Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

у вересні 2019 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до ТОВ "Навчально-виховний комплекс "Антошка" про розірвання договору та повернення коштів. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 04 грудня 2018 р. між ТОВ "Навчально Виховний Комплекс «Антошка" та нею був укладений договір надання послуг № 207/04/12/18В, згідно умов якого відповідач зобов`язувався надати послуги щодо виховання, навчання і загального розвитку дитини позивача з 01 вересня 2019 року за адресою: м. Київ. вул. Воскресінська, 14-В, а позивач зобов`язувалася оплатити дані послуги в порядку, передбаченому договором. [PERSON] 05 грудня 2018 року виконала взяті на себе зобов"язання, сплативши 77 000 грн. за навчання учня [PERSON] . Проте відповідач порушив п. 1 підпункту 1.3 договору, згідно якого послуги, передбачені договором, безпосередньо повинні були надаватися в приміщенні ТОВ "Навчально-виховний комплекс "Антошка" за адресою: м. Київ, вул. Воскресінська, 14-В. 16 квітня 2019 року позивач звернулася з заявою до відповідача про повернення грошових коштів за ненадані послуги, проте відповідь позивачу надана не була. За таких підстав, позивач просить розірвати договір з ТОВ "Навчально-виховний комплекс "Антошка" та стягнути 77 000 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року відкрито спрощене провадження у даній справі. (а.с. 33) ТОВ "Навчаьно-виховний комплекс "Антошка" відзив на позовну заяву не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що 04 грудня 2018 року між ТОВ «Навчально виховний комплекс «Антошка» та [PERSON] укладено договір № 207/04/02/18/В про надання послуг. (а.с. 7) Відповідно до п. 1.1 договору, виконавець, за завданням замовника, зобов`язується надавати послуги щодо виховання, навчання і загального розвитку дитини замовника, дані щодо якої вказані в переліку документів, наведених в п. 1.2 договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку передбаченому даним договором. Відповідно до п. 1.3 договору послуги, передбаченні даним договором, безпосередньо будуть надаватись в приміщенні ТОВ «Навчально виховний комплекс «Антошка», що знаходиться за адресою: 02125, м. Київ, вул.. Воскресенська,14-В. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вказаного договору 05 грудня 2018 року позивач сплатила на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 77 000,00 грн. за навчання свого сина [PERSON] , що підтверджується квитанцію № 170ВFC31В5. (а.с. 21) Позивач зазначає, що відповідач порушив умови договору, змінивши своє місце знаходження. 16 квітня 2019 року та 06 червня 2019 року позивач зверталася до ТОВ «Навчально - виховний комплекс «Антошка» з заявою про повернення коштів в сумі 77 000,00 грн., проте відповіді не отримала та грошові кошти їй також не були повернуті. Суд погоджується з доводами позивача з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.1.4 договору виконавець зобов`язаний при неможливості надати послуги, що є предметом даного договору, в розумний строк повідомити про це замовника. Пунктом 4 договору встановлена відповідальність сторін за порушення договору, зокрема у випадку порушення зобов`язань, що виникають з цього договору, сторона несе відповідальність, визначеному цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушення договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 907 Цивільного кодексу України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. За приписами частини третьої статті 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 615 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. У разі, коли сторони не досягли згоди щодо розірвання договору з підстав, встановлених частиною четвертою статті 652 ЦК України, він може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони, відповідно до частини другої статті 652 ЦК України, лише за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило би співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зі змісту статті 652 ЦК України випливає, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах. Тобто розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення відповідного правочину в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. При цьому можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, за істотної зміни обставин. Згідно п. 1. 3 договору послуги, передбачені даним договором, безпосередньо будуть надаватися в приміщенні ТОВ «Навчально - виховний комплекс «Антошка», що знаходиться за адресою: 02125, м. Київ, вул. Воскресенська,14-В. Позивач зазначає, що відповідач змінив місце знаходження приміщення, де надаються послуги, а також умови, які пропонувалися при укладенні договору, внаслідок чого запропоновані умови навчання суттєво змінилися та погіршилися, оскільки за адресою, вказаною в договорі, НВК "Антошка" знаходився в окремій будівлі, де була тільки початкова школа, проторі класи, їдальня для дітей з відокремленим харчуванням для лактозників. На думку позивача, вказані обставини є істотною зміною умов договору, оскільки умови договору змінилися настільки, що, якби вона могла б це передбачити, вона не уклала б договір або уклали б його на інших умовах. Доводи позивача відповідачем не спростовані. За таких підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір.

Outcome: approved