Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з виплатою страхового відшкодування, судові витрати прохає покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.01.2016 року на вул.Новокузнецькій в м.Запоріжжя, з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем [NUMBER], який належить йому на праві власності. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.02.2016 року та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON]. Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб відповідно до Звіту товарознавчої експертизи від 06.02.2016 року №16/2/78 становить 32313,12 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілим особам. Власники пошкоджених автомобілей з метою отримання відшкодування звернулися до позивача з відповідною заявою. У зв"язку з настанням події, передбаченої п.п. а) п.41.1 ст.41 Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілої сторони платіжним дорученням від 21.03.2016 року №2273рв в розмірі 21126,69 грн. Крім того, за послуги аварійного комісару згідно актів виконаних робіт та рахунку позивачем перерахована сума 1270,20 грн. платіжним дорученням №1601рв від 18.03.2016 року. Всього затрати позивача складають 22396,89 грн. Таким чином, позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач звернувся до відповідача з листом №3/1-05/7949 від 22.03.2016 року про компенсацію витрат в добровільному порядку, але відповідач не надіслав відповідь на лист та добровільно не відшкодував витрати позивачу, тому Моторне (транспортне) страхове бюро України змушене звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, 22 січня 2018 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, судовою повісткою з повідомленням, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з постанови Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.02.2016 року (а.с.5) та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6), 13.01.2016 року на вул.Новокузнецькій в м.Запоріжжя, з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода, відповідач керував автомобілем [NUMBER], який належить йому на праві власності та його було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченного ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON]. У відповідності до звіту товарознавчої експертизи від 06.02.2016 року №16/2/78 (а.с.7-12) розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб становить 32313,12 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілим особам. Власник пошкодженого автомобілю [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою.(а.с.4). Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням від 21.03.2016 року №2273рв в розмірі 21126,69 грн.(а.с.15) та довідкою №1 від 16.03.2016 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.(а.с.14). Крім того, за послуги аварійного комісару згідно акту виконаних робіт (а.с.18) та рахунку (а.с.17) позивачем перерахована сума 1270,20 грн. платіжним дорученням №1601рв від 18.03.2016 року.(а.с.16). Всього затрати позивача складають 22396,89 грн. Таким чином, позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно листа №3/1-05/7949 від 22.03.2016 року (а.с.19) позивач звернувся до відповідача з вимогами про компенсацію витрат в добровільному порядку, але відповідач не надіслав відповідь на лист та добровільно не відшкодував витрати позивачу, тому Моторне (транспортне) страхове бюро України змушене звернутися до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування , в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за причинену шкоду. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника, визначеної договором, і страхового акта. Статтею 993 ЦК України закріплено положення, згідно з яким до страховика (позивача), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Об"єктом страхування за договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем. Згідно з умовами договору страхування страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується договором. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Регрес регулюється нормами цивільного права, зокрема ст. 1191 ЦК України. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як випливає із приписів вищенаведених правових норм, перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування, здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник на добровільній основі фактично передає свої права страховику і приймає на себе зобовязання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. При цьому, право вимоги передається у тому ж обсязі, в якому воно могла б бути здійснено самим страхувальником. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресата) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач має регресну вимогу в розмірі виплаченого страхового відшкодування до відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище суму. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.979, 990, 993, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: approved