Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

В травні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Провідна» (далі ПрАТ « СК «Провідна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 07.03.2012 року ПрАТ «СК «Провідна» було видано поліс № АВ/5937345 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON], яким був забезпечений транспортний засіб -ВАЗ 21053, реєстраційний номер [NUMBER]. 21.04.2012 року близько 21 год. 50 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння водій [PERSON] на вул. Б.Хмельницького в м. Барвінкове Харківської області, керуючи автомобілем марки "ВАЗ-21053", реєстраційний номер [NUMBER], невірно обрав безпечну швидкість для руху та допустив наїзд на автомобіль марки "Chevrolet Аveo", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], після чого залишив місце ДТП, чим порушив п.п. 2.9а, 2.10а, 12.1, 11.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до довідки ВДАІ № 8994666, ДТП сталось внаслідок порушення водієм [PERSON] п.12.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.06.2012 року у справі № 2016/2041/2012 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст.124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт. В результаті ДТП [PERSON] було завдано матеріальну шкоду. 23.05.2012 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування № 2101/39/2770. 28.05.2012 року [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про настання ДТП. Відповідно до вимог чинного законодавства України, зазначене вище ДТП було визнано страховим випадком, про що 10.07.2012 року було складено страховий акт №12101/39/2770/80784 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати. Позивачем було визначено, що до виплати потерпілому [PERSON] підлягає страхове відшкодування у розмірі 11 742, 44 грн (12 242,44 грн. з відрахуванням 500 грн. франшизи). Розрахунок суми страхового відшкодування проводився на підставі Заключного експертного автотоварознавчого дослідження № 304 від 22.06.2012 року. Позивач повністю виплатив потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 11742,44 грн., що підтверджується Відомістю №ВПТ-003078 від 10.07.2012 року та платіжним дорученням №035416 від 16.07.2012 р. Просить стягнути з [PERSON] в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в сумі 11742,44 грн. та витрати пов»язані з розглядом справи. Представник позивача в судове засідання не з»явився надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві [PERSON] направлялися повістки, які повернуті поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Судом направлявся запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області щодо повідомлення інформації про місце проживання відповідача [PERSON] З відповіді вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] за якою і направлялись повістки. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов"язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Неявку відповідача [PERSON] в судове засідання та небажання отримувати повістки суд розцінює як зловживання своїми правами та обов'язками з метою затягнути розгляд справи на невизначений строк. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явився в судове засідання, заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.06.2012 року у справі № 2016/2041/2012 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст.124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.(а.с.18) Згідно вказаної постанови 21 квітня 2012 року близько 21 год. 50 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння водій [PERSON] на вул. Б.Хмельницького в м. Барвінкове Харківської області, керуючи автомобілем марки "ВАЗ-21053", реєстраційний номер [NUMBER], невірно обрав безпечну швидкість для руху та допустив наїзд на автомобіль марки "Chevrolet Аveo", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], після чого залишив місце ДТП, чим порушив п.п. 2.9а, 2.10а, 12.1, 11.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. 3 і ч.4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП [PERSON] було завдано матеріальну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог чинного законодавства України, зазначене вище ДТП було визнано страховим випадком, про що 10.07.2012 року було складено страховий акт №12101/39/2770/80784 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати на підставі Заключного експертного автотоварознавчого дослідження № 304 від 22.06.2012 року. Позивач повністю виплатив потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 11742,44 грн., що підтверджується Відомістю №ВПТ-003078 від 10.07.2012 року та платіжним дорученням №035416 від 16.07.2012 р. Відповідно підпункту «а» пункту 1.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно підпункту «в» пункту 1.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди. Відповідно підпункту «г» пункту 1.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до т. відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи,. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. згідно платіжного доручення № 013473 від 02 квітня 2014 року. Таким чином, вимоги позивача про стягнення на його користь понесених судових витрат підлягають задоволенню.

Outcome: approved