Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача КЗ «Черкаський обласний психо-неврологічний диспансер Черкаської обласної ради» (далі ЧОПНД), посилаючись на те, що головний лікар ЧОПНД [PERSON] та його підлеглі грубо порушують ЗУ «Про психіатричну допомогу», надають довідки, пояснення, висновки третім особам, в яких вказано, що позивач перебуває на обліку в ЧОПНД та із зазначенням встановленого діагнозу, через що позивач змушена терпіти образи, приниження людської гідності та ділової репутації. Крім того, позивач під прикриттям посадових осіб ЧОПНД була побита в Соснівському суді [PERSON] , також [PERSON] придавив позивачу ногу дверима автобуса, внаслідок чого з приводу отриманої травми позивачу призначено дві операції, також лікарі-психіатри КЗ "ЧОПНД" [PERSON] та [PERSON] приводили на судові засідання за участю позивача "бандюків", які ображали, принижували, підбурювали адвоката [PERSON] до її побиття. Також з метою спростування у неї будь-яких психічних захворювань, нею був отриманий висновок № 105 від 5 лютого 2010 року Республіканського психоневрологічного консультативного центру Київської міської клінічної психоневрологічної лікарні № 1, а також консультативний висновок від 05.10.2010р. поліклініки ДУ «Інститут неврології,психіатрії та наркології», згідно з якими у [PERSON] на той час ознак активних психотичних розладів не виявлено. У зв"язку з викладеним, позивач просить стягнути з КЗ «Черкаський обласний психо-неврологічний диспансер Черкаської обласної ради» за багаторічні переслідування інваліда 1-ї групи, яка перенесла гострий інфаркт міокарда, гіпертонію - 2 ст., 3 ст., 4 ст. (високий ризик), якій призначено дві операції в Інституті нейрохірургії м. Києва - моральну та матеріальну шкоду в сумі 500000 грн. Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що позовна заява є необгрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не містить жодного доказу на підтвердження позовних вимог. Так, в позовній заяві позивачем зазначено ряд осіб та подій, про які відповідачу нічого не відомо, незрозуміло яке відношення вони мають до пред"явлених вимог до відповідача. Стосовно присутності лікарів- психіатрів КЗ "ЧОПНД" на судових засіданнях за участю позивача, то всі засідання, на яких були присутні лікарі-психіатри [PERSON] та [PERSON] , були відкритими, що не позбавляло права будь-кому бути присутніми на вищезазначених судових засіданнях. Крім того, лікарі-психіатри не були учасниками по справі та були позбавлені прав сторін, а тому вони не могли будь-яким чином (своїми виступами, запитаннями, промовами) впливати на розгляд справи та чинити будь-який тиск на позивача. В обгрунтування розміру моральної та матеріальної шкоди позивач в позовній заяві не розмежовує матеріальну шкоду від моральної, перераховує ряд осіб, які начебто нападали на неї, били, душили та ображали ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) просить стягнути шкоду лише з відповідача, не надаючи суду жодного доказу на підтвердження своїх вимог, не зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діямичи бездіяльністю їх заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Позивач у відповіді на позов вважала доводи відповідача, викладені у відзиві на позов необгрунтованим та надуманими, просила позовні вимоги задовольнити повністю. У додаткових поясненнях представник позивачки адвокат Хворов В.В. вказав, що головний лікар ЧОПНД на судові засідання у кримінальному провадженні з перегляду вироку сину позивачки, в яких остання брала участі в якості захисника свого сина, направляв медичних спеціалістів в зв`зку з тим, що позивачка начебто перебуває на обліку з психіатричними відхиленнями і потребує нагляду з боку лікарів ЧОПНД. Таку думку лікарі висловлювали в судових засіданнях у вказаному провадженні, чим позивачці були спричинені моральні страждання через приниження як людини, пояснень, що вона є психічно хворою і те, що її виставляли психічно хворою під час захисту сина спричиняло осбливе приниження позивачки як людини і її репутації. Також позивачка змушена доводити своїм знайомим та офіційним органам, що поставлена на обліку не законно, не є психічно хворою, тому пройшла медичний огляд в інших медичних закладах, чим також були завдані моральні страждання. Також внаслідок протиправних дій керівника ЧОПНД та спеціалістів , які поширювали чутки про психічне захворювання позивачки та видавали довідки про її захворювання без її згоди позивачкою частково втрачено життєвий зв`язок з родичами та друзями і спонукало її спростовувати наявність будь-якого психічного захворювання. У додаткових поясненнях представник відповідача заперечив правомірність дій посадових осіб при первинному психіатричному огляді з посиланням на норми законодавства та висновок службового розслідування. Також вказував, що у консультативних заключеннях від 05.02.2010р. та 05.10.2010р. стан здоров`я позивачки оцінений виключно на момент відповідного обстеження. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Хід розгляду справи 18.12.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, 18.03.2018р. закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом До звернення у грудні 2018 року позивачки до суду з даним позовом, в судовому порядку неодноразово розглядались спори між сторонами з приводу оспорювання позивачкою рішень та дій КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» Черкаської обласної ради (далі - ЧОПНД). Так, у 2011 році [PERSON] звернулась до суду з позовом до Комунального закладу «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» Черкаської обласної ради про припинення неправомірних дій, визнання заведення медичної картки недійсним та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 19.12.1994 року після побиття працівниками міліції її відвезли до психоневрологічного диспансеру, у 2001 році довідалась про заведення медичної картки у ЧОПНД та подала скаргу на неправомірні дії ЧОПНД до суду та прокуратури. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.06.2012 року у справі № 2-40/11 в позові [PERSON] до ЧОПНД про припинення неправомірних дій, визнання заведення медичної картки недійсним та стягнення моральної шкоди - відмовлено. Судом встановлено, що в інспекції у справах неповнолітніх Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області на виконанні знаходились листи голови Ради опіки та піклування Соснівського району м.Черкаси про вилучення дітей, що знаходяться під опікою [PERSON] 19.12.1994 року [PERSON] в приміщення райвідділу пред`явила претензії до працівників міліції у стані сильного збудження, в зв`язку з чим було викликано бригаду швидкої допомоги, якою [PERSON] було доставлено до Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру, де остання була оглянута комісією лікарів-психіатрів із встановленням попереднього діагнозу, який підлягав уточненню. Від лікування та стаціонарного обстеження [PERSON] відмовилась. Даних, які б вказували на невідкладну її госпіталізацію комісією встановлено не було. На підставі проведеного огляду на ім`я [PERSON] медичним реєстратором ЧОПНД було заведено медичну картку ф. 025/У. Після 1994 року інформація щодо [PERSON] ЧОПНД надавалась виключно за письмовим запитом особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора та суду. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 лютого 2016 року у справі № 712/13786/15-ц задоволено скаргу [PERSON] про визнання неправомірними дії посадових осіб відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області щодо залучення інших осіб, у тому числі й працівника ЧОПНД, під час вчинення виконавчих дій з вселення [PERSON] та інших до квартири [ADDRESS] . Як встановлено з пояснень учасників, лікарі-психіатри [PERSON] та [PERSON] , будучи присутніми у судових засіданнях по заяві [PERSON] про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, які проводились за участю [PERSON] в якості захисника свого сина [PERSON] , на запитання головуючого судді повідомили, що присутні за направленням керівника ЧОПНД з метою спостереження за [PERSON] , яка перебуває на обліку у зв`язку з психічним захворюванням. При цьому всі засідання були відкритими та лікарі-психіатри не були учасниками по справі. Відповідно до доповідної записки від 8 грудня 2015 року лікаря-психіатра [PERSON] на адресу головного лікаря ЧОПНД, вона була присутня разом із медсестрою дільниці при вчиненні виконавчих дій із вселення [PERSON] із родиною до квартири боржника [PERSON] . Із цієї ж доповідної записки випливає, що лікар-психіатр [PERSON] . перебувала на вчиненні виконавчих дій з 10.00 до 12 год. За спостереженням лікаря-психіатра, на прохання державної виконавчої служби та міліції [PERSON] кричала, обзивала дочку та присутніх "хабарниками", погрожувала судом, в адресу дочки кричала, що ніколи не дозволить жити в її квартирі, ображала [PERSON] та висловлювала грубощі на її адресу. Відповідно до доповідної записки від 7 грудня 2016 року лікаря-психіатра [PERSON] на адресу головного лікаря ЧОПНД, на підставі розпорядження адміністрації вона, як дільничний психіатр диспансерного відділення, 6 грудня 2016 року була присутня на судовому засіданні Придніпровського районного суду м.Черкаси, на якому була [PERSON] , для здійснення динамічного нагляду, а при необхідності - для надання їй медико-соціальної допомоги (хвора [PERSON] тривалий час злісно ухиляється від відвідування ЧОПНД, необхідного лікування уникає, та уникає відвідування дільничного психіатра). При цьому за спостереженнями лікаря-психіатра [PERSON] , побачивши її, [PERSON] стала вкрай подразливою, голосно кричала на весь зал судових засідань "тут перебуває Багрєєва", висловлювала в її адрес та в адрес адвоката [PERSON] грубощі, образи, плювалась в їх бік, на зауваження сторонніх відвідувачів суду припинити неадекватну поведінку не реагувала. Крім того, згідно із доповідною від 7 лютого 2017 року лікаря-психіатра ЧОПНД [PERSON] , 21 грудня 2016 року згідно розпорядження адміністрації ЧОПНД він був представником диспансеру на відкритому засіданні Придніпровського районного суду м.Черкаси, за позовом [PERSON] , питання перегляду вироку її сину за вчинений злочин.Відповідно до цієї доповідної, за спостереженнями лікаря-психіатра, під час судового засідання [PERSON] намагалась захопити ініціативу, не зважаючи на зауваження судді, розмовляла на підвищених тонах з переходом на крик, звинувачувала адвоката [PERSON] та психіатра [PERSON] у застосуванні фізичної сили. Далі [PERSON] кричала, що в залі присутні "психи", тобто психіатр, обурювалась, що за нею стежать, наділяла певними епітетами керівників диспансеру, котрі "надсилають своїх"… Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 14.12.2017 року у справі № 712/8394/17, залишеним без зміни постановою апеляційного суду Черкаської області від 21.05.2018 року, визнано неправомірними дії КЗ "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер" Черкаської обласної ради, які полягають в направленні на судові засідання Придніпровського районного суду м.Черкаси у справах за участі [PERSON] у грудні 2016 року, а також на проведення виконавчих дій у грудні 2015 року щодо боржника [PERSON] лікарів-психіатрів цього закладу. Судами встановлено, що перебування лікаря [PERSON] у залі судового засідання Придніпровського районного суду м.Черкаси, де [PERSON] брала участь як представник, а також обізнаність останньої з тим, що присутня в залі суду є лікарем-психіатром ЧОПНДстворювало додатковий тиск на [PERSON] , провокувало її та змушувало реагувати на це, у тому числі й шляхом висловлення обурення щодо присутності лікаря-психіатра. Також судами встановлено відсутність доказів, що ЧОПНД був стороною в справі, на яку з`явився лікар-психіатр [PERSON], а сама ця справа стосувалась перегляду вироку Соснівського районного суду м.Черкаси, винесеного сину [PERSON] - [PERSON] Перебування лікаря-психіатра на судовому засіданні за участі [PERSON] , факт чого вона усвідомлювала та розуміла, також містить ознаки тиску на неї, особливо з урахування того, що лікар-психіатр не пояснював легітимної мети такого перебування в залі судового засідання у свій робочий час. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з того, що спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства, також до спірних правовідносин підлягають застосування міжнародні-правові акти у сфері захисту права на повагу особистого життя. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 8 Конвенції проголошує, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу розголошення під час судового засідання конфіденційної інформаці ї стосовно зведеної стосовно позивачки медичної документації та характеристик її психічного стану, отже спірні відносини потрапляють у сферу застосування статті 8 та внаслідок вказаних дій медичних працівників відбулось втручання у гарантоване право позивача на повагу до особистого життя (справа «Пантелеєнко проти України», № 11901/02, § 56-58, рішення від 29 червня 2006 року). Повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням на предмет їх належності, достовірності та достатності, суд доходить висновку, що внаслідок розголошення направленними керівником ЧОПНД на судових засіданнях у грудні 2016 року Придніпровського районного суду м.Черкаси за участю позивачки [PERSON] лікарями - психіатрами ЧОПНД у залі суду конфіденційної інформації про медичну документацію позивачки та характеристики її психічного стану, позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях та нервових переживаннях з приводу висловлювань лікарів-психіатрів про наявність у неї психічного захворювання, при цьому при оцінці ступеня вказаних моральних страждань суд враховує, що здійснення таких висловлювань у судовому засіданні, де позивачка брала участь в якості захисника свого сина, в контексті даних конкретних обставин об`єктивно викликало у позивачки нервові переживання з приводу оцінки судом та учасниками кримінального провадження її особистих та ділових якостей, тому суд, з урахуванням принципу розумності та справедливості, беручи також до уваги, що позивачка мала можливість висловити свої заперечення та аргументи на спростування озвученої стосовно неї інформації, також в судовому засіданні не знайшли підтвердження настання в зв`язку з такими обставинами порушень її нормальних життєвих зв`язків, оскільки перенесення інфаркту мало місце до грудня 2016 року згідно з витягом з історії хвороби № 77014355 від 09-19.10.2012р., тому вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача моральної шкоди 5 000 грн. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Доводи представника відповідача про те, що всі засідання, на яких були присутні лікарі-психіатри [PERSON] та [PERSON] , були відкритими та останні не були учасниками процесу і тому не могли чинити будь-який тиск на позивача суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, оскільки зпояснень учасників справи в судовому засіданні встановлено, що лікарі-психіатри [PERSON] та [PERSON] на запитання головуючого судді про причину їх присутності у судовому засіданні повідомили, що присутні за направленням керівника ЧОПНД саме з метою спостереження за [PERSON] , яка перебуває на обліку у зв`язку з психічним захворюванням. Відсутність законної підстави для вчинення таких дій встановлена рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 14.12.2017 року у справі № 712/8394/17, що набрало законної сили, а тому не підлягає доведенню в силу преюдиціії, тобто встановленого процесуальним законом правила звільнення від доказування обставин, встановлених рішенням суду у цивільній справі, у яких брали участь ті самі особи. Крім того, деталі повідомленої лікарями інформації не могли впливати на результат судового процесу з перегляду вироку сину позивачки, а отже їх розголошення не обумовлювалось потребами кримінального провадження. Вказані обставини в сукупності дають підстави для висновку, що надання на запит суду лікарями зазначеної інформації не може вважатись такими, що переслідувало легітимну мету чи було необхідним у демократичному суспільств, тобто мало суспільний інтерес. В іншій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи позивачки про спричинення їй будь-якої матеріальної шкоди, в тому числі ушкодженням здоров`я, з вини посадових осіб відповідача , а також вчинення відповідачем чи уповноважених ним осіб неправомірних дій з видачі довідок чи інформації приватним особам про психічний стан позивачки, оскільки з долучених до справи листів адміністрації ЧОПНД з приводу [PERSON] вбачається, що вказані листи надавались на запити судових та правоохоронних органів. Крім того, зазначені запити значною мірою здійснювались в порядку перевірки звернень самої позивачки до компетентних органів в порядку реалізації її прав на оскарження рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а тому не можуть вважатись порушення її права та законних інтересів. Що стосується доводів позивачки про відсутність у неї психічних захворювань та наданих в їх підтверджень консультативного висновку від 05.02.201р., копії історії хвороби № 312 від 17 - 23.01.1995р., наказу № 19/к від 21.04.2000р. про звільнення з роботи, суд виходить з того, що обґрунтованість медичної документації ЧОПНД не є предметом позову у даній справі, оскільки виходить за межі заявлених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Outcome: approved