Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення нею повноліття та на її утримання, як дружини, в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку. Позивачка [PERSON] під час розгляду справи в суді позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, суду пояснила, що 24 січня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Демидівському РВ ДРАЦС ГТУЮ Рівненській області. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Дитина потребує придбання одягу, продуктів харчування, гігієнічних засобів, тощо. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, а тому самостійно не в змозі в повній мірі забезпечувати потреби дитини. Відповідач працює оперативним слідчим по боротьбі та протидії контрабанди та наркоманії зі званням офіцера, старшого лейтенанта в Державній прикордонній службі. Отримує заробітну плату, гроші витрачає на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. Тому позивачка бажає, щоб відповідач сплачував аліменти у встановленому законом порядку на утримання доньки [PERSON] . Крім того, позивачка просить стягнути аліменти з відповідача на її утримання, як дружини, оскільки законом передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Посилання відповідача в своєму відзиві на позовну заяву щодо неможливості сплати аліментів через сплату кредитів, позивачка просить суд не брати до уваги у зв`язку з тим, що дані кредити відповідачем досить часто бралися без її згоди, гроші витрачалися часто на розваги з друзями та його відпочинок, а не на потреби сім`ї та утримання дитини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, під час судового засідання суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 всіх видів заробітку та доходів, а на дружину погоджується сплачувати аліменти до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/15 всіх видів заробітку ( доходів), хоча у відзиві на позов в цій частині позов взагалі не визнавав. Він і раніше допомагав сім`ї, сплачував кошти для дитини в розмірі від 2000 до 3000 грн., в залежності від своїх можливостей. Він не відмовляється від дитини і допомагає їй. На даний час в нього є фінансові труднощі, оскільки він позичив значну суму коштів у своєї матері та рідної тітки для погашення кредитів, які брав для потреб і своєї роботи, і для сім`ї. Це підтверджують надані суду розписки. Коштів, які він отримує на роботі не вистачає, тому часто отримував кредити на карткові рахунки. З дружиною на даний час не проживає разом, погоджується сплачувати аліменти в тій сумі, якій зазначив. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Панчина П.Є. подав відзив до суду, зазначивши, що позов відповідач визнає частково, згідний щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Також вказав, що зазначені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки починаючи з жовтня 2018 року [PERSON] щомісячно перераховував кошти в сумі 2500 грн. Відповідач [PERSON] не має фінансової можливості виплачувати кошти на утримання дитини в розмірі, який просить позивачка, оскільки третя частина зароблених грошових коштів іде на погашення боргів, пов`язаних із оплатою кредитів, які брали, як відповідач так і позивачка, та які витрачалися на потреби сім`ї під час спільного проживання, інша частина йтиме на оплату аліментів, а також відповідачу необхідні кошти для проживання і самому. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд за внутрішнім переконанням, приходить до наступних висновків. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих учасниками справи. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже обов"язок утримувати дитину є рівною мірою обов"язком як матері так і батька. Згідно ч.2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її отриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є батько - [PERSON] та мати - [PERSON] /а.с.4/ Статтею ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини що мають істотне значення. Крім того, цією ж статтею передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено, відповідач по стану здоров"я працездатний, офіційно працевлаштований, регулярно отримує заробітну плату, інших утриманців на утриманні не має. Обставин, які б звільняли відповідача від обов"язку по утриманню своєї неповнолітньої дочки судом не встановлено. Згідний на сплату аліментів в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивачка не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу при народженні дитини, яка становить 860,00 грн. щомісячно, будь-яких інших доходів позивачка не має. Відповідно належне матеріальне становище доньки [PERSON] позивачка забезпечити сама не може. Таким чином, суд, враховуючи обставини справи та норми законодавства, які регулюють сплату аліментів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання доньки підлягають задоволенню частково і рахує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частки з усіх видів (доходу) щомісячно і до досягнення донькою повноліття. Щодо позовної вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення аліментів з відповідача на її утримання, у зв`язку з тим, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, то суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 січня 2015 року, який був зареєстрований Демидівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що складено актовий запис № 02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.27,28/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , батьками її є [PERSON] та [PERSON] /а.с.4/. Позивачка на даний час не працює, а доглядає за дитиною, до досягнення нею 3-річного віку, отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн., що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Демидівської РДА №340 від 27.06.2019 року. Малолітня донька проживає разом з матір`ю. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає їхня спільна дитина, якій не виповнилось три роки, тому що є працездатного віку та забезпечений роботою. Позивачка не може працювати, оскільки доглядає за донькою. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за донькою, вона не має. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дружини, більше пів року проживає окремо від сім`ї та доньки. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Статею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Статтею ст. 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, зокрема: ч. 1 даної статті вказує - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Таким чином, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований і регулярно отримує достатню заробітну плату, інших утриманців не має, проживає один та буде сплачувати аліменти на утримання дитини. Разом з тим, відповідач стверджує, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки змушений сплачувати кредити і погашати боргові зобов`язання згідно розписок про позику коштів своїй матері та рідній тітці. Доказів того, що відповідач дійсно сплачує кредити, до суду не подано. Відповідачем подано лише розписки про позику коштів у своєї мами [PERSON] та рідної тітки [PERSON] /а.с.39-42/. Позивачка не має змоги працювати і утримувати себе, у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, крім того має проблеми зі здоров`ям та потребує лікування. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище позивачки, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили. На підставі вищевикладеного та з врахуванням матеріального стану відповідача та сплати ним аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), суд вважає законним і достатнім визначити аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення частково. У позовній заяві позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів, посилалася на положення ст.ст.84, 180, 182 Сімейного кодексу України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З відповідача підлягає стягненню на користь держави 1536,80 грн. судового збору, у зв"язку з тим, що позивачка згідно ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду по даній категорії справи. Відповідно до ст.ст. 75, 84, 180-182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial