Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.Посилаються на те, що є власниками квартири [ADDRESS] , крім них в квартирі зареєстровані відповідачі. [PERSON] є колишньою дружиною позивача, яка після розлучення виїхала з квартири з дітьми та не проживає більше року. Реєстрація в квартирі відповідачів перешкоджає позивачам вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В зв"язку з вищевикладеним просять визнати [PERSON] , 1990 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2011 року народженнятакими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Адвокатом відповідача по справі надано відзив на позов, вважає, що відсутні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, оскільки відповідачі зареєстровані в квартирі зі згоди позивачів, а позивачами не надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що реєстрація відповідачів спричиняє їм перешкоди в користуванні належним їм жилим приміщенням. Доводи позивачів про відсутність у дітей права на користування спірним житлом з тих підстав, що вони проживають за місцем проживання своєї матері, в якої немає власного житла на праві приватної власності, повинні бути зареєстровані є необгрунтованими, оскільки позивач [PERSON] є батьком малолітніх дітей та має рівні з відповідачем права та обов"язки щодо дітей, зокрема щодо забезпечення їх права на користування житлом, власником якого є позивач [PERSON] . Просить врахувати наведені доводи та обставини по справі та відмовити в задоволенні позову (а.с.51-57). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2020 року справу № 306/168/20 (провадження № 2/306/214/20) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с.14). 07 лютого 2020 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про залишення без руху позову (а.с.15) 16 березня 2020 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 27). Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідачі по справі це невістка та онуки, які у квартирі не проживають з 03 серпня 2018 року. В судовому засіданні адвокат позивачів позов підтримав в повному обсязі, просить задовольнити. Пояснив, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано в січні 2019 року та відповідач наполягала на визначенні місця проживання дітей разом з нею. Крім того, позивачі не мають можливості повноцінно користуватися своєю власністю, оскільки при нарахуванні комунальних послуг враховується кількість прописаних осіб за адресою проживання. Адвокат відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечила проти визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням [PERSON] , щодо дітей заперечила. Вважає, що діти мають бути зареєстровані за адресою проживання батька. Представник служби в справах дітей Свалявської РДА в судове засідання не з"явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 статті 82 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 03 вересня 2004 року та зареєстрована комунальним унітарним підприємством "Свалявське районне бюро технічної інвентаризації", номер витягу 5628846 від 30.11.2004 року (а.с.7,8). Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір"ю [PERSON] (а.с.9,10). Згідно будинкової книги для приписки громадян, що проживають за адресою [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22-26). У відповідності до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Аналогічна норма містяться і в ст.29 ЦК України . Частиною другою статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. В ході розгляду справи було встановлено, що діти були зареєстровані в спірній квартирі за місцем проживання їх батьків. У 2019 році батьки розлучились. Батько дітей - позивач по справі, продовжує проживати у вказаній квартирі та є її співвласником. Крім того судом встановлено, що мати дітей звернулася до суду з позовом про встановлення місця проживання дітей разом з нею. Позов судом задоволено 16 січня 2019 року. Рішення набуло законної сили 22 лютого 2019 року. Судом встановлено, що відповідач разом з дітьми не проживає в квартирі [ADDRESS] з 03 серпня 2018 року. Конституцією Українипередбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , однак з 03 серпня 2018 року не проживають у вказаній квартирі, малолітні діти проживають згідно рішення суду разом з матір"ю, а не з батьком, а тому доцільновизнати [PERSON] , 1990 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2011 року народженнятакими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved