Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, та посилалася на те, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина. Позивачка вказувала на те, що 23.04.2015 року [PERSON] залишила заповіт на ім»я позивачки і остання являється спадкоємцем всього майна [PERSON] 19.02.2016 року державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1/9 частину права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна і знаходиться на території Дроздівської сільської ради, Білоцерківського району, та на 1/4 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], що настала [INFO] року, оскільки не проведено державної реєстрації права власності даного спадкового майна. Позивачка просила в судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на 1/9 частку земельної частки (пай), що перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, Дроздівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, розміром 3,24 умовних кадастрових гектари, в порядку спадкування після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позивачка у суді уточнила позовні свої позовні вимоги та просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на 1/9 частку земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, Дроздівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, розміром 3,24 в умовних кадастрових гектарах; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Представник Білоцерківської міської ради Київської області до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду лист від 15.04.2016 року №1232/1-13 в якому просив справу розглядати у відсутності представника Білоцерківської міської ради Київської області. Представник Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду лист від 11.05.2016 року №02-14-133 в якому просив справу розглядати у відсутності представника Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Представник Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду лист від 17.05.2016 року №1228/01-16 в якому просив справу розглядати у відсутності представника Другої Білоцерківської міської державної нотаріа льної контори Київської області. Заслухавши учасника процесу, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. Відповідно до копії заповіту від 23.04.2015 року нотаріально посвідченого 23.04.2015 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-827, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все належне їй майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право вона заповідає [PERSON], [INFO]. Вказаний заповіт на день смерті [PERSON] був чинним. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до копії спадкової справи Другої Білоцерківської міської державної нотаріа льної контори до майна померлої [INFO] року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори 15.01.2016 року звернулася [PERSON] Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.04.2016 року у Спадковому реєстрі є інформація про заведення 15.01.2016 року спадкової справи до майна померлої [INFO] року [PERSON]. З копії довідки виданої Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1 від 12.10.2015 року №6609, яка була видана [PERSON], вбачається, що померла [PERSON] була зареєст рована в [ADDRESS] з 02.08.1976 року по день смерті [INFO] року. Разом з померлою на день її смерті за даною адресою були зареєстровані: [PERSON], [INFO] з 07.10.2008 року по теперішній час; [PERSON], [INFO] з 28.07.2009 р. по теперішній час. Всього 3 (три) чоловіки. Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO] року у передбаченому законом порядку. В судовому засіданні встановлено, що 07.04.2016 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі №1-469, в якому вказано, що спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року є: громадянка - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: Грошових вкладів з відповідними відсотками і всіма іншими видами виплат та компенсацій по них, що знаходяться на зберіганні у Київській регіональній дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» на депозит ному рахунку № [NUMBER] залишок коштів станом на 29.02.2016 р. складає 150503-90 (сто п'ятдесят тисяч п»ятсот три грн. 90 коп.) гривні. Сума коштів по депозиту виплачується з поточного рахунку для виплат № [NUMBER] залишок коштів на якому станом на 29.02.2016 р. складає 00-02 коп. ( нуль гривень 02 коп.) гривень; на картковому рахунку № [NUMBER] залишок коштів на якому станом на 29.02.2016 складає 13141-14 коп. (тринадцять тисяч сто сорок одна грн. 14 коп.) гривня, які належали померлому(ій) згідно довідки № 81-15-8-01/1448-БТ виданої АТ «Райффайзен Банк Аваль» 01.03.2016 року. Грошових вкладів (в тому числі нарахованих процентів, компенсацій), що знаходять ся (розміщені) на відкритому у ПАТ «ВТБ БАНК» депозитному рахунку [NUMBER] залишок коштів станом на 29.02.2016 р. становить 183340-85 (сто вісімдесят три тисячі триста сорок грн. 85 коп.) гривень. Рахунок нарахованих процентів [NUMBER] залишок коштів станом на 29.02.2016 р. становить 31768-92 (тридцять одна тисяча сімсот шістдесят вісім грн. 92 коп.) гривень, які належали померлому(ій) згідно довідки № 28 12/1-2 виданої ПАТ «ВТБ БАНК» 29.02.2016 року. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.04.2016 року. Відповідно до свідоцтва про право власності [NUMBER] від 07.12.2006 року виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква, [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/4 част., [PERSON] 1/4 част., [PERSON] 1/4 част., [PERSON] 1/4 част. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням завідуючої комунальною службою приватизації державного житлового фонду міста від 07.12.2006 року №1-2-45. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право власності [NUMBER] від 07.12.2006 року. Згідно до відповіді КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 27.05.2016 року №1074 на запит суду, станом до 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Також судом встановлено, що 19.02.2016 року державний нотаріус Другої Білоцерків ської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. винесла постанову в якій відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 1/4 частину квартири під [ADDRESS], після смерті гр. Боро зинець Галини Степанівни, що настала [INFO] року, оскільки свідоцтво про право власності [NUMBER] видане 07.12.2006 року Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква не зареєстроване в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації. Наведене підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.02.2016 року № 440/02-31. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз»яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстра ції. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприєм ства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням обєктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовува тися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, спадкодавець [PERSON] набула права на 1/4 частку квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 07.12.2006 року виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква, але її право власності не було зареєстровано в МБТІ згідно норм діючого на той час законодавства, [PERSON] в свою чергу являється спадкоємцем [PERSON] Суд вважає, за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], оскільки інший порядок для набуття позивачем права власності на вказане нерухоме майно законодавством не визначений. Судом також встановлено, що 08.07.2015 року державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] видала свідоцтво про право на спадщину за законом яке зареєстроване в реєстрі №1-1486, в якому вказано, що спадкоємцями на 2/9 частки зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року є її - дочка, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в [ADDRESS] у розмірі 1/9 частки спадкового майна; - дочка [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в [ADDRESS], у розмірі 1/9 частки спадкового майна. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, Дроздівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, розміром 3,24 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією та зареєстрованого 24.03.2004 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №79. Свідоцтво про право на спадщину на 1/9 частку спадкового майна видано [PERSON]. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2015 року. Відповідно до відповіді Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області від 01.06.2016 року №9-1005-99.4-758/2-16, в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Леніна зареєстровано сертифікат серія [NUMBER] за [PERSON] за №79, розмір земельної частки (паю) становить 3,24 умовних кадастрових гектарів. В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2016 року державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. винесла постанову в якій відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 1/9 частину права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, що перебуває в колективній власності КСП ім.Леніна, і знаходиться на території Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, після смерті гр. [PERSON], що настала [INFO] року, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.07.2015 року, реєстровий номер №1-1486, та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зі змінами, які відносяться до сертифіката у зв»язку з передачею права на земельну частку (пай) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, не зареєстровані у відповідних органах. Наведене підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.02.2016 року № 441/02-31. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз»яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. А за ч.2 ст.126 ЗК, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивіль но-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спад щину. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогоспо дарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створе них на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право наземельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно до ст.2 цього Закону Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купів лі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлю ючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Виходячи з норм Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» та Закону України «Про оренду землі», громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку. Власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності. Отже, аналіз вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати, що право громадянина на земельну частку /пай/ посвідчується відповідним сертифікатом до виділення часток /паїв/ в натурі /на місцевості/, а після цього - власнику земельної частки /паю/ видається державний акт на право власності на земельну ділянку. Одним із документів, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину. Згідно до ст.202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. А згідно ч.3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. В ч.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Крім того, Порядком ведення державного земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 року за № 1051 /зі змінами/, визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначе ному для державної реєстрації земельної ділянки /п.115/. В п.п. 109, 110 цього Порядку визначено перелік документів, які подаються для державної реєстрації земельної ділянки. З 1 січня 2013 року документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане територіальним органом реєстрацій ної служби відповідно до приписів ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином в даному випадку, спадкодавець [PERSON] мала право на 1/9 частку земельної частки /пай/, що було в свій час посвідчено відповідним сертифікатом, яким посвідчувалося право [PERSON] на земельну частку /пай/ до виділення цієї частки в натурі, вказаний сертифікат вона одержала за життя, на ім»я [PERSON] 08.07.2015 року державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] видала свідоцтво про право на спадщину за законом яке зареєстроване в реєстрі №1-1486 згідно якого [PERSON] успадкувала 1/9 частку спадкового майна, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, Дроздівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, розміром 3,24 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією та зареєстрованого 24.03.2004 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №79, але за життя [PERSON] не зареєструвала у встановлему законом порядку своє право на вказану частку земельної частки (пай), а тому до [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] перейшло право на вищевказану частку земельної частки (пай). За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовува тися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказано вище в рішенні суду, позивачка позбавлена можливості оформити спадщину на вказану частку земельної частки (пай), оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку. Оскільки спадкодавець [PERSON] набула права на вказану вище частку земельної частки (пай), а тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на 1/9 частку земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, Дроздівської сільської ради, Білоцер ківського району, Київської області, розміром 3,24 в умовних кадастрових гектарах. Оскільки інший порядок для набуття позивачем права власності на вказане нерухоме майно законодавством не визначений. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 182,328,1216,1217,1218,1223,1225,1261-1265, 1268,1269,1270,1296 ЦК України, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердже ного наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 125,126,202 ЗК України, Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/», Закону України «Про державний земельний кадастр», керую чись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved