Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 169 від 27.01.2011 року було прийнято рішення оформити право приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.10.2011 року позовні вимоги [PERSON] до КП "ВМБТІ" про визнання незаконним та скасування рішення від 10.02.2011 року № 550 про державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] залишені без розгляду. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.10.2011 року позовні вимоги [PERSON] задоволені, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2011 року № 169 в частині оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], визнано незаконними дії виконавчого комітету. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.01.2012 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.10.2011 року залишено без змін. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.04.2012 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.10.2011 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23.01.2012 року скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ВК ВМР, [PERSON] за участю третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], приватного підприємства виробничо-торгової фірми "Агропромселбуд", про визнання незаконними дій виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання незаконними та скасування рішення, свідоцтва про право власності відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 04.06.2013 року було прийнято ухвалу якою рішення Вінницької міського суду від 18.03.2013 року в частині позовних вимог [PERSON] скасовано і ухвалено нове: визнано незаконним і скасовано рішення ВК ВМР № 338 від 10.02.2011 року в частині оформлення права власності [PERSON] на [ADDRESS] житловою площею 89,1 кв.м.; визнано незаконним і скасовано свідоцтво про право власності серії САЕ №142064 виданого ВК ВМР 10.02.2011 року на [ADDRESS] житловою площею 89,1 кв.м. на ім"я [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.06.2013 року рішення Вінницького міського суду від 18.03.2013 року в частині позовних вимог [PERSON] скасовано і провадження по справі у цій частині закрито. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації прав та їх обтяжень від 29.10.2013 року, право власності на квартиру [ADDRESS] житловою площею 89.1 кв.м. зареєстровано за [PERSON] Проте своє право на дану квартиру позивач не може реалізувати оскільки відповідач продовжуєїї займати та не бажає звільняти, незважаючи на численні прохання з боку позивача вчиняє перешкоди у реалізації її права, як власника зазначеного приміщення. Тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду та, згідно збільшеним позовних вимог, просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом зобов"язання [PERSON] звільнити дане житлове приміщення, стягнути з неї 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, фактично не заперечила проти вселення позивача, пояснивши, що вона жодним чином не перешкоджає, однак заперечили проти стягнення моральної шкоди в зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 169 від 27.01.2011 року було прийнято рішення оформити право приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право власності від 27.01. 2011 року серії CAE № 142663 на квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 7). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації прав та їх обтяжень від 29.10.2013 року, право власності на квартиру [ADDRESS] житловою площею 89,1 кв.м. зареєстровано за [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до технічного паспорту на [ADDRESS] власником зазначено [PERSON] (а.с. 9-10). Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.10.2011 року позовні вимоги [PERSON] до КП "ВМБТІ" про визнання незаконним та скасування рішення від 10.02.2011 року № 550 про державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] залишені без розгляду. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.10.2011 року позовні вимоги [PERSON] задоволені, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2011 року № 169 в частині оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], визнано незаконними дії виконавчого комітету. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.01.2012 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.10.2011 року залишено без змін. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.04.2012 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.10.2011 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23.01.2012 року скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ВК ВМР, [PERSON] за участю третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], приватного підприємства виробничо-торгової фірми "Агропромселбуд", про визнання незаконними дій виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання незаконними та скасування рішення, свідоцтва про право власності відмовлено (а.с. 11-17). Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 04.06.2013 року було прийнято ухвалу якою рішення Вінницької міського суду від 18.03.2013 року в частині позовних вимог [PERSON] скасовано і ухвалено нове: визнано незаконним і скасовано рішення ВК ВМР № 338 від 10.02.2011 року в частині оформлення права власності [PERSON] на [ADDRESS] житловою площею 89,1 кв.м.; визнано незаконним і скасовано свідоцтво про право власності серії САЕ №142064 виданого ВК ВМР 10.02.2011 року на [ADDRESS] житловою площею 89,1 кв.м. на ім"я [PERSON] (а.с. 18-21). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.06.2013 року рішення Вінницького міського суду від 18.03.2013 року в частині позовних вимог [PERSON] скасовано і провадження по справі у цій частині закрито (а.с. 22-23). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень на квартиру відсутні накладені арешти. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] а відповідач своїми незаконними діями призводить до порушення права позивача на вільне користування та розпорядження моїм правом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Також позивач наполягала, що через неправомірні дії відповідача, в неї погіршилось здоров"я та надала два висновки лікаря від 24.07.2012 року та від 17.07.2012 року, вважає, що неправомірними діями їй завдано моральну шкоду, яку оцінює в 10000 гривень, так як вона спричиняє душевні страждання та розлад здоров"я. Так, у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факти заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору". Так в зв'язку із недоведеністю вини в діях відповідача та відсутністю причинного зв'язку між шкодою та її наслідками, вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними та необгрунтованими. Суд вважає, що надані позивачем висновки про хворобливий стан в 2012 році не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог в частині моральної шкоди. У зв"язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.. На підставі викладеного,

Outcome: partial