Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 27794 гривень 61 копійку. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 24 лютого 2011 року, відповідно до укладеного договору, [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, то виникла заборгованість в сумі 27794 гривень 61 копійка. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про слухання справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін та без фіксації технічними засобами. Суд задовольняє позовні вимоги частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 24 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Таким чином, підписавши заяву [PERSON] підтвердив свою згоду про те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача на заяві, і тим самим взяв на себе зобов'язання перед позивачем про повернення отриманого кредиту. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. За змістом статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми позову.(п.2.1.1.7.6 Умов та правил). ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі і надав [PERSON] кредит у розмірі встановленому договором. Проте, відповідач свої вимоги не виконав і має заборгованість в сумі 27794,61 гривень, яка складається: -2497,40 гривень - тіло кредиту; - 20497,47 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 3000,00 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; -а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф ( фіксована частина); - 1299,74 гривень - штраф ( процентна складова). У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що право Банку на отримання боргу за кредитним договором від відповідача є доведеним. Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення - несвоєчасне виконання зобов"язань. Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 1299,74 гривень (процентна складова) за таке ж саме порушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання за кожен день прострочення виконання зобов"язань (ч.3ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до вимог ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж саме порушення - строків виконання грошових зобов"язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов"язковою для суддів. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial