Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Київської міської ради, треті особи П'ята Київська державна нотаріальна контора, [PERSON], Реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування, після померлої [INFO] року [PERSON], на садовий будинок [NUMBER] в садовому товаристві "МЕДИК" площею 161,10 кв.м., який розташований в [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] року померла його мати, [PERSON]. 22 травня 2014 року ним до П'ятої Київської державної нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його матері. Того ж дня, 22.05. 2014 року, його батьком [PERSON] до П'ятої Київської державної нотаріальної контори була подана заява № 790, відповідно до якої він відмовився від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], на користь позивача. Також, вказаною заявою ним було повідомлено, що майно, яке спадкується було особистою власністю померлої. Після смерті матері позивача залишилось наступне майно: - квартира [ADDRESS], що в м. Києві. Право власності в порядку спадкування на вказану квартиру було оформлено за позивачем Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим П'ятою Київською державною нотаріальною конторою 22.10.2014 року, зареєстрованим в реєстрі за № 7 - 687. Право власності позивача на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; - земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0498 га., передана для ведення садівництва, кадастровий номер 8000000000:66:512:0026. Право власності в порядку спадкування на зазначену земельну ділянку було оформлено за ним Свідоцтвом про право на спадщину, виданим П'ятою Київською державною нотаріальною конторою 22.10.2014 року, зареєстрованим в реєстрі за № 7 - 688. Право власності позивача на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2014 року, індексний номер витягу: 28447566; та садовий будинок [NUMBER] в садовому товаристві "МЕДИК" площею 161,10 кв.м., який розташований в [ADDRESS]. Право приватної власності померлої [PERSON] на вказаний будинок підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданим 11 січня 2012 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 8 -С/СТ від 03.01.2012 року. В оформленні на нього права власності на вказаний будинок в порядку спадкування П'ятою Київською державною нотаріально конторою було відмовлено, скільки зазначений будинок не було зареєстровано у встановленому законом порядку за спадкодавцем - [PERSON] В судове засідання представник позивача [PERSON] надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просить справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача Київської міської ради до суду не з"явився, належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Представники третіх осіб П'ятої Київської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві до суду не з"явилися, належним чином були повідомлені про день і час розгляду справи, причини неявки суд не повідомили. Суд, вважає можливим справу розглянути у відсутність осіб, що не з"явилися та постановити по справі заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського управління юстиції у м. Києві 04.03.2014 року (актовий запис № 53). 22 травня 2014 року позивачем [PERSON] до П'ятої Київської державної нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його матері, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 789 (спадкова справа № 285/2014). Крім того, 22 травня 2014 року, батьком позивача [PERSON] до П'ятої Київської державної нотаріальної контори була подана заява № 790, відповідно до якої він відмовився від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], на користь позивача. Також, вказаною заявою батьком позивача було повідомлено, що майно, яке спадкується було особистою власністю померлої. Після смерті матері позивача [PERSON] - [PERSON] залишилось наступне майно: - квартира [ADDRESS], право власності в порядку спадкування на яку було оформлено за позивачем Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим П'ятою Київською державною нотаріальною конторою 22.10.2014 року, зареєстрованим в реєстрі за № 7 - 687 та зареєстровано право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2014 року, індексний номер витягу: 28442375; - земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0498 га., передана для ведення садівництва, кадастровий номер 8000000000:66:512:0026, право власності в порядку спадкування на яку було оформлено за позивачем Свідоцтвом про право на спадщину, виданим П'ятою Київською державною нотаріальною конторою 22.10.2014 року, зареєстрованим в реєстрі за № 7 - 688 та зареєстровано право власності на дану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2014 року, індексний номер витягу: 28447566; - садовий будинок [NUMBER] в садовому товаристві "МЕДИК" площею 161,10 кв.м., який розташований в [ADDRESS]. Право приватної власності покійної [PERSON] на вказаний будинок підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданим 11 січня 2012 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 8 -С/СТ від 03.01.2012 року. Судом встановлено, що в оформленні на позивача [PERSON] права власності на вказаний будинок в порядку спадкування П'ятою Київською державною нотаріально конторою було відмовлено, що підтверджується Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії, в якій зазначено, що підставою для відмови було те, що право власності на зазначений будинок не було зареєстровано у встановленому законом порядку за спадкодавцем - [PERSON] Крім того, судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину, в тому числі зазначений будинок, однак позбавлений можливості реалізовувати щодо нього будь - які дії, в тому числі дії щодо розпорядження таким майном. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Суд може захистити цивільне прав або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обв'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За нормою частини першої та третьої ст. 1296 Цивільного кодексу України (спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За нормою частини першої ст. 1298 ЦК України, відповідно до ст.ст. 66, 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно до п.п. 4.15,4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухому майно. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про столицю України - місто - герой Київ" від 15.01. 1999 року, місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, та і через Київську міську раду. Відповідно до ст. 9 Статуту територіальної громади міста Києва (затвердженого рішення Київської міської ради від 28.03. 2002 року № 371/1805, із змінами та доповненнями, зареєстрованому Наказом Міністерства юстиції України від 02.02. 2005 року № 14/5), надалі також - Статут, місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду. Відповідно до ст. 124 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном та вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Згідно ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05. 1997 року, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1 Статуту територіальна громада міста Києва реалізує свої владні повноваження безпосередньо або через органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб. Територіальна громада міста Києва має право вирішувати всі питання місцевого значення, які пов'язані з життєдіяльністю членів територіальної громади міста Києва, а також розвитком міста Києва. Територіальна громада міста Києва сприяє забезпеченню прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Відповідно до частини п'ятої ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Своїм листом № 24 - 753/0/4 - 13 ввід 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" (надалі також - лист) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно - правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до зазначеного вище Листа, відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Зазначені органи також можуть бути злучені до участі в справі в якості третіх осіб. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ було відзначено, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, а також інших документів. Позитивною визнається судова практика, коли право власності на будинки у порядку спадкування визнається за наявності таких документів: - Виписок із господарських книг проте, що будинок належав спадкодавцеві, - Технічного паспорту на будинок, - Висновку спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог, - Рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку, - Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Указом Президента України від 09.12.2010 р. № 1085/2010 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну реєстраційну службу України, поклавши на цю Службу функції з реалізації державної політики у сфері реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у сфері реєстрації релігійних організацій, а також функції Міністерства юстиції України з реалізації державної політики у сфері реєстрації. Указом Президента України від 06.04. 2011 р. № 401/2011 затверджено Положення про Державну реєстраційну службу України (Укрдержреєстр), п.1 якого визначено, що Укрдержреєстр є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади міста Києва, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності. Основним завданням Укрдержреєстру, зокрема, є реалізація державної політики у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (пп.1 п.3 Положення). Згідно пп.10 п.4 зазначеного Положення, Укрдержреєстр відповідно до покладених на нього завдань здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній публіці Крим, в областях, містах києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру (п.7 Положення). Наказом Міністерства юстиції України від 02.02.2012 р. № 198/5 "Про затвердження переліку реєстраційних служб територіальних органів юстиції", затверджено перелік реєстраційних служб Головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції, серед якого значиться Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві. У відповідності до пункту 2 частини першої статті 4 Закону Про держану реєстрацію прав, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Згідно частини першої статті [NUMBER] Закону Про державну реєстрацію прав, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02. 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а відповідно до ч. 2 - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини другої ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 1 Порядку проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2013 р. № 231, цей Порядок визначає механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, з метою обчислення доходу платника податку - фізичної особи від продажу (обміну) та іншого доходу такого платника податку у вигляді отриманої ним грошової компенсації від відчуження нерухомого та рухомого майна (крім випадків його успадкування та дарування). Тобто зазначена постанова КМУ вводить та встановлює норми, які регулюють здійснення оцінки для цілей оподаткування, а саме визначення оціночної вартості, і передбачає два загальних виключення у яких випадках така оцінка не проводиться, а саме спадкування та дарування майна. Таке виключення не встановлює жодних інших обмежень, щодо ступені родинних зв'язків, характеристик об'єкту оцінки, способу оформлення правочину. Згідно з абзацем п'ятим ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", якщо законом або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість. Відповідно до пункту 22 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 р. № 1891, звіти про оцінку майна дійсні протягом шестимісячного строку від дати їх затвердження. Таким чином, враховуючі норми чинні законодавства, позивачем проведена оцінка спадкового майна зі встановленням його ринкової вартості. Суд не вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України питання розподілу судових витрат, оскільки позивачем не зявлено вимогу про стягнення судовиз витрат з відповідача.

Outcome: approved