Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом та просить стягнути на її користь із відповідача аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх у такому розмірі щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 26.10.2015 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, була залучена [PERSON]. /а.с.25/ Свої вимоги в позові, а в подальшому і в судовму засіданні, позивач обґрунтувала тим, що вона з 07.09.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого вони мають спільну малолітню доньку [PERSON]. З 04.08.2015 року шлюбні відносини з відповідачем вони припинили, стали мешкати за різними адресами, при цьому дитина залишилася мешати із нею, перебуваючи на її повному матеріальному утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що ставить її у скрутне матеральне становище. При цьому відповідач має можливість виконувати свої обов'язки щодо утримання неповнолітньої дитини оскільки є здоровою особою, має постійне місце роботи та додатковий заробіток. Відповідач в судовому засіданні 05.01.2016 року позов визнав частково, та, неспростовуючи того факту, що спільна донька [PERSON] після припинення шлюбних відносин із позивачем, дійсно мешкає разом із матр"ю та знаходиться на її матеріальному забезпеченні, просив стягнути з нього аліменті на її утримання у меньшому розмірі, а саме у розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що він є також платником аліментів на користь неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка народилася у нього від першого шлюбу, а також платником аліментів на користь позивача, у зв"язку із її знаходженням у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 05.01.2016 року просила постановити судове рішення на розсуд суду, підтвердивши факт сплати відповідачем на її користь аліменнтів на утримання доньки [PERSON] . 25.01.2016 року сторони та третя особа, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з"явилися та звернулися до суду із письмовими заявами про закінчення розгляду справи у їх відсутність. Оцінивши пояснення сторін, які ним були дані в судовому засіданні 05.01.2016 року, дослідивши у судовому засіданні матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із досліджених судом копій свідоцтв про шлюб та народження / а.с. 3,4/ судом безспірно встановлено, що сторони з 07.09.2013 року перебувають між собою в зареєстрованому шлюбі від якого мають одну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Із пояснень сторін в судовому засдіанні судом також встановлено, що з 04.08.2015 року шлюбні відносини між першими припинені, після чого відповідач залишився мешкати в квартирі [ADDRESS], а позивач разом із дитиною стала мешкати [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач пояснювала, що матеріальним утриманням дитини вона опікується самостійно, а відповідач свої батьківські обов"язки щодо утримання доньки не виконує. Ці обставини відповідачем в судовому засіданні не спростовувалися. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням того, що домовленості про утримання спільної доньки [PERSON] сторони не досягли, кошти на її утримання мають бути присуджені за рішенням суду. Визначаючи частку заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд вважає, що вона має складати 1/6 частку від заробітку першого виходячи із таких міркувань. Підтримуючи заявлений позов, позивач вважала, що відповідач за своїм станом здоров"я та матеріальним станом може та забов"язаний сплачувати аліменти на їх спільну доньку у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. Відповідач, у свою чергу, визнаючи позов у меншому розмірі, а саме у розмірі 1/10 частини від свого заробітку, посилався на виконання ним за судовими рішеннями свого батьківського обов"язку по утриманню другої малолітньої дитини та обов"язку по утриманню позивача, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Окрім того, відповідач посилався на те, що його дохід за місцем роботи не є значним, складає в середньому 2 300 грн. 00 коп. на місяць, що не дозволяє йому сплачувати аліменнти на утримання доньки [PERSON] у більшому розмірі. У відповідності до ст. 182 СК Ураїни при визначенні розміру аліментів суд має врахувати: 1)стан здоров"я та матеріальне становище дитини;2)стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів;3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;4)інші обставини, що мають істотне значення. Як встановено судом із дослідженої копії рішення Жовтоводського міського суду від 10.01.2012 року /а.с. 23/ з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця до повноліття дитини. Довідка з місця роботи позивача свідчить, що стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] утримуються із заробітку відповідача до теперешнього часу. /а.с.20/ Копією рішення Жовтоводського міського суду від 20.10.2015 року /а.с. 18/ також підтверджується, що з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/10 частини з усіх видів його доходів щомісяця з 31.08.2015 року по [INFO] року, тобто до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. Довідка з місця роботи відповідача свідчить про те, що він має постійну роботу, працючи водієм у фінансовому управлінні виконавчого комітету Жовтоводської міської ради та отрмує середню заробітну плату у розмірі 2 665 грн. 00 коп. (без утримання податків) /а.с. 20/ Отже судом, на виконання вимог ст. 182 СК України, встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою, на день постановки судового рішення має двох утриманців та отримує дохід у вигляді заробітної плати за основним місцем проботи у вище зазначеному розмірі. Відповідач, як свідчить довідка із Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради /а.с. 21/, перебуває на обліку у зазначеній установі та отримує щомісячну матеріальну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. 00 коп. Таким чином, на переконання суду, відповідач за своїм матеріальним станом не може сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, оскільки таке додаткове утримання із його заробітку, наряду з іншими утриманнями, які вже здійснюються, поставило би його самого у край тяжке матеріальне становище. За таких обставин, розмір аліментів на утримання доньки [PERSON], які підлягають стягненню з відповідача, має становити 1/6 частину від усіх видів його доходів. Доводи позивача про те, що відповідач, окрім заробітної плати має додаткові доходи, що дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі, що нею заявлені, суд не може прийняти до уваги, оскільки на підтвердження цих обставин позивач не надала суду жодного доказу, у той час, як ст. 60 ЦПК України забов"язує сторони надавати докази на підтвердження заявлених вимог. Відповідач же в судовому засіданні категорично заперечив наявність в нього будь-яких додаткових доходів, окрім заробітної плати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору. Окрім того, відповідно ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial