Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовами до [PERSON],третя особа відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ВАТ НАСК «Оранта») про стягнення з відповідача на їх користь матеріальної, моральної шкоди та втраченого заробітку, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказували, що 26 січня 2013 року з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачі отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. За наслідками отриманих тілесних ушкоджень їм заподіяно шкоду, пов'язану із стаціонарним та амбулаторним лікуванням, втратою працездатності потерпілими, а також моральну шкоду. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 29 липня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, що він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим [PERSON], [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. Внаслідок спричинених тілесних ушкоджень позивачі змушені були проходити лікування на що затратили власні кошти, зокрема [PERSON] у розмірі 9568,07 грн., а [PERSON] - 3556,65 грн. Також, у результаті отриманих тілесних ушкоджень середньої тяжкості, працездатність [PERSON] зменшилась на 30 %, а [PERSON] - на 55 %. В уточнених позовних вимогах позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] 9568,07 грн. витрат понесених ним у звязку з лікуванням та придбанням ліків, 30000 грн. моральної шкоди, яка полягає у психологічній травмі внаслідок ДТП, що завдала значних душевних та фізичних страждань, вимушених змін у його житті та заробіток, втрачений внаслідок зменшення загальної працездатності у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати шляхом здійснення щомісячних платежів, починаючи з 26.01.2013 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] 3556,65 грн. витрат понесених нею на придбання ліків, 50000 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, яка виразилась у фізичному болю та стражданнях унаслідок ушкодження здоровя та заробіток, втрачений внаслідок зменшення загальної працездатності у розмірі 55% від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати шляхом здійснення щомісячних платежів, починаючи з 26.01.2013 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на наведене, просили уточнені позовні вимоги задовольнити повністю. У судове засідання від представника позивачів [PERSON] надійшла суду заяву про слухання справи без їх участі. Позов підтримують та не заперечують щодо заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання повторно не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Заяви про розгляд справи без його участі не подавав. Представник ВАТ НАСК «Оранта» у судове засідання також не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивачів у поданій ним у судове засідання заяві про розгляд справи за його відсутності не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Судом установлено, що 26 січня 2013 року близько 16 год. 30 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Вольксваген ЛТ 35», державний реєстраційний номер[NUMBER], на 317 км. автодороги «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» поблизу с.Шляхтинці Тернопільського району, рухаючись з м.Тернопіль у напрямку м.Кременець, в порушення вимог п.п. 1.5, 10.1.,10.4.,11. 4 Правил дорожнього руху України, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем марки «Део ланос», державний реєстраційний номер 59485ТІ, під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутному напрямку в лівій смузі руху у бік м. Кременець. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Део ланос», державний реєстраційний номер 59485ТІ [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості,а автомобіль марки «Део ланос», державний реєстраційний номер 59485ТІ- механічні пошкодження. Вказані обставини справи встановлені вироком Тернопільського міськрайонного суду від 29 липня 2013 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, зокрема, що він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим [PERSON], [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. Даний вирок набрав законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої 26 січня 2013 року відбулося зіткнення транспортних засобів марки «Вольксваген ЛТ 35», державний реєстраційний номер[NUMBER] та «Део ланос», державний реєстраційний номер 59485ТІ, дійсно мала місце і трапилася вона з вини відповідача [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ВАТ НАСК «Оранта», що підтверджується листом НАСК «Оранта» від лютого 2014 року за №09-02-09 ( а.с. 9). З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 05.02.2013 року, виданої КЗ «Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» встановлено, що у період 26 січня по 05 лютого 2013 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» із діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Відкритий багатоуламковий перелом правового наколінника із зміщенням уламків. Забійна рана правового колінного суглобу. Забійна рана лобної ділянки та вилиці. Закрита травма грудної клітки. Забій лівої половини грудної клітки. Садна обличчя. Операція 26.01.2013 ПХО рани. Відкрита репозиція перелому правового наколінника, МОС гвинтами, спицями та серкляжем по Веберу. Рекомендоване лікування: ходьба на милицях, таб. остеогенон, СаД3 нікомед, Альфа Д3. З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 08.04.2013 року, виданої КЗ «Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» вбачається, що у період 26 березня по 08 квітня 2013 року [PERSON] у звязку з отриманою травмою під час ДТП 26.01.2013 року повторно перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня». Рекомендоване лікування: ходьба на милицях, таб. остеогенон, Альфа Д3, ЛФК. Як встановлено із виписки № 2498 з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], виданої Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею від 02.04.2014 року, останній перебував на стаціонарному лікуванні у психоневрологічній лікарні з 24.03.2013 року . З довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0005063 встановлено, що [PERSON] 22.05.2013 року встановлено третю групу інвалідності, загальне захворювання, ураження опорно-рухового апарату, строком до 01.06.2014 року. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0331536 від 04.06.2014 року встановлено, що [PERSON] 04.06.2014 року встановлено третю групу інвалідності, загальне захворювання, ураження опорно-рухового апарату, строком до 01.06.2015 року. З довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0503513 від 14.05.2015 року слідує, що [PERSON] 04.06.2014 року встановлено третю групу інвалідності, загальне захворювання, ураженням опорно-рухового апарату, строком до 14.05.2017 року. Як убачається із висновку експерта за №018 наданого судовим експертом Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи від 03.04.2015 року, у [PERSON] діагностовано консолідований перелом правового надколінка з обмеженням рухів у правому колінному суглобі та деяким ураженням правого малогомілкового нерва, що значно порушують функцію правої нижньої кінцівки, а також незначно виражені наслідки черепно-мозкової травми у виді неврологічної мікросимптоматики. Цей стан пов'язаний із його травмуванням 26.01.2013 року під час ДТП, внаслідок чого загальна працездатність у [PERSON] втрачена на 30 %. З наданої суду копії касового чека за № 24311 від 27.12.2013 року слідує, що СПД ФРО [PERSON]В, відпущено товар: бетагіс, неуробекс та шприц на загальну суму 40,92 грн. ( а.с. 18). З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 15.02.2013 року, виданої КЗ «Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» встановлено, що у період 29 січня по 15 лютого 2013 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» із діагнозом: полі травма 26.01.2013 року. Відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Скальпована рана лобної ділянки. Множинні осаднення обличчя. Закритий, уламковий, поперечний перелом середньої третини діафізу правої плечової кістки зі зміщенням. Закритий двохколонний перелом правової вертлюгової западини зі зміщенням. Вторинна нейропатія сідничного нерва. Операція 31.01.2013 Закрита репозиція перелому середньої третини правої плечової кістки, МОС інтрамедулярним блокуючим стержнем. Операція 05.02.2013 року. Відкрита репозиція перелому правої вертлюгової впадини, МОС гвинтом та реконструктивною пластиною. Рекомендоване лікування: ходьба на милицях, ЛФК, таб. СаД3 нікомед, розч. Актовегіл, кпе Нуклео ЦМФ, нейромідин, нейробіон. З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 08.04.2013 року, виданої КЗ Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» встановлено, що у період 22 березня по 08 квітня 2013 року [PERSON] у звязку з отриманою травмою під час ДТП 26.01.2013 року повторно перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня». Рекомендоване лікування: ходьба на милицях, ЛФК, таб. СаД3 нікомед. Як убачається із виписки № 01837 з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] від 08.01.2014 року, остання перебувала на лікуванні у період з 23.12.2013 року по 08.01.2014 року. У період з 24.03.2014 по 04.04.2014 року [PERSON] у звязку з отриманою травмою у ДТП 26.01.2013 року, перебувала на стаціонарному лікуванні у психоневрологічній лікарні, що підтверджується випискою №2497 з медичної картки стаціонарного хворого від 05.04.2014 року, виданою Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею. З листів непрацездатності серії АВС №922427 від 29.01.2013 року, серії АВС №8070984 від 15.02.2013 року, серії АГВ № 162138 від 16.02.2013 року, серії АВС № 807950 від 08.04.2013 року, серії АГВ № 148048 від 09.04.2013 року, серії АГВ № 183052 від 08.0-5.2013 року (а.с. 33-38) встановлено, що у період з 26 січня 2013 року по 14 травня 2013 року [PERSON] перебувала на лікарняному. З довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0005036 від 16.05.2013 року встановлено, що [PERSON] 16.05.2013 року встановлено другу групу інвалідності, загальне захворювання, ураження опорно-рухового апарату, строком до 01.06.2014 року. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0331535 від 04.06.2014 року встановлено, що [PERSON] 04.06.2014 року встановлено третю групу інвалідності, загальне захворювання, ураження опорно-рухового апарату, строком до 01.06.2015 року. З довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0504230 від 14.05.2015 року слідує, що [PERSON] 04.06.2014 року встановлено третю групу інвалідності, загальне захворювання, строком до 14.05.2016 року. Як убачається з висновку експерта за №019 наданого судовим експертом Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи від 03.04.2015 року, у [PERSON] діагностовано наявні віддалені наслідки закритого правостороннього перелому кісток тазу у виді контрактури та значно вираженого порушення функції правого кульшового суглоба і помірним парезом правої стопи, контрактура правого плечового суглоба, виражена в легкому ступені. Цей стан пов'язаний із її травмування 26.01.2013 року під час ДТП, внаслідок чого загальна працездатність у [PERSON] втрачена на 45 %, а професійна працездатність, як монтажниці радіоелектронної апаратури і приладів, у неї втрачена на 55 %. Відповідно до товарних чеків від 21 березня 2013 року та 29 березня 2013 року [PERSON] придбала у СПД ФО [PERSON] 2 штуки накостильників та 2 шт. намилинець, загальною вартістю 40 грн. Згідно представлених суду оригіналів касових чеків, накладних (а.с. 44-48) у період з 12 лютого 2013 року по серпень 2013 року [PERSON] придбала лікарських засобів на загальну суму 8208,86 грн. З довідки про доходи [PERSON] та довідки за № 302/320 іфд 18.11.2014 року, виданих ПАТ Тернопільський радіозавод «Оріон» встановлено, що [PERSON] працює у ПАТ ТРЗ «Оріон» на посаді монтажника радіоелектронної апаратури та приладів з 1987 року по даний час і її середньомісячна заробітна плата з серпня по грудень 2012 року становить 2064 грн. Як слідує з викладених у позовних заявах обставин, якими позивачі обгрунтовують свої позовні вимоги, страхова компанія виплатила позивачам завдану матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля в розмірі 25617,51 грн. та шкоду, повязану з тимчасовою втратою працездатності [PERSON] у розмірі 5490,33 грн. Зазначене підтверджується листом НАСК «Оранта» від лютого 2014 року за №09-02-09 ( а.с. 9). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставити. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в пп. "в" п.19 Постанови "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року вбачається, що розмір витрат на ліки, лікування....визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] отримали ушкодження здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки та винна особа зобовязаний відшкодувати позивачам спричинену шкоду. За змістом вимог Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст.1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі предявили вимоги лише до [PERSON], який у судове засідання не зявився та не подав суду заперечень щодо позовних вимог, а тому в суду не було підстав враховувати відповідальність страховика. З наданої суду копії касового чека за № 24311 від 27.12.2013 року ( а.с. 18) встановлено, що [PERSON] придбано бетагіс, неуробекс та шприц на загальну суму 40,92 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Разом із тим, з копій інших чеків (квитанцій), доданих позивачем на обргунтування позовних вимог (а.с. 18), не можливо розпізнати ні дату придбання, ні суму, ні найменування товару. Суд не приймає до уваги доводи [PERSON] щодо понесення ним витрат на придбання медикаментів на загальну суму 9527,15 грн. (9568,07- 40,92грн.), як такі що не знайшли свого підтвердження в судовому засідання. Не заслуговують на увагу суду доводи позивача [PERSON] про те, що відповідач визнав перед ним свій борг щодо відшкодування завданої шкоди на суму 800 доларів США, що еквівалентно 9107,70 грн. станом 24.04.2014 року, як такі, що не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами у справі. З наданих суду оригіналів товарних чеків від 21 березня 2013 року та 29 березня 2013 року встановлено, що [PERSON] придбала у СПД ФО [PERSON] 2 штуки накостильників та 2 шт. намилинець, загальною вартістю 40 грн. Згідно оригіналів касових чеків, накладних (а.с. 44-48) у період з 12 лютого 2013 року по серпень 2013 року [PERSON] придбала лікарських засобів на загальну суму 8208,86 грн. Однак, враховуючи, що [PERSON] предявлено позов про стягнення витрат на придбання лікарських засобів на суму 3556,65 грн., а відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, то з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 3556,65 грн. витрат, понесених нею на придбання лікарських засобів у період з 12 лютого 2013 року по серпень 2013 року. Згідно з вимогами ст.1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоровя, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоровя або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється, виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати. В силу вимог ч. 2 ст. 1195 ЦПК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як убачається з висновку судового експерта за №018 від 03 квітня 2015 року, внаслідок травмування позивача [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 26.01.2013 року, його загальна працездатність втрачена на 30%. Між відповідною стійкою втратою загальної працездатності у [PERSON] та дорожньо-транспортною травмою, яка відбулася 26.01.2013 року існує прямий причинно-наслідковий звязок. 22.05.2013 року [PERSON] визнаний інвалідом третьої групи, загального захворювання, ураження опорно-рухового апарату, строком до 01.06.2015 року, 14.05.2015 року інвалідом третьої групи, загального захворювання, ураження опорно-рухового апарату, строком до 14.05.2017 року. Враховуючи наведене та те, що позивач [PERSON] на момент настання ДТП не працював, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 1195 ЦК України, а також те, що суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути втрачений заробіток внаслідок зменшення загальної працездатності у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати шляхом здійснення щомісячних платежів, починаючи з дати настання ДТП 26.01.2013 року. Як убачається з висновку експерта за №019 від 03 квітня 2015 року, внаслідок травмування [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 26.01.2013 року, її професійна працездатність втрачена на 55%, а загальна на 45%. Між відповідною стійкою втратою загальної і професійної втрати працездатності у [PERSON] та дорожньо-транспортною травмою, яка відбулася 26.01.2013 року існує прямий причинно-наслідковий звязок. 16.05.2013 року [PERSON] визнана інвалідом другої групи, загального захворювання, ураження опорно-рухового апарату, строком до 01.06.2014 року, 04 червня 2014 року інвалідом третьої групи, строком до 01.06.2015 року та 14.05.2015 року інвалідом третьої групи, загального захворювання, строком до 14.05.2016 року. Враховуючи наведене і беручи до уваги те, що [PERSON] на момент настання ДТП працювала та її середньомісячний заробіток є меншим від п'яти мінімальних заробітних плат, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] заробітку, втраченого внаслідок зменшення загальної та професійної працездатності у розмірі 55% від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати шляхом здійснення щомісячних платежів, починаючи з 26.01.2013 року є підставними та підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до роз'яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Відповідно до змісту п. п.1 3 ч. 2 ст. 23 та п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини... фізичної особи яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому, суд приходить до висновку, що моральну шкоду на користь позивача слід стягнути з відповідача. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги фізичний біль та страждання, яких зазнали позивачі у звязку з ушкодженням здоровя, ступінь тяжкості отриманих ушкоджень, тривалість лікування та втрату працездатності, суд вважає, що позовні вимоги позивачів в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] на їх користь завдану моральну шкоду у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 7000 грн. на користь [PERSON] та 10000 грн. на користь [PERSON] Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням положень ст. 80 ЦПК України щодо визначення ціни позову, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо визначення розміру ставок судового збору за вимогами, що мають майновий та немайновий характер, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог щодо кожного з позивача, за позовні вимоги [PERSON] з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 198,41 гривень та за вимоги [PERSON] 1292,59 гривень. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 23, 979, 988, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 6, 16, 22, 33, 36, 29, 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial