Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Прокурор Чуднівського району в порядку ст. 45 ч. 2 абз. 2 ЦПК України звернувся в суд в інтересах держави з позовом до Чуднівської РДА, Бейзимівської сільської ради та [PERSON] про визнання протиправними та скасування: 1) розпорядження голови Чуднівської РДА № 256 від 02.06.2006 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення та передачі в оренду земельної ділянки водного фонду (ставка) [PERSON], 2) рішення другої сесії 5-го скликання Бейзимівської сільської ради № 11 від 25.05.2006 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відводу та передачі в оренду земельної ділянки водного фонду (ставка) [PERSON]», 3) рішення другої сесії 5-го скликання Бейзимівської сільської ради № 16 від 26.05.2006 року «Про передачу в оренду земельної ділянки водного фонду (ставка)». Також прокурором ставиться вимога щодо визнання недійсними договорів: 1) оренди земельної ділянки водного фонду, укладений 10 липня 2006 року між Чуднівською РДА та [PERSON], згідно умов якого [PERSON] надано в оренду строком на 25 років земельну ділянку водного фонду загальною площею 26,2180 га. 2) оренди земельної ділянки водного фонду, укладений 10 липня 2006 року між Бейзимівською сільською радою та [PERSON], згідно умов якого [PERSON] надано в оренду строком на 25 років земельну ділянку водного фонду загальною площею 51,0297 га. Водночас, прокурор просить суд зобов'язати [PERSON] повернути земельні ділянки загальною площею 26,2180 га, кадастровий номер 1825880601:03:000:0351, та земельну ділянку загальною площею 51,0297 га, кадастровий номер 1825880601:02:004:0010, до земель водного фонду Бейзимівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, та шляхом підписання акта прийому-передачі. При цьому прокурор мотивує свої вимоги тим, що проект землеустрою щодо земель водного фонду, що стали предметом договору оренди, не пройшов обов"язкову державну експертизу відповідно до вимог ст. 123 ч. 6 ЗК України та ст.ст. 9, 35 ч. 5 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", що є порушенням чинного законодавства, а, крім того, всупереч вимогам ст.ст. 11, 23 Закону України "Про плату за землю" та п. 280.1 ст. 280, п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України сторони визначили фіксований розмір щорічної орендної плати - 30 грн. за 1 га, хоча законодавство встановлює ставку земельного податку, орендної плати за землю в розмірі 0,3 відсотка від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області, яка щорічно індексується. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Представники Чуднівської РДА та Бейзимівської сільської ради. у судовому засіданні позов не визнали, вказавши, що в діях відповідачів не вбачаються порушення інтересів осіб та держави. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказавши, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що державна експертиза землевпорядної документації при укладенні договору оренди не проводилася, прокурор не мав повноважень на звернення в суд з даним позовом, так як відповідні державні органи не зверталися до прокуратури із таким поданням, а встановлення сторонами правочину фіксованого розміру щорічної орендної плати само по собі не є підставою для визнання договору оренди недійсним. Крім цього сплив строк позовної давності по даним вимогам. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як зазначено у позовній заяві і що підтверджується наданими суду матеріалами, розпорядженням голови Чуднівської РДА № 256 від 02.06.2006 року затверджено проект із землеустрою щодо відводу земельної ділянки водного фонду (ставка) [PERSON], відповідно до п. 1 якого затверджено проект землеустрою земельної ділянки загальною площею 77,2476 га. Відповідний проект землеустрою затверджений також рішенням другої сесії 5-го скликання Бейзимівської сільської ради Житомирської області за № 11 від 25.05.2006 року. Згідно проекту землеустрою частина земельної ділянки - площею 51,0297 га (кадастровий номер 1825880601:02:004:0010) - знаходиться в межах с. Бейзимівка Чуднівського району Житомирської області. Інша частина - площею 26, 2180 га (кадастровий номер 1825880601:03:000:0351) - розташована за межами населеного пункту. На підставі вищевказаних актів 10.07.2006 року між Чуднівською РДА та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду, розташованої за межами населеного пункту с. Бейзимівка, Чуднівського району, Житомирської області, згідно умов якого останньому в оренду строком на 25 років надано земельну ділянку водного фонду загальною площею 26,2180 га. з платою 30 грн. за один га рік, тобто плата за використання даного земельної ділянки на період дії договору складає 19663,50 грн. Рішенням другої сесії 5-го скликання Бейзимівської сільської ради № 16 від 26.05.2006 року [PERSON] надано в оренду земельну ділянку водного фонду площею 51,0297 га, розташовану в межах населеного пункту с. Бейзимівка, Чуднівського району, Житомирської області. На підставі вказаного рішення 10.07.2006 року між Бейзимівською сільською радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 51,0297 га, розташованої в межах населеного пункту с. Бейзимівка Чуднівського району Житомирської області. Згідно умов договору [PERSON] в оренду строком на 25 років передана земельна ділянка площею 51,0297 га з платою 325,50 грн за 1 га в рік, тобто 16610,16 грн в рік. В обгрунтування своїх вимог про визнання протиправними і скасування вказаних у позовних вимогах розпорядження голови Чуднівської РДА, рішень другої сесії Бейзимівської сільської ради, а також про визнання недійсними відповідно до ст. 215 ЦК України договорів оренди земельних ділянок водного фонду прокурор правомірно посилається на те, що сторонами був встановлений розмір орендної плати, що не відповідав вимогам чинного законодавства, а документація із землеустрою не пройшла обов"язкової державної експертизи, що вимагається. Суд погоджується із позицією позивача. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Ч. 1 ст. 123 ЗК України передбачає, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно положень ст.ст. 6, 18 ВК України води (водні об'єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування, а контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів полягає в забезпеченні додержання усіма юридичними та фізичними особами вимог водного законодавства. Відповідно до ст. 51 ВК України у користування на умовах оренди, в т.ч. для рибогосподарських потреб, можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Методика визначення розміру плати за надані в оренду водні об'єкти затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Як визначено п.10 "Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", затвердженого постановою Кабміну України від 26.05.2004 року № 677, погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства. Згідно ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації"(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду підлягали обов"язковій державній експертизі, яка має на меті дослідження, перевірку, аналіз та оцінку об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовку обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи. Крім того, згідно ч.ч. 1,4 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) орендна плата за землю, яка перебуває у державній або комунальній власності, не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю". У відповідності до ст.ст. 11, 23 Закону України «Про плату за землю» (тут і далі в редакції станом на 01.01.2006 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податок за земельні ділянки, надані на землях водного фонду, за винятком земельних ділянок, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону, справляється у розмірі 0,3 відсотка від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області, а розмір орендної плати за землі державної або комунальної власності щороку варіюється в залежності від встановленого річного коефіцієнта індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України. З наведених вище норм вбачається, що істотною умовою договору оренди земельних ділянок водного фонду державної та комунальної власності є орендна плата, яка повинна бути кратною проведеній нормативно грошовій оцінці. Згідно повідомлення Відділу Держземагенства у Чуднівському районі від 04.09.2014 року № 08-1466/89/84-14 проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельних ділянок водного фонду не подавався для проведення державної експертизи, нормативна грошова оцінка земельних ділянок не проводилася. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з приписами частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. П. 2 ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", ст. 16 ч. 2 Закону України "Про оренду землі" зазначають, що державна адміністрація здійснює укладання договорів оренди землі, передачу у власність або надання у користування земельних ділянок у порядку, передбаченому ЗК України. Згідно змісту ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" у судовому порядку скасовуються розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства. До відання виконавчих органів сільських рад згідно ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" належать, зокрема, делеговані повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою, а також згідно ст. 16 ч. 2 Закону України "Про оренду землі" органи місцевого самоврядування здійснюють укладання договорів оренди землі у передбаченому ЗК України порядку. Згідно ст. 59 ч. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Отже, аналіз вказаних вище обставин дає підстави для висновку про порушення законодавства при прийнятті відповідних розпорядження голови Чуднівської РДА № 256 від 02.06.2006 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення та передачі в оренду земельної ділянки водного фонду (ставка) [PERSON], рішення другої сесії 5-го скликання Бейзимівської сільської ради № 11 від 25.05.2006 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відводу та передачі в оренду земельної ділянки водного фонду (ставка) [PERSON]», рішення другої сесії 5-го скликання Бейзимівської сільської ради № 16 від 26.05.2006 року «Про передачу в оренду земельної ділянки водного фонду (ставка)». Ст. 58 Закону України "Про землеустрій" зазначає, що врахування державних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у виконанні заходів, передбачених загальнодержавними програмами щодо використання та охорони земель, схемами землеустрою і техніко-економічного обґрунтування, використання та охорони земель, проведення державної експертизи і здійснення державного контролю за використанням та охороною земель. В своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, тобто щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 року зазначив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п. 54 рішення), адже порушення норм чинного законодавства стороною (сторонами) при укладенні договорів безумовно є деструктивним елементом у сфері регулювання суспільних відносин, вкрай негативно впливаючи на принцип неухильного дотримання встановлених правил поведінки всіма членами суспільства. При цьому суд враховує той факт, що при винесенні розпорядження головою Чуднівської РДА, рішень другої сесії Бейзимівської сільської ради та укладенні договорів оренди земельних ділянок водного фонду відповідні особи мали доступ до необхідних документів, що лягли в основу при прийнятті ними відповідних рішень по виникненню договірних відносин, в т.ч. вони мали можливість дотриматися встановленої нормативними актами процедури попередніх погоджувальних дій, а тому порушення закону було для вказаних вище сторін очевидним, так як не потребувало якихось особливих знань з цього приводу з огляду на доступність для широкого загалу діючого в Україні законодавства. Відтак, при укладенні розглядаємих судом правочинів (договорів оренди) дії сторін можуть бути розцінені як такі, що направлені на свідоме порушення норм законодавства та порушення інтересів суспільства. З огляду на вказані обставини, при яких документація із землеустрою не пройшла обов"язкової державної експертизи, що вимагається, а також мало місце встановлення розміру орендної плати, що не відповідала вимогам чинного законодавства, так як нормативна грошова оцінка землі не визначалася, це дає підстави для визнання протиправними та скасування вказаних вище розпорядження голови Чуднівської РДА, рішень другої сесії Бейзимівської сільської ради, а також для визнання недійсними відповідно до ст.ст. 203 ч. 1, 215, 216 ЦК України договорів оренди земельних ділянок водного фонду із поверненням орендованих земельних ділянок до земель водного фонду Бейзимівської сільської ради шляхом підписання акту прийому-передачі. При цьому суд погоджується із позицією прокурора щодо подачі ним позову в межах строку позовної давності, адже статтею 268 ЦК України передбачені випадки, на які позовна давність не поширюється. Зокрема, до 15 січня 2012 року позовна давність не поширювалась на вимоги про визнання незаконним правового акта органу державної влади або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи, і лише Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20 грудня 2011 року №4176-VI пункт 4 частини 1 статті 268 ЦК України виключено, чим поширено правила про позовну давність на зазначену категорію вимог. Таким чином, відповідно до п. 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20 грудня 2011 року №4176-VI з відповідним позовом особа має право звернутися протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, тобто до 15.01.2015 року. Враховуючи те, що договори оренди земельнних ділянок площею 26,2180 га, 51,0297 га від 10 липня 2006 року укладені на підставі оспорюваних розпорядження голови Чуднівської райдержадміністрації, рішень сесії Бейзимівської сільської ради, то вирішення питання про правомірність укладених договорів оренди земельних ділянок безпосередньо залежить від надання судом оцінки законності вищевказаних актів, а позовна вимога про повернення земельних ділянок площею 26,2180 га, 51,0297 до земель територіальної громади є наслідком недійсності правочину, то за правилами статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності щодо вищевказаних позовних вимог не розпочався. Водночас, суд не може прийняти позицію представника відповідача про те, що прокурор не мав належних повноважень для звернення в суд із вказаними позовними вимогами, зважаючи на те, що протягом перехідного періоду дії Закону України "Про прокуратуру" в новій редакції в період подання позову за прокурором зберігалися повноваження, які діяли за попереднім законом, що регулював діяльність даної державної установи. При цьому при виникненні вказаних у позові правовідносин, [PERSON] згідно поданих матеріалів не був суб"єктом підприємницької діяльності щодо здійснення діяльності по риборозведенню, а договір оренди з ним укладався як з фізичною особою, з приводу фізичної ж особи відповідачі приймали відповідні рішення. Відповідно до підп. 1 та 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка збору по цій вимозі становить 0,2 розміру мінімальної зарплати (243,60 грн.), а для вимоги майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної зарплати (243,60 грн.) та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати (3654 грн.) Прокурором заявлені три вимоги немайнового характеру з оплатою судового збору в загальному розмірі 730,80 грн. (243,60 * 3) та дві вимоги майнового характеру, що загалом охоплюють один об"єкт правочину (ставок). При цьому суд враховує сукупність встановлених та проведених платежів по орендній платі за три роки відповідно до положень ст. 80 ч. 1 п. 4 ЦПК України: за земельну ділянку площею 26,218 га : 26,218 * 30 * 3= 2359,62 грн., за земельну ділянку площею 51,0297 га: 51,0297 * 325 * 3 = 49753,95 грн. Таким чином, по вимозі щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 26,218 га судовий збір становить 243,60 грн., а щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 51,0297 га судовий збір становить 497,54 грн., а отже до сплати по вимогам матеріального характеру підлягає судовий збір в розмірі 741,14 грн. При цьому, з огляду на задоволення позовних вимог залежно від кількості та назви відповідачів, судовий збір слід стягнути в слідуючому порядку: із Чуднівської РДА - 365,40 грн., з Бейзимівської сільської ради - 735,97 грн. та з [PERSON] - 370,57 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved