановленого порядку користування будинком. У судове засідання позивач та його представник адвокат Семак А.Я. не з"явились. Про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Семак А.Я. - подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі та участі позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з"явилась. Про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 07.08.2019 та 22.10.2019 з відмітками про отримання поштової кореспонденції «Особисто». Відзив на уточнену позовну заяву не подала. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~справа розглядається за відсутності учасників справи без здійснення технічної фіксації. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст.280 ЦПК України. Так, судом встановлено, що 06.09.2002 [PERSON] подарував позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , в рівних частинах, що підтверджується договором дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Воробей Т.П. 06.09.2002 та зареєстровано в реєстрі за № 4008. \~ \~ \~ \~Як слідує з технічного паспорту КП «Бюро технічної інвентаризації Києво Святошинської районної ради Київської області» будинок\~складається з 3-ох ізольованих жилих кімнат, площею 13,2 кв.м, 19,7 кв.м, 9,3 кв.м., кухня площею 10,6 кв.м, коридор 7,6 кв.м, котельня 7,1 кв.м, тамбур 4,9 кв.м. Загальна площа будинку складає 72, 4 кв.м., житлова 42, 2 кв.м., допоміжна 30, 2 кв.м. Господарські будівлі та споруди складаються з прибудови площею13,6 кв. м., ганку, сараїв площами 41,3 кв.м., 22,2 кв.м., 69,8 кв.м., 28 кв.м., 3,6 кв. м., літньої кухні площею 10, 9 кв.м., вбиральні, металевих воріт та хвіртки, дерев"яних огорожі та воріт, огорожі з металевої сітки. Відповідно до рішення Іванківського районного суду від 20.11.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір"ю. Відповідно до довідки Макарівської сільської ради № 942 від 31.07.2018 неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають спільно з матір"ю [PERSON] в [ADDRESS] . Між співвласниками виникають суперечки щодо користування майном, яке належить їм на праві спільної часткової власності. При вирішенні даного позову суд виходив з наступного. За\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За\~ст.358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1\~ст. 357 ЦК України\~частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч.3\~ст.358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Аналіз цієї статті свідчить, що учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю, вони здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою. Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обов`язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками. Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності (з огляду на зміну позовних вимог) і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (справа № 6-1500 цс15). Як роз`яснено в п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності /зі змінами/», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю. Згідно з п.14 цієї\~Постанови Пленуму Верховного Суду України, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника /учасників/ цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п.6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~/зі змінами/, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями /квартирами, кімнатами/ такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення /кухня, коридор тощо/ можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності. Оскільки позивачка не надала відзиву на змінені позовні вимоги і не з"явилась у судове засідання для висловлення своєї позиції щодо визначення порядку користування спільним майном, суд вважає за можливе встановити порядок користування будинком [ADDRESS] , запропонований позивачем. При цьому, суд враховує, що діти позивача та відповідачки залишені судом на проживання спільно з матір"ю, обоє дітей чоловічої статі і потребують окремого приміщення для проживання, а тому, виділення у користування позивачки двох кімнат, які мають більшу площу, ніж одна кімната, яка виділяється у користування позивача, є обґрунтованим та не порушує прав та законних інтересів сторін. Встановлення порядку користування жилим будинком є підставою для звернення співвласників до підприємств, що надають житлово комунальні послуги, для укладення окремих договорів на отримання таких послуг. Тому, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, стягненню відповідача на користь позивача підлягає 704 грн. 80 грн. сплаченого ним судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: partial