Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача - Виноградненського сільського споживчого товариства на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 20 000 грн. та судові витрати. Позивач посилається на те, що 24.06.2009 року між ним та Виноградненським сільським споживчим товариством було укладено договір позики , за яким він передав споживчому товариству 10000 грн. , а товариство зобов"язалося повернути йому борг до 24.06.2010 року. 04.02.2010 року між ним та Виноградненським сільським споживчим товариством було укладено ще один договір позики , за яким він передав споживчому товариству ще 10000 грн. , а товариство зоболв"язалося повернути йому борг до 04.02.2011 року. 03.06.2010 року між ним та Виноградненським сільським споживчим товариством було укладено новий договір позики , відповідно до якого Віноградненське сільське споживче товаристов зобов"язалося повернути йому суму позики 20 000 гривень, передану товариству раніше за договорами позики від 24.06.2009 року та від 04.02.2010 року, до 24.03.2012 року. Але до теперішнього часу відповідач йому суму боргу не повернув , в зв"язку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Представник відповідача - голова правління Виноградненського сільського споживчого товариства Здравков В.М. позов не визнав, посилаючись на те, що надходження грошової суми 20000 грн., переданої позивачем Винограднеському сільському споживчому товариству за договорами позики від 24.06.2009 року та від 04.02.2010 року , не проведено у встановленому законом порядку по бухгалтерським документам споживчого товариства, в зв"язку з чим відсутні підстави для виплати позивачу цієї суми позики. Позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. 24.06.2009 року між позивачем та Виноградненським сільським споживчим товариством Болградського району Одеської області в особі голови правління товариства [PERSON] було укладено договір позики , відповідно до умов якого позивач передав споживчому товариству 10000 грн. на умовах сплати 24% річних за користування грошовими коштами , а споживче товариство зобов"язалося повернути позивачу борг в строк до 24.06.2010 року (а.с.20). 04.02.2010 року між позивачем та Виноградненським сільським споживчим товариством в особі голови правління товариства [PERSON] було укладено ще один договір позики , за яким позивач передав споживчому товариству ще 10000 грн. на умовах сплати 24% річних за користування грошовими коштами , а товариство зобов"язалося повернути йому борг до 04.02.2011 року (а.с.21). 03.06.2010 року між позивачем та Виноградненським сільським споживчим товариством в особі в.о. голови правління товариства Здравкова В.М. було укладено новий договір позики , відповідно до якого Віноградненське сільське споживче товариство зобов"язалося повернути позивачу суму позики 20 000 гривень, яка була передана позивачем цьому споживчому товариству за договорами позики від 24.06.2009 року та від 04.02.2010 року, в строк до 24.03.2012 року (а.с.22). Але до теперішнього часу зазначену суму боргу відповідач позивачу не повернув. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Вимогами частини 1 статті 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки судом встановлено , що позивачу не повернена сума боргу 20000 грн., суд вважає за необхідне стягнути цю суму з відповідача на користь позивача. Посилання представника відповідача на те, що не позивачу не може бути вплачена сума боргу 20000 грн. в зв"язку з тим що по бухгалтерським документам споживчого товариства не проведено надходження від позивача зазначеної суми грошей, не може служити підставою для відмови в задоволенні позову. Судом достовірно встановлено, що позивач передав Винограднеському сільському споживчому товаристству 20000 грн. за договорами позики. Це підтверджується письмовими договорами позики від 24.06.2009 року та від 04.02.2010 року (а.с.20-21). Факт передання Винограднеському сільському споживчому товариству грошових коштів в сумі 20000 грн. за зазначеними договорами позики підтвердили також свідки [PERSON] , яка на час укладення договорів позики працювала головою правління споживчого товариства, та [PERSON], яка працювала на час укладення договорів позики бухгалтером цього споживчого товариства. Свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили суду , що грошові кошти в сумі 20000 грн. були передані позивачем саме Виноградненському сільському споживчому товариству та використовувались товариством на придбання споживчів товарів. Укладенням договору позики від 03.06.2010 року відповідач підтвердив наявність боргу перед позивачем в сумі 20000 грн., які зобов"язався повернути до 24.03.2012 року (а.с.22). Неналежне оформлення відповідачем - Виноградненським сільським споживчим товариством по бухгалтерським документам надходження від позивача грошових коштів в розмірі 20000 грн. не є провиною позивача і не може служити підставою для відмови в задоволенні його позовних вимог. Враховуючи, що між сторонами 03.06.2010 року було укладено новий договір позики , відповідно до якого відповідач зобов"язався повернути позивачу борг в сумі 20000 грн. в строк до 24.03.2012 року, суд вважає , що позивачем не пропущений строк звернення до суду з позовними вимогами щодо стягнення боргу за договором позики від 24.06.2009 року, оскільки у п.8.3 цього договору зазначено, що строк надання позики може бути продовжено за згодою сторін. Відповідно до ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн.(а.с.1).

Outcome: approved