Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

В травні 2019 року позивач, діючи в інтересах малолітніх дітей, звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі по 813 грн., щомісячно, на кожну дитину окремо, до досягнення дітьми повноліття, на рахунки дітей, які буде відкрито у відділенні Ощадного банку України. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка є матір"ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO] Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітні діти та відповідачка перебувають на обліку в соціальних службах райдержадміністрації, виконкому сільської ради, як діти та сім"я, що перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідачка ухиляється від виконання своїх обов"язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не створює умові для отримання освіти. Вказані обставини свідчать про невиконання відповідачкою батьківських обов"язків по відношенню до малолітніх дітей, тому є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських праві відносно її дітей. В судове засідання сторони не з"явилися. Представником позивача подано письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просять задовольнити ( а.с. 46). Відповідачка [PERSON] 20.12.2019 року подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Третя особа - орган опіки та піклування Бердичівської районної державної адміністрації будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з"явилися, причину неявки суду не повідомили. У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір"ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9-10). Як вбачається з Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України ( а.с. 12-13,18). Згідно характеристики виданої Романівською сільською радою Бердичівського району відносно [PERSON] , судом встановлено, що остання є матір"ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти знаходяться на обліку в соціальних службах райдержадміністрації , виконкому сільської ради, як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідачка не один рік перебувала під соціальним супроводом в Бердичівському районному ЦСССДМ так як не приділяла належної уваги здоров"ю та вихованню дітей. За час проживання в с. Романівка відповідачка зарекомендувала себе з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, показала себе як не відповідальна матір, оскільки ухилялася від батьківських обов"язків, зникаючи з дому в невідомому напрямку ( а.с. 5). Як вбачається з листа завідуючого ФАП с. Романівка Бердичівського району, Ковальчука В.Ю. на ім"я сільського голови Багінського С.І. від 06.02.2019 року за № 1, встановлено, що під час відвідування сім"ї [PERSON] , 1997 р.н. остання була відсутня, вона не займається вихованням дітей. не створює належних побутових умов. Від народження дочки [PERSON], [INFO] і під час патронажного обстеження, [PERSON] була відсутня, місце її знаходження не відоме ( а.с.7). Відповідно до інформації щодо стану справ у родині [PERSON] , від 21.05.2019 року , спрямованої Бердичівським районним ЦСССДМ на ім"я служби у справах дітей райдержадміністрації , судом встановлено, що з 2013 року сім"я [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах. [PERSON] веде не впорядкований , асоціальний спосіб життя, дітьми не опікується, не цікавиться їх станом здоров"я та розвитком, не створює належних побутових умов для виховання. Виховання і забезпеченням дітей займається бабуся ( а.с.16). Таким чином відповідачка злісно ухиляється від виконання обов`язків по вихованню малолітніх дітей, без поважних причин: не піклується про їх здоров» я, фізичний, духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, взагалі не спілкується з дітьми, що стверджується матеріалами справи . Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Романівської сільської ради Житомирської області від 05.03.2019 року, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а.с.8). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України позивачка має право за наявності достатніх підстав на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. Проте, для з`ясування того, чи є таке втручання у сімейні відносини необхідним та виправдання у демократичному суспільстві, необхідні достатньо переконливі та зважені аргументи на захист інтересів дитини. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Згідно роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На підставі вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, оскільки протягом тривалого часу не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на лікування, утримання , не готує їх до самостійного життя. Таким чином дії відповідачки , як матері дітей, є винними, свідомими, а тому на підставі ст. 164 Сімейного Кодексу України, суд прийшов до остаточного висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого та нерухомого майна , грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Оскільки позбавленні батьківських прав батьки не звільняються від свого обов`язку щодо матеріального утримання дітей, вимоги позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей також підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1536 гривень 80 копійок.

Outcome: approved