Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, оскільки позивач виховує та утримує неповнолітню доньку [PERSON] згідно свідоцтва про народження батьком дитини [PERSON], [INFO] записаний відповідач. [PERSON] ухиляється добровільно сплачувати аліменти на утримання доньки, будь-якої матеріальної допомоги не надає, у вихованні та розвитку дитини участі не приймає, приховує свій дійсний заробіток, тому звернулася до суду за захистом своїх прав. Просить суд стягнути із відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти у твердій грошовій одиниці в сумі 2500 грн. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, пояснила, що вона офіційно працює та отримає заробітну плату 10000 тис. грн., однак даних коштів не вистачає на утримання дитини. Крім того, наголосила, що на момент розгляду справи, у зв"язку із змінами в законодавстві, мінімальний розмір аліментів становить 1860 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому пояснив, що починаючи із 27.07.2018 року він офіційно працевлаштований його заробітна плата становить із урахуванням утримання за серпень 2018 року 4025 грн, що підтверджується наданими до справи довідками, на його утриманні знаходиться співмешканка [PERSON] (співменканка) та її дочка [PERSON], [INFO], що також підтверджується довідкою, а тому визначену позивачкою суму у розмірі 2500 грн. він не взмозі сплачувати. Крім того, зазначив, що він не заперечує крім аліментів надавати матеріальну допомогу для відвідування дитиною гуртків, репетиторів та інших витрат з умовою надання позивачкою документального підтвердження цих витрат. Щодо тверджень позивачки про те, що він будь-якої матеріальної допомоги не надає, пояснив, що дані твердження не відповідають дійсності, оскільки він надавав матеріальну допомогу дитині в розмірі 2809 грн. (11.07.2017 року, 01.04.2018 року, 28.06.2018 року) року, що підтверджується платіжними дорученнями, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок [PERSON], яка являється матір"ю позивачки, оскільки дитина проживає біля неї. Також вважає, що батьки зобов"язані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд встановив, згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області ( а.с.11-13). Відповідно до довідки Сабатинівської сільської ради Благовіщенського району від 15.05.2018р. [PERSON] разом із матір"ю [PERSON] проживають за адресою: [INFO], дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.14). Однак в ході судового засідання позивачка пояснила, що працює на роботі за межами Кіровоградської області, дитина проживає біля її батьків, вона приїздить до дитини на вихідні. \~ \~ \~ \~При вирішення спору суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. В даному випадку сторони не дійшли згоди щодо утримання своєї малолітньої дитини. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За правилами ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 184 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак суд\~встановив,\~що відповідач\~офіційно працевлаштований\~та має\~регулярний дохід його заробітна плата становить із урахуванням утримання за серпень 2018 року 4025 грн. Щодо твердження позивачки про те, що на момент розгляду справи мінімальний розмір аліментів становить 1860 грн, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, суд відноситься критично та вважає, що позов задоволенню підлягає частково, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст.70 ЗУ "Про Виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Судом встановлено, що відповідач що із 27.07.2018 року офіційно працевлаштований його заробітна плата становить із урахуванням утримання за серпень 2018 року 4025 грн, що підтверджується наданими до справи довідками ( а.с.а.с.31,35), на його утриманні знаходиться співмешканка [PERSON] та її дочка [PERSON], [INFO], що також підтверджується довідкою ( а.с.59). Із урахуванням вищезазначених обставин суд дійшов висновку, що у відповідача недостатній заробіток для сплати аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до абз.3 ч.2 ст.182 СК України. За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і положень закону, що батьки зобов"язані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів на утримання дитини повинен складати 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначений розмір аліментів є об"єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, судовий збір, згідно ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial