Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з [PERSON] на користь МКП «Херсонтеплоенерго» борг в сумі 6350 грн. 19 коп. та судовий збір. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], є абонентом МКП «Херсонтеплоенерго» та користується послугами з централізованого опалення. Між сторонами встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг із централізованого опалення. Однак, відповідач не в повному обсязі сплачує вартість спожитих послуг, що порушує право позивача на отримання плати за надані послуги у встановлений законом строк. У звязку із зазначеним з 01.12.2001 року по 01.09.2013 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача склала 6350 грн. 19 коп. Ухвалою суду від 30.03.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON], який є власником квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшив, просив суд: стягнути з [PERSON] на користь МКП «Херсонтеплоенерго» борг за період з 01 грудня 2001 року до 01 лютого 2015 року в розмірі 8039,58 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., а також стягнути з [PERSON] на користь МКП «Херсонтеплоенерго» борг за період з 01 грудня 2001 року до 01 лютого 2015 року в розмірі 8039,58 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Відповідачка [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах [PERSON] на підставі наданої ним довіреності, в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що позивачем подано до суду заяву про видачу судового наказу на стягнення заборгованості за послуги з тепло забезпечення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2001 року по 01.02.2015 року. Зважаючи на те, що позивачем щомісячно користувачу нараховувались комунальні платежі і щомісячно проводились звірки стосовно їх сплати, про порушення прав позивач дізнався на протязі місяця від дня нарахування їй оплати за послуги, тобто у 2001 році. Але, з незрозумілих причин на той час не звернувся до суду з позовною заявою, а звернувся з порушенням строків позовної давності. Вважала, що стягнення з неї та відповідача [PERSON] заборгованості за період з 01.01.2004 року по 01.02.2015 року є неможливим, оскільки такі вимоги виходять за межі позовної давності. Крім того, зазначила, що не згодна із сумою заборгованості, нарахованою за період з 01.01.2001 року по 01.02.2015 року, оскільки між сторонами не укладений договір про надання послуг. Крім того, зазначила, що проживає у вказаній квартирі з листопада 2004 року, а [PERSON] є її власником з 15.11.2004 року, а тому заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості з 01.12.2001 року є безпідставним. З сумою заборгованості за період з 01.01.2001 року по 01.01.2014 року вона категорично не згодна також з тих підстав, що за весь цей період будинок належним чином не опалювався, а гаряча вода не надавалася взагалі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, представника позивача, суд вважає, позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги, споживач зобовязаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З ст. 68 ЖК України вбачається, що наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов»язує. Відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судом встановлено, що згідно довідки з ВАДР УДМС у Херсонській області [PERSON] зареєстрована та проживає у [INFO] та користується послугами МКП "Херсонтеплоенерго" з теплопостачання. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] Послуги з теплозабезпечення за вказаною адресою надає МКП «Херсонтеплоенерго», що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Херсонської міської ради № 628 від 20.10.2009 року. Відповідно до відомостей з особового рахунку № 2801242 борг відповідачів за послуги з теплозабезпечення за період з 01.10.2001 року по 01.02.2015 року становить 8039,58 грн. Вирішуючи питання щодо застосування до вимог МКП «Херсонтеплоенерго» строку позовної давності та строку, за який має бути стягнута заборгованість, суд враховує наступне. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності, що долучений до матеріалів справи, відповідач [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] 15.11.2004 року. З огляду на даний факт, вимоги щодо стягнення з нього заборгованості до вказаного періоду, а саме з жовтня 2001 року по жовтень 2004 року (включно) не можуть бути задоволені. Крім того, як вбачається з ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.10.2013 року, що долучена до матеріалів справи, МКП «Херсонтеплоенерго» у 2013 році звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборговангості з [PERSON] 20.09.2013 року судом було видано наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплозабезпечення, однак вищезазначеною ухвалою вказаний наказ було скасовано. За таких обставин суд приходить до висновку, що строк позовної давності переривався у звязку із подачею МКП «Херсонтеплоенерго» заяви про видачу судового наказу. Проте, оскільки в матеріалах справи відсутні свідчення про дату звернення МКП «Херсонтеплоенерго» до суду з такою заявою, строк позовної давності має відраховуватися з моменту видачі судового наказу, а саме з вересня 2013 року. Підставою для переривання строку позовної давності саме з моменту подання заяви про видачу судового наказу, а не позову є та обставина, що чинним законодавством передбачений окремий порядок для стягнення заборгованості по комунальним послугам, а саме подача позову про стягнення такої заборгованості можливе лише у випадку відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або його скасування судом. Таким чином, відрахування переривання строку позовної давності з моменту подачі позову у 2015 році, а не подання заяви про дачу судового наказу у 2013 році, на погляд суду, порушить права МКП «Херсонтеплоенерго», яке зверталося до суду за захистом своїх інтересів саме у 2013 році, однак законодавчо було обмежено у праві подачі позову. При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідачки [PERSON], що з моменту подання заяви про видачу судового наказу та його скасування до моменту пред"явлення позову минуло два роки, за які МКП "Херсонтеплоенерго" повторно з наказом не звертався, оскільки позов було пред"явлено в межах трирічного строку з моменту скасування наказу, а повторне подання заяви про видачу наказу законом не передбачено. На підставі викладеного, з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість з послуг централізованого опалення за період з вересня 2010 року по лютий 2015 року включно в сумі 4699,87 грн. Заперечення відповідачки [PERSON] щодо не якісного надання послуг з опалення та відсутності взагалі гарячого водопостачання необгрунтовані, оскільки доказів надання не якісних послуг відповідачкою не надано, а борг за постачання гарячої води їх не нараховувався. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути борг з відповідачів саме солідарно, оскільки [PERSON] є користувачем послуг з опалення, так як проживає у квартирі, а відаповідач [PERSON] є власником вказаної квартири, у звязку із чим має нести витрати на її утримання. Вимоги ж заявлені представником позивача про стягнення боргу як з [PERSON] так і з [PERSON] без зазначення про солідарність боргу, на погляд суду, є подвійним стягненням, що недопустимо. Судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК, України, а саме по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: partial