Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

22.06.2018 від Харківського державного університету харчування та торгівлі до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення вартості навчання у розмірі 2321,93 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.07.2016 було укладено договір про надання освітніх послуг між Харківським державним університетом харчування та торгівлі та [PERSON] Наказом № 446-с від 11.08.2016 [PERSON] був зарахований на навчання в Навчально - науковий інститут харчових технологій та бізнесу ХДУХТ. Згідно з умовами вказаного догвору ХДУХТ взяв на себе зобов"язання за рахунок коштів відповідача надати йому освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти за заочною формою навчання, освітній ступінь - бакалавр (зі скороченим терміном навчання), назва спеціальності - 181 "Харчові технології" та видати документ про вищу освіту державного зразка за умови виконання навчального навантаження. Термін навчання за договором складав три роки, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання згідно п. 9 договору становила 13473 грн. Відповідач взяв на себе зобов"язання своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встанолвеному договором та виконувати вимоги освітньої програми. Позивач виконавув взяті на себе зобов"язання та забезпечував якість наданих послуг, однак, відповідач [PERSON] свої обов"язки за договором стосовно оплати за надані послуги не виконав у повному обсязі і у нього перед університетом виникла заборгованість у сумі 2091,30 грн. Відповідно до п. 12 Договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг відповідачу нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення у сумі 230,63 грн. Таким чином, сума заборгованості складає 2321,93 грн. Наказом № 324-с від 21.06.2017 [PERSON] був відрахований з числа студентів університету за порушення умов контракту. 13.11.2017 університет попереджав відповідача про наявність заборгованості по договору та вимагав повного виконання прийнятих обов"язків за договором, однак, звернення залишилося без задоволення. За таких обставин, позивач вважає, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав університету, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь Університету заборгованості у розмірі 2321,93 грн. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 04.07.2018 провадження у справі відкрито, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні. Визначено відповідачу п"ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача Іщук Л.М. у судове засідання не з"явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника. На задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннямиЦПК Українирозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина другастатті 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Так, 21 липня 2016 року між Харківським державним університетом харчування та торгівлі (ХДУХТ) та [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг, згідно умов якого виконавець договору (ХДУХТ) взяв на себе зобов"язання за рахунок коштів замовника здійснити надання [PERSON] освітньої послуги на заочній формі навчання, спеціаліність 181 "Харчова технологія". Відповідно до п. 4 Договору, замовник [PERSON] зобов"язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених договором. Згідно п. 9 Договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (1-3 курси) становить 13473 грн. У відповідності до п. 10 Договору, замовник вносить плату щосеместрово безготівково у термін до початку семестру/навчального року (до 25 серпня та до 01 лютого поточного навчального року). Оплата за один семестр складає 50 відсотків встановленої суми відповідного курсу та форми навчання (а.с. 6-7) Відповідно до витягу з наказу по Харківському державному університету харчування та торгівлі від 11.08.2016 № 446-с [PERSON] зарахований з 01.09.2016 студентом першого курсу заочної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичних осіь ступеня бакалавр (зі скороченим терміном навчання) (а.с. 8) Згідно витягу з наказу № 324-с від 21.06.2017 [PERSON] відраховано з університету за порушення умов контракту (а.с. 11) 13.11.2017 за вихідним № 01-40-02/1051 на ім"я [PERSON] направлено повідомлення про досудове врегулювання спору (а.с. 12) Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, замовник послуги зобов"язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 903 ЦК України, якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов"язаний виплатити виконавцеві плату у повному оьсязі, якщо інше не встановлено догоовром або законом. Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідност. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно дост. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з [PERSON] належить стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1762 грн.

Outcome: approved