Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] звернуласьдо Рівненського міського суду з позовом до Комунального закладу "Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр" Рівненської обласної ради, просить визнати за нею право приватизації кімнати № 20 у гуртожитку Комунального закладу Рівненської обласної ради "Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр", який знаходиться в [ADDRESS] та зобов"язати відповідача надати їй дозвіл на приватизацію вказаної кімнати. Судові витрати стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представник відповідача та третьої особи будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з"явився, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав. Суд, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована із 1985 року в кімнаті №20 за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відміткою в паспорті [NUMBER]. З оглянутих судом квитанцій до прибуткового касового ордеру вбачається, що позивачем проводилася квартплата за гуртожиток, що підтверджується печаткою Комунального закладу "Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр" Рівненської обласної ради. Позивач звернувся із заявою до відповідача, щодо надання дозволу на приватизацію кімнати №20 в гуртожитку, що знаходиться по [ADDRESS], в якому вона зареєстрований з 06 серпня 1985 року. З оглянутого листа від 05 грудня 2014 року за №214/01-05 вбачається, що відповідачем було відмовлено в наданні дозволу позивачу на приватизацію кімнати №20 у гуртожитку театру, який знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно протоколу спільного засідання первинної профспілкової організації та адміністрації театру №18 від 02 грудня 2014 року. Згідно дослідженого судом рішення Рівненської обласної ради від 22.07.2011 року №374, надана згода на приватизацію кімнат у гуртожитку, що є спільною власністю територіальних громад області, обліковується на балансі КЗ "Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр" Рівненської обласної ради та розташований за адресою: [ADDRESS]. Частиною 3 вказаного рішення визначено, що КЗ "Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр" Рівненської обласної ради є органом приватизації та зобов'язане забезпечити проведення приватизації кімнат і оформлення необхідних документів у встановленому законом порядку. Оцінюючи рішення та дії відповідача, суд приймає до уваги, що Законом України від 04 вересня 2008 року "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" внесено зміни до Закону України від 19.06.1992року "Про приватизацію державного житлового фонду" та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебуває у власності територіальних громад. Законом України від 08.09.2011 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" уточнено порядок передання гуртожитків у комунальну власність з метою наступної приватизації житлових приміщень законними мешканцями гуртожитків. Згідно ст. 1 Закону "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", сфера дії цього закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п"яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання в гуртожитках та фактично проживають у них. Цей Закон не поширюється на громадян, які проживають у гуртожитках, призначених для тимчасового проживання у зв"язку із навчанням, перенавчанням чи підвищенням кваліфікації у навчальних закладах та у зв"язку з роботою /службою/ за контрактом. Таким чином, підставами для забезпечення реалізації прав осіб на підставі вищезазначеного Закону є наявність чотирьох обов"язкових умов, як відсутність у особи житла, правомірність її проживання у гуртожитку та користування гуртожитком, реєстрація за місцем проживання в гуртожитку більше п"яти років на законних підставах, фактичне місце проживання протягом п"яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Відповідні умови визначені в п.14 Положення про порядок передачі квартир /будинків/, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, згідно якого громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених в процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних житлових приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час /не менше п'яти років/. На підставі вищенаведених досліджених судом доказів встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] із 06.08.1985 року, що підтверджується відміткою в паспорті позивача, де і проживає фактично на законних підставах, що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], право власності на інші об'єкти нерухомого майна за нею не зареєстровано, передбачене ч.5 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" право приватизації займаного ним житла безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або частково з доплатою один раз позивачем не використане. Кімната [ADDRESS] не належить до переліку об'єктів державного житлового фонду, які не підлягають приватизації, відповідно до п.2 ст.2 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду". Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду надав показання, що він проживає у гуртожитку з 1987 року в кімнаті №21 та знає, що позивач [PERSON]проживає в гуртожитку по [ADDRESS] в кімнаті № 20 з 1985 року, сплачувала всі комунальні платежі за кімнату. Згідно ст. 47 Конституції України, громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. З урахуванням приписів Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир /будинків/ у власність громадян, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача 551,21 грн. сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved