Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

У серпні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Ощадбанк" про захист прав споживачів та стягнення коштів. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 14.04.2015 року між ним та ПАТ "Ощадбанк" був укладений договір № 2289878 про відкриття та обслуговування поточного рахунку/карткового. Відповідно до умов відповідач прийняв на поточний рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 22760 грн., вказане також підтверджується витягом з особистого рахунку. Позивач вказує, що 15.03.2017 року з 23:39 по 23:44 з банкомата було знято 12000 грн. та стягнуто кошти 10760 грн., який знаходиться за адресою м.Київ , вул .Тулузи, 3 А, хоча картки позивач нікому не надавав. Відповідач з 16.03.2017 року відмовляється обслуговувати рахунок й видавати належні позивачу гроші, усні та письмові звернення залишає без розгляду та без відповіді. Позивач зазначає, що наведене завдає істотної моральної та матеріальної шкоди, оскільки позбавляє її та її родину всіх засобів для існування. Позивач також вважає, що протиправними діями йому завдано моральної шкоди, який він оцінює у 10 000 грн., яка полягає в душевних стражданнях. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму залишку грошових коштів 22760 грн. з урахуванням 3% річних за весь час прострочення в розмірі 682,80 грн., а також 2276 грн. - 10% річних за фактичну кількість днів неправомірного користування грошима та пеню 3% на день від простроченої суми в розмірі 249222 грн., а всього 274940,80 грн. 80 коп. 31.08.2017 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Величко Т.О. 05.09.2017 року Ухвалою судді відкрито провадження у справі. 13.04.2018 року Ухвалою судді позов залишено без руху. 24.04.2018 року ухвалою судді продовжено розгляд цивільної справи. 26.03.2019 року Ухвалою суду витребувано інформацію. В судове засідання з"явився позивач, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. В судове засідання з"явився представник відповідача, проти позову заперечував. 01.08.2018 року направив до суду відзив на позов у якому вказав, що банк свої зобов"язання за договором № 2289878 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки виконав в повному обсязі. Згідно заяви позивач від 16.03.2017 року до відділення банку щодо зняття коштів в сумі 22760 грн. було проведено перевірку та виявлено, що 15.03.2017 року оспорювані операції по зняттю готівки були здійснені в м.Києві через банкомат (АТМ). В заяві позивач заначає, що на момент здійснення трансакції картка перебувала в нього, однак встановлено, що з історії авторизації платіжної картки клієнта не виявлено фактів несанкціонованого втручання в роботу банкомату банку та інших еквайерів, операція по зняттю готівки проведено коректно, з використанням платіжної картки та введенням вірного пін-коду, який відомий виключно клієнту, що підтверджується успішним проведенням вказаної операції, випискою по рахунку. Крім того, 15.03.2017 року о 07:14 позивачем було знято ліміт для зняття готівки в банкоматах. Зняття грошових коштів з карткового рахунку клієнта стало можливим у зв"язку з фізичним пред"явленням електронного платіжного засобу клієнтом та електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його корисувача. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину відповідача у заподіянні моральної шкоди та матеріальної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] 01.07.2015 року було укладено Додатковий договір № 1 до Договору № 2289878 про відкриття та обслуговування рахунку та відкрито рахунок № [NUMBER] у національній валюті України на умовах тарифного пакету зарплатний. Судом встановлено, що знято кошти з рахунку № [NUMBER] -15.03.2017 року о 23:50:25 - 12000 грн. та 15.03.2017 року о 23.51.43 о 23:51:43 - 10760 грн. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з пункту 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Положення статті 1059 ЦК України, врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до статті 1, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено із доказів наданих відповідачем, що позивач звернувся до відповідача із заявою про протиправне зняття грошових коштів з його карткового рахунку ( а.с.73)а також повторно разом із іншими постраждалими особами 20.09.2017 року ( а.с.37) звернувся до АТ "Ощадбанк" із заявою про несанкціоноване зняття грошових коштів з його карткового рахунку та просив провести перевірку та допомогти повернути грошові кошти. Згідно п.14.17. ст.36 Закону України " Про платіжні системи та переувз коштів в Україні" банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян.Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу встановлені пунктом 37.2 статті 37 цього Закону. Судом встановлено, що відповідач АТ "Ощадбанк" проігнорував звернення позивача, як користувача полугами АТ "Ощадбанк", заяви від 16.03.2017 року від 20.09.2017 року не розглянув, перевірку обставин викладених у заяві не надав, не провів перевірку викладеної інформації. Згідно п. 37.1.п.37.2 ст.37 Закону України " Про платіжні системи та переувз коштів в Україні"Для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів.У разі правомірності переказу еквайр має завершити переказ та відшкодувати отримувачу 0,1 відсотка суми платежу за кожний день такого призупинення, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно п.6 п.7 п.8 Постанови Правління НБУвід 05 листопада 2014 року N 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів" користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Судом встанволено, що відповідачем надано відзив на позовну заяву ( а.с.64-70) та виписку з карткового рахунку позивача,з якого було за інформацією позивача потиправно знято грошові кошти ( а.с.71-72), Заява клієнта-позивача від 16.03.2017 року, роздруківка автоматизованої системи IVR АТ "Ощадбанк"( а.с.74-76). Згідно п. 9,п.10 Постанови Правління НБУвід 05 листопада 2014 року N 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів користувач не неме відповідальності за здійснення платіжних опарецій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред"явлення корисувачем та/або електронної ідентифіації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що діх чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про зверення громадян"Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені п.37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Судом встановлено, що на виконання ухвали суду про витребування доказів від 11.12.2018 р ( а.с.90) від 29.03.2019 року ( а.с.99) відповідачем у письмових поясненнях ( а.с.109-110) повідомлено, що відповідно до інформації наданої структурними підрозділами Банку в період з 15.03.2017 року по 16.03.2018 року по БПК [NUMBER] (картковий рахунок № [NUMBER] ) операцію зняття готівки здійснено 13.03.2017 р в АТМ №А0900045 АТ "Ощадбанк" за адресою м. Київ вул. Якуба Коласа,25 о 23 год50 хв. в сумі 12000,00 грн та о 25год50 хв.в сумі 10760,00грн. Фото-відеофіксація з системи відеоспостереження банкомату А0900045 відсутня. Судом встановлено, що відповідач не надав відповіді відповідачу відповідно та у строки передбачені Законом України " Про звернення громадян" на заяви щодо зняття готівки без участі позивача та його електронних платіжних засобів, не довів суду належними та допустими доказами у який спосіб було проведено зняття готівки 3.03.2017 р в АТМ №А0900045 АТ "Ощадбанк" за адресою м. Київ вул. Якуба Коласа,25 о 23 год50 хв. в сумі 12000,00 грн та о 23 год51 хв.в сумі 10760 грн.00. Чи було електронний платіжний засіб було використано без фізичного чи з фізичним пред"явлення корисувачем та/або електронної ідентифіації самого електронного платіжного засобу і його користувача, чи без такого. Не надав суду докази про періодичність перевірки цілістності банкомату, відсутності зайвих пристроїв, які можуть считувати інформацію з платіжних карт клієнтів АТ "Ощадбанк". Із доказів наданих відповідачем суд не встановив, що грошові кошти період з 15.03.2017 року по 16.03.2018 року по БПК [NUMBER] (картковий рахунок № [NUMBER] ) операцію зняття готівки здійснено 13.03.2017 р в АТМ №А0900045 АТ "Ощадбанк" за адресою м. Київ вул. Якуба Коласа,25 о 23 год50 хв. в сумі 12000,00 грн та о 25год50 хв.в сумі 10760,00грн. було знято позивачем, або із використанням саме його карки ( а.с.11) . Суд вважає відмовити позивачу у задоволенні позову в частині позовних вимог, щодо стягнення трьох відсотків річних, процентів річних за фактичну кількість днів неправомірного використання грошима та пеню у розмірі 3% на день прострочення суми на загальну суму 252 180,80 грн. (а.с.56), оскільки позивачем не доведено, що такі грошрві кошти були зняті саме працівниками АТ "Ощадбанк" та ними використовувались.Також суд вважає відмовити позивачу у стягненні з відповідача моральної шкоди, оскільки така не доведена поданими до позовної заяви доказами у відповідності до ст. 23 ЦК України. А тому позов доведений та підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial