Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому просить стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю "Техтекс" заборгованість по заробітній платі в сумі 1283 гривні 04 копійки, компенсацію та моральну шкоду у сумі 1000 гривень, компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку. На обґрунтування позовних вимог зазначив такі обставини. Позивач з 03.10.2014 року по 21.11.2014 року працював у ТОВ "Техтекс". Відповідач своєчасно не виплачував заробітну плату, а тому на час його звільнення з роботи утворилася заборгованість у розмірі 1283 гривні 04 копійки. Довідку про суму заборгованості у бухгалтерії відмовляються видати. До цього часу відповідач не розрахувався із позивачем. У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач з 3.10.2014 року по 21.11.2014 року працював у ТОВ "Техтекс", що підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с.3). Відповідно до розрахункових листків заробітна плата позивача у жовтні місяці складала 2374,01 грн., у листопада 2014 року - 180 гривень ( а.с.4). Згідно того ж розрахункового листка за жовтень при звільненні залишилися невиплаченими 1283,04 гривні заробітної плати. Відповідно до ч.1ст.116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Проте вимоги закону підприємством виконані не були, а тому право позивача на їх отримання має бути захищено шляхом стягнення із відповідача невиплаченої суми зарплати Відповідно до ст.117 КЗпПУ у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу, належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно пояснень позивача він працював при п'ятиденному робочому тижні. З урахуванням того, що кількість робочих днів після звільнення про день ухвалення рішення (24.11.2014-15.04.2014 включно) складає 100 днів, середній заробіток позивача за один день складає 71,02 грн.( 2374,01+182,70=2556,71: 41(кількість робочих днів у жовтні-листопаді 2014 року), стягненню підлягає компенсація у розмірі 7102 гривні. Із вказаної суми підприємством при виплаті підлягають відрахуванню всі обов'язкові платежі, визначені законом. Позивач просить стягнути середній заробіток по день фактичного розрахунку, але день фактичного розрахунку невідомий, а тому вимога підлягає задоволенню частково - стягується середній заробіток за затримку розрахунку за час після звільнення по день ухвалення рішення. Судом встановлено, що дії відповідача щодо несвоєчасності виплати заробітної плати є неправомірними. Для відновлення своїх прав позивачу довелося звертатися до суду, тобто вживати зусиль для поновлення своїх прав. З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що позивачці була причинена моральна шкода, яка підлягає задоволенню частково - у розмірі 500 гривень. Позивач на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору. З відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України на користь спеціального фонду Державного бюджету підлягають стягненню судові витрати у розмірі судового збору, який повинен сплачуватися за подання позовної зави - 243,60 гривень.

Outcome: dismissed