Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що після смерті її матері, [PERSON], відкрилась спадщина на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за заповітом, тому звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтвердив право власності спадкодавця на спадкове майно, а право власності зареєстровано за [PERSON], померлим головою колгоспного двору. В зв "язку з виниклими обставинами, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивачка в судове засідання по розгляду даної справи не з»явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, на адресу суду від П"ядицького сільського голови ОТГ до суду надійшла заява про рогляд справи у відсутності представника громади та не заперечення проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги належно обгрунтованими виходячи із наступного. Як видно із досліджених доказів, [INFO] померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 19 (а.с.9). 03 липня 1996 року від імені [PERSON] було складено заповіт на користь позивачки, [PERSON], однак його оригінал було втрачено, в зв"язку з чим 17 жовтня 2017 року видано дублікат. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 серпня 2018 року встановлено факт належності [PERSON] дублікату заповіту, що має силу оригіналу (а.с.10). Прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном, позивачка звернулась до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Наведене стверджується копією спадкової справи № 397/2017. Постановою державного нотаріуса від 22 листопада 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлим головю колгоспного двору [PERSON], спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Крім того, відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок (а.с.12). Із виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 59763 від 25 вересня 2017 року вбачається, що право власності на вказане будинковолодіння зареєстроване за головою колгоспного двору, [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності, виданого 18 червня 1989 року відповідно до рішення виконкому Коломийської районної ради № 125 від 14 червня 1989 року (а.с.11). Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] була дружиною [PERSON], який помер [INFO] та постійно проживала разом із ним в [ADDRESS], тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно звіту про оцінку майна від 19 жовтня 2018 року, ринкова вартість будинковолодіння в [ADDRESS] загальною площею 121,9 кв.м., житловою 70,1 кв.м. становить - 215963,00 грн. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з того, що позивачка вступила в управління спадковим майном, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які б мали право на обов"язкову частку у майні, немає, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими до задоволення. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 346, 1268 ЦК України,

Outcome: approved