Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації, Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації звернувся до Лохвицького районного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3732,47 грн. Прокурор Тютюнник В.В. в судовому засіданні вимоги позовної заяв підтримав в повному обсязі. Представник Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації в судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений. Представник Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації в судове засідання не з"явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Ознайомившись із матеріалами справи, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В позовній заяві позивач посилався на те, що 30.10.2015 року близько 02:00 год. [PERSON] рухався на власносму автомобілі ЗАЗ-110307, реєстраційний номер [NUMBER] у м. Лохвиця по вул. Леніна у напрямку від с. Млини до центру міста, разом із пасажиром переднього сидіння [PERSON] та пасажиром заднього сидіння [PERSON], який знаходився за переднім пасажиром. Керуючи власним транспортним засобом, рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год [PERSON] не врахувавши дорожні умови, не вибрав безпечну швидкість руху, проїхавши заокруглення дороги праворуч, не впорався з керуванням і допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, де в послідуючому, передньою частиною автомобіля допустив наїзд на цегляний паркан огорожі території магазину "Стимул" по вул. Леніна, 32б. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 13 від 13.01.2016 року, пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забитої рани правої надбровної дуги, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітки, переломів 5, 6 ребер справа, 4, 7 ребер зліва по передніх підпахових лініях, травматичного розриву лівого куполу діафрагми, лівобічного гемопневмотораксу, правобічного посттравматичного пульмоніту, перелому латеральної лодижки справа, які могли утворитися від виступаючих частин салону легкового автомобіля у пасажира переднього сидіння. Дані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров"я. Згідно висновку автотехнічної експертизи № 12 від 29.01.2016 року, у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ЗАЗ-110307, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. В умовах даної пригоди водій [PERSON] мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги даного пункту правил. Після одержання вказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні у Лохвицькій центральній лікарні Полтавської області з 30.10.2015 року по 31.10.2015 року (1 ліжко-день) та відділенні торакальної хірургії Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфософського з 31.10.2015 року по 11.11.2015 року (11 ліжко-днів). Статтею 18 ЗУ "Основи законодавства про охорону здоров"я" визначено, що фінансування охорони здоров"я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигнованих на охорону здоров"я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цілоьвих і місцевих програм охорони здоров"я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх викоритсання", затвердженим Постановою КМУ 545 від 16.07.1993 року. Вказаним Порядком передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров"я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Кошти, які підлягають стягненню, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров"я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров"я. Відповідно до довідки-розрахунку Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського витрати лікарні на лікування [PERSON] за вказаний час перебування його на лікуванні склали 3562 грн. 68 коп. Також, відповідно до довідки-розрахунку Лохвицької центральної районної лікарні Полтавської області витрати лікарні на лікування [PERSON] за вказаний час перебування його на лікуванні склали 169 грн. 79 коп. Ухвалою Лохвицького районного суду від 22.02.2016 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито та останнього звільнено від кримінальної віповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв"язку з примиренням обвинуваченого та потерпілого. Згідно ст. 1260 ЦК України та ст. 93-1 КПК України сума витрачена на лікування потерпі-лого від злочину, підлягає відшкодуванню на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад, в сумі фактичних витрат з винних осіб. Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського фінансується за рахунок коштів Полтавського обласного бюджету, розпорядником яких є Департамент фінансів Полтавської обласної державної адміністрації, а Лохвицька центральна районна лікарня за рахунок коштів Лохвицького районного бюджету, розпорядником яких є фінансове управління Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області, тому кошти повинні бути стягнуті на користь зазначених органів. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації, Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації є законні та обгрунтовані і підлягають задоволенню в повному обємі. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved