Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів , в якому зазначає, що 18.03.2008 р. між відповідачем-1 та Банком " Фінанси та Кредит " був укладений кредитний договір № 014/08/ФЛ/09 . За умовами п. 2.1 Кредитного договору позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 15000 ( п"ятнадцять тисяч ) грн. з оплатою за процен6тною ставкою 0.0001 % річних . 18.03.2008 р. між сторонами було укладено договір про відкриття карткового рахунку , надання і використання платіжної картки миттєвого випуску. Згідно п.1.1 договору позивач відкрив картковий рахунок та надав відповідачу-1 платіжну картку миттєвого випуску [NUMBER] , на яку була перерахована передбачена договором сума , що підтверджується копією меморіального ордеру № 2150096 від 18.03.2008 р. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] ( відповідач-2 або поручитель ) ) було укладено договір поруки № 014/08/01/09 від 18.03.2008 р. , згідно з п. 1.1 якого відповідач-2 зобов"язується перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання відповідачем - 1 зобов"язань за кредитним договором . За умовами п.п. 3.2 , 3.3 кредитного договору відповідач-1 зобов"язався повернути кредитні ресурси в строк до 10.03.2011 р. . Погашення заборгованності мало здійснюватися щомісячно в строк з 01 по 10 число кожного місяця у розмірі не менше 416.67 грн. Відповідно до п. 4.3 відповідач- 1 зобов"язався в термін з 1 по 10 число кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом , нараховані за попередній календарний місяць. Відповідно до п. 4.7 відповідач-1 зобов"язався в строк з 1 по 10 число кожного місяця сплачувати комісійну винагороду у розмірі 262.50 грн. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів відповідач-1 сплачує позивачу пеню із розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення ( п.6.1 кредитного договору ). Крім того , з метою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] ( відповідач-2) було укладено договір поруки № 014/08/01/09 від 18.03.2008 р. , згідно з п. 1.1 якого відповідач-2 зобов"язується перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання відповідачем - 1 зобов"язань за кредитним договором . В подальшому відповідач- 1 належним чином не виконував зобов"язання за кредитним договором , своєчасно та в повному обсязі не погашалася заборгованність по кредиту , комісії та не сплачувалася нарахована пеня. 16.09.2009 р. позичальнику та поручителю було направлено засобом зв"язку " Укрпошта" вимога про дострокове повернення кредитних договорів. 30.03.2009 р. позивач звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованності за кредитним договором , яка станом на 30.03.2009 р. складалася в загальній сумі 14566.20 грн. 03.04.2009 р. Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області по справі № 2-66/2009 було видано судовий наказ , яким було стягнуто з відповідачів заборгованність в сумі 14 566.20 грн. та стягнуто судові витрати. Станом на 15.09.2014 р. заборгованність по кредиту складає : - заборгованність по кредиту - 0.00 грн. ; - заборгованість по щомісячній комісії - 6562.50 грн. ; - пеня за прострочку кредиту та комісії - 23 953.13 грн. ; Загальна заборгованність складає - 30515.63 грн. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ " Банк " Фінанси та Кредит " в особі філії " Дніпропетровське регіональне управління заборгованність за кредитним договором № 014/08/-ФЛ/09 від 18.03.2008 р. в розмірі 30515.63 грн. , яка складається з вишезазначеного розрахунку. У судове засідання представник позивача не з'явився . У своїй позовній заяві просить суд справу розглянути у його відсутність Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В разі неявки відповідача згоден на прийняття заочного рішення. Відповідачі також не з"явилися в судове засідання. В своїх заявах просять суд справу розглянути у їхню відсутність. Відповідач-1 надала суду свої письмові заперечення , в яких обгрунтовує свою незгоду з позовом . Просять суд в позові відмовити . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню . Судом встановлено, що дійсно 18.03.2008 р. між відповідачем-1 та Банком " Фінанси та Кредит " був укладений кредитний договір № 014/08/ФЛ/09 . За умовами п. 2.1 Кредитного договору позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 15000 ( п"ятнадцять тисяч ) грн. з оплатою за процен6тною ставкою 0.0001 % річних . 18.03.2008 р. між сторонами було укладено договір про відкриття карткового рахунку , надання і використання платіжної картки миттєвого випуску. Згідно п.1.1 договору позивач відкрив картковий рахунок та надав відповідачу-1 платіжну картку миттєвого випуску [NUMBER] , на яку була перерахована передбачена договором сума , що підтверджується копією меморіального ордеру № 2150096 від 18.03.2008 р. 18.03.2008 р. між позивачем та [PERSON] ( відповідач-2) було укладено договір поруки № 014/08/01/09 , згідно з п. 1.1 якого відповідач-2 зобов"язується перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання відповідачем - 1 зобов"язань за кредитним договором. Станом на 15.09.2014 р. заборгованність по кредиту складає : - заборгованність по кредиту - 0.00 грн. ; - заборгованість по щомісячній комісії - 6562.50 грн. ; - пеня за просрочку кредиту та комісії - 23 953.13 грн. ; Загальна заборгованність складає - 30515.63 грн. Позивач , звертаючись до суду з даним позовом , виходив з того , що відповідач-1 , як позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти ( кредит) , тобто сплатити заборгованність по щомісячній комісії та пеню за просрочку кредиту та комісії на умовах , встановлених договором , тобто посилається на норми ст. 526,527,530 ЦК України. Суд погоджується з даними обґрунтуваннями. Адже , згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). В той же час , представник позивача посилається на ту обставину , що відповідач підтвердив свою згоду та підписав вищезазначений договір . Відповідно доп.3.2 умов договору Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 15000 грн. на строк до 10.2011 р.. включно , з умовами сплати відсотків та комісії . Позичальник повинен щомісячно сплачувати банку вищезазначені заборгованність ( 416.67 грн. ) та комісійну винагороду (262 грн. ) . З матеріалів позовної заяви вбачається , що відповідач-1 неналежно виконувала свої договірні зобов"язання , що підтверджується вимогами позивача до відповідача-1. Згідно вимоги позивача від 16.02.2009 р. № 9-019/99 вбачається , що позивач , звертаючись до відповідача-1 вимагає від останньої не пізніше трьох днів з моменту отримання даної вимоги достроково повернути кредитні кошти в сумі 11610.11 грн. , сплатити проценти , комісії та пеню . Аналогічна вимога була пред"явлена і до відповідача-2 . Судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2009 р. було стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача 14566.20 грн. , що є заборгованністю по кредитному договору № 014/08-ФЛ/09 від 18.03.2008 р. Постановою державного виконавця ВДВС Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 23.10.2012 р. провадження по примусовому виконанню вищезазначеного судового наказу було закінчено , тобто забогованість по кредиту була погашена. В своїх обгрунтування позивач фактично посилається на норми ч. 4 ст. 631 ЦК України , де зазначено , що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення , яке мало місце під час дії договору . Однак , з таким висновком суд не погоджується. Відповідно до норм чинного законодавства ( ст. 259 ЦК України ) Договором фактично встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту , відсотків за користування кредитом , винагорода, неустойка - пені , штрафів в тривалість до 10.03.2011 р.( п.3.2 Договору ) . Суд бере до увагу ту суттєво важливу обставину , що відповідач -1 почала порушувати умови договору ще до 16.02.2009 р., згідно запису письмової вимоги Банку до відповідача за вих. № 9-019/99 від 16.02.2009 р. Даний строк позовної давності було перервано , шляхом подання до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області судового наказу03.04.2009 р. Отже , початком перебігу строку позовної давності слід вважати дату з 23.10.2012 р. , тобто з дня закінчення виконавчого провадження , згідно постанови державного виконавця ВДВС . Адже , позивач повинен був контролювати та стежити за виконанням позичальником ( відповідачем) своїх договірних зобов'язань . Відповідно до Порядку ведення претензійно-позовної роботи Банку після передачі кредитної справи до підрозділу з роботи з проблемними активами банку подальша робота з повернення проблемної заборгованості здійснюється у порядку, визначеному відповідними внутрішніми положеннями банку. При цьому, у разі, якщо майна при зверненні на нього стягнення недостатньо або з інших підстав кредитна заборгованість не погашена і позов до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не подавався необхідно відстежувати строки позовної давності для недопущення пропуску подачі позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором .. Позовна заява - письмова вимога кредитора щодо спонукання позичальника (поручителя, гаранта, страховика) до виконання зобов'язань перед банком, що подається до судових органів у передбаченому чинними нормативними актами порядку. Подача позовної заяви в межах строків позовної давності є обов'язковою з огляду на забезпечення можливості в майбутньому списувати в податковому обліку безнадійну заборгованість за кредитним договором за рахунок сформованого резерву. Такі строки позовної давності відстежуються або філією, яка здійснює стягнення заборгованості, або управлінням з роботи з проблемними активами, якщо стягнення заборгованості здійснюється ним. Позивач , тобто банк не звертається до суд з заявою про поновлення строку позовної давності. З матеріалів справи не вбачається підстав для визнання пропуску строку банком з поважних причин. Крім того , з матеріалів справи вбачається , що позивач - банк продовжував щомісячно нараховувати відповідачу-1 проценти та штрафні санкції за порушення нею зобов'язання по сплаті кредитних коштів . Дана обставина свідчить про обізнаність позивача про порушення свого права . У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом лише 10.10.2014 р. , про що свідчить дата реєстрації матеріалів в канцелярії суду , тобто з пропуском встановленого законом річного строку позовної давності . Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. В даному випадку , суд керується нормами ч. 2 ст. 258 ЦК України , яка передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Крім того , суд керувався тим законодавством, яке діє на час винесення рішення суду, а саме: на цей час чітко та однозначно було роз'яснено судам пункт 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Отже , право позивача на позов у розумінні одержання судового захисту погашено у процесуальному аспекті. На підставі ст. 88 ЦПК України в зв'язку з відмовою у позові не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed