Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

22.02.2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального окургу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 25397 щодо стягнення з нього боргу за кредитним договором від 07.02.2013 року, укладеним з ПАТ " Дельта Банк", на підставі договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 395/К від 20.04.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія " Кредит-Капітал" правонаступником усіх прав та обов"язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 11.08.2020 є ТОВ " Фінансова компанія " Аланд" у сумі 22 629,05 грн. 22.10.2020 приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. було відкрито виконавче провадження № 63381457 щодо стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису. Позивач не визнає розмір заборгованості, вважає що вимога про стягнення заборгованості заявлена поза межами строку позовної давності, що вказує про наявність спору. У зв`язку з цим, просить визнати виконавчий напис № 25397 від 04.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального окургу Горай О.С. про стягнення з нього заборгованості в розмірі 22 629,05 грн . таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки представника відповідача та третіх осіб. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального окургу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. у судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності, або про відкладення розгляду справи не подали. За таких обставин, суд, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2013 року між ПАТ "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 395/К від 20.04.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія " Кредит-Капітал" правонаступником усіх прав та обов"язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 11.08.2020 є ТОВ " Фінансова компанія " Аланд", за умовами якого банк надав [PERSON] кредит, який вона в строк та на умовах договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Ця обставина сторонами не заперечувалась. 04.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального окургу Горай О.С був вчинений виконавчий напис 25397, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 395/К від 20.04.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" правонаступником усіх прав та обов"язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 11.08.2020 є ТОВ " Фінансова компанія " Аланд" , заборгованості за кредитним договором 002-04513-070213 від 07.02.2013 року у розмірі 22 629,05 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 22 605,29 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 23,76грн.; та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 500,00 грн., усього 23 129,05 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 по 17 серпня 2020 року. Постановою від 23.10.2020 року приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Малковою М.В. відкрито виконавче провадження № 63381457, на підставі виконавчого напису № 25397, виданого 04.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального окургу Горай О.С , про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Аланд» заборгованості в розмірі 23 129,05 грн. Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК Українинотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Так, пунктом 2.3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Як зазначалось вище, пунктом 3.1 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, зокрема, що за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, та п. 3.4 Порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Тобто, наведений у розділі 3 Порядку трирічний строк для вчинення виконавчого напису пов`язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника, а не з виникненням у стягувача права на звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису у зв`язку з невиконанням боржником чи іпотекодавцем в тридцятиденний строк вимоги про усунення порушень, про яку (вимогу) зазначено в пункті 2.3. Порядку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що наявні у справі докази не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі відсутнє посилання на конкретні документи, надані банком, є тільки посилання на загальні норми. Крім того, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, що передбачено також і Порядком № 296/5. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позивач зазначив у позовній заяві, що заборгованість за кредитним договором виникла у 2015 році. У виконавчому напису реєстровий номер 25397 від 04.09.2020 року зазначено, що стягнення заборгованості здійснено за період з 11 серпня 2020 по 17 серпня 2020 року. За змістом виконавчого напису номер 25397 від 04.09.2020 року, відповідач набув право вимоги на підставі Договору про відступлення Прав Вимоги від 11.08.2020 року, тобто станом на 11.08.2020 року позивач вже мав заборгованість за кредитним договором, що спростовує строки заборгованості, зазначені у виконавчому напису. Таким чином, суд вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку № 296/5, оскільки порушено встановлений трирічний строк позовної давності та вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Крім того, у оспорюваному виконавчому написі номер 25397 від 04.09.2020 року вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п.2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, кредитний договір № 12847/0004XSGF від 12.03.2013 року на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за цим кредитним договором. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального окургу Горай О.С від 04.09.2020 року реєстровий номер 25397, таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved