Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області про визанання права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] вказала, що в [INFO] року померла [PERSON] та [INFO] року помер [PERSON]. Позивач [PERSON] є спадоємцем усього майна після смерті [PERSON] за законом, після смерті якої прийняла спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном. Позивач [PERSON] є спадоємцем усього майна після смерті [PERSON] за законом та прийняла спадщину. Однак, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, у звязку з тим, що житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами належить колгоспному двору. Враховуючи наведене, для реалізації своїх прав, позивачі змушені звертатися до суду щоб визнати право власності на майно. Позивачі в судове засідання до суду не з'явилися, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, про що надали до канцелярії суду письмову заяву. Представник відповідача Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Справа розглянута відповідно до п. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до довідки виданої Теребовлянським Бюро Технічної Інвентаризації від 31.08.2015 року №1095 житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності колгоспному двору , що складається з 5-х членів головою якого була [PERSON] на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР 23.10.1990 року. Згідно довідки виданою виконкомом Острівецької сільської ради від 17.08.2015 року №951 на день смерті [PERSON], яка померла [INFO] року проживала в будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживали і були зареєстровані: дочка- [PERSON], зять- [PERSON]. , онука- [PERSON].,онук- [PERSON]. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що в [ADDRESS], які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого повторно, [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року, що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1738/02-14 від 17.08.2016 року виданої завдувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутовою О.М. виявлено, що відсутні правовстановлюючі документи на частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виявлено що це колгоспний двір, який складається з 5-х членів колгоспного двору, головою якого є [PERSON] У справах Теребовлянської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 330/2015 року після смерті [PERSON] за заявою доньки померлої [PERSON], інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Змістом ч.1 ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлої [INFO] року, відкрилася спадщина, яка складається із 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із матеріалів справи спадщину прийняла донька померлої - позивач [PERSON], яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак, у зв'язку з тим, що житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами належить колгоспному двору, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого повторно серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] 24.07.1981 року зареєстрували шлюб. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] як спадкове майно після смерті матері [PERSON] та визнати право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] як спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на яку він має право як член колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved