Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення на користь Виробничого кооперативу «Контакт-90», ЄДРПОУ 22873846, з [PERSON], ідентифікаційний номер 2228706655:суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції - 125269 грн. 20 коп.; 3% річних - в сумі 4493 грн. 42 коп.; пеню, що становить 34957 грн. 81 коп. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір №22 фінансової допомоги (позики) від 03 жовтня 2008 року (далі Договір), зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав відповідачу позику на суму 70000 грн.(що також підтверджується письмовою розпискою від 03 жовтня 2008 року про отримання відповідачем вказаних коштів від позивача у якості позики за вказаним Договором) за умови її повернення до 31 жовтня 2013 року, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, а саме не повернув позивачу вказану грошову суму, у зв»язку з чим, за період з 03.11.2013 року (п.3 Договору) по24.12.2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка складається з суми позики за Договором з урахуванням встановленого індексу інфляції - 125269 грн. 20 коп., 3% річних - в сумі 4493 грн. 42 коп. та пені згідно з п.п.4.3 Договору, що становить 34957 грн. 81 коп. У письмовій заяві представник позивача просив задовольнити позов, а також надав для огляду оригінали договору та розписки (копії яких містяться на а.с.6-9). При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона - позикодавець передає у власність другій стороні - позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики); договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.ст.549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі, оригінали вказаних договору та розписки (копії яких містяться на а.с.6-9) та розрахунок заборгованості, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено Договір №22 фінансової допомоги (позики) від 03 жовтня 2008 року (далі Договір), зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав відповідачу позику на суму 70000 грн. (що також підтверджується письмовою розпискою від 03 жовтня 2008 року про отримання відповідачем вказаних коштів від позивача у якості позики за вказаним Договором) за умови її повернення до 31 жовтня 2013 року, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, а саме не повернув позивачу вказану грошову суму, у зв»язку з чим, за період з 03.11.2013 року (п.3 Договору) по 24.12.2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка складається з суми позики за Договором з урахуванням встановленого індексу інфляції - 125269 грн. 20 коп., 3% річних - в сумі 4493 грн. 42 коп. та пені згідно з п.п.4.3 Договору, що становить 34957 грн. 81 коп. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved