Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів, мотивуючи його тим, що 15.01.2012 р. позивач [PERSON] отримав у позику від відповідача 45000,00 дол. США, терміном до 15.09.2012 р. зі сплатою 3,5% щомісяця, про що була 15.01.2012 р. написана розписка. До 15.09.2012 р. позивач [PERSON] не повернув відповідачу позичені кошти, тому 29.09.2012 р. під тиском відповідача [PERSON] позивач [PERSON] переписав розписку на суму 74000,00 дол. США з урахуванням щомісячного нарахування 4% за користування коштами, терміном до 29.09.2013 р. 29.09.2013 р. [PERSON] повернув відповідачу позику у сумі 45000,00 дол. США та відсотки за користування позикою з 15.01.2012 р. по 29.09.2013 р. в розмірі 64600,00 дол. США, розписки про позику від 15.01.2012 р. та 29.09.2012 р. відповідач [PERSON] повернув позивачу [PERSON] В 2014 р. стан здоров`я позивача [PERSON] погіршився, він переніс інсульт, в зв`язку з відсутністю коштів на лікування, а також в зв"язку з проблемами в бізнесі (необхідність закупівлі добрив, дизпалива, посівного матеріалу) позивач [PERSON] у серпні 2014 р. в [PERSON] позичив 100000,00 дол. США терміном на рік, зі сплатою відсотків, про що написав розписку. 10.01.2016 р. (під психологічним тиском відповідача [PERSON] та після перенесеного інсульту) в машині на дорозі біля смт Шпиків Тульчинського району Вінницької області [PERSON] написав розписку про отримання у [PERSON] позики в розмірі 150000,00 дол. США, яка складалась із 100000,00 дол. США неповернутих коштів за попередньою позикою та 50000,00 дол. США - відсотків. 15.08.2016 р. позивач [PERSON] повернув відповідачу [PERSON] позику в сумі 100000,00 дол. США, а 15.08.2017 р. повернув 50000,00 дол. США нарахованих відсотків. [PERSON] запевнив [PERSON] про відсутність у нього будь-яких фінансових претензій, але розписки про позику не були повернуті позивачу. Відповідач [PERSON] через декілька місяців почав вимагати від позивачів додаткові кошти, здійснював психологічний тиск, через що 07.11.2017 р. позивач [PERSON] віддав [PERSON] 16000,00 дол. США власних заощаджень, а відповідач після одержання цих коштів обіцяв, що ніяких претензій до позивачів мати не буде, про що написав розписку. 14.08.2019 р. відповідач [PERSON] звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за позикою. Позивачі зазначають, що грошові кошти в сумі 150000,00 дол. США не були одержані [PERSON] від [PERSON] в позику, розписка від 10.01.2016 р. написана під впливом тяжких обставин, а саме погіршення стану здоров"я позивача [PERSON] та його скрутного матеріального стану. Просять стягнути з [PERSON] : - на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти в розмірі 50000,00 дол. США, що еквівалентно 1379910,00 грн; - на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти в розмірі 16000,00 дол. США, що еквівалентно 441571,20 грн. (а.с. 1-7) В судовому засіданні позивач [PERSON] , його представник і представник позивача [PERSON] - адвокат Головчук В.А. позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин. Адвокат Головчук В.А. пояснив, що 15.01.2012 р. позивач [PERSON] позичив у [PERSON] 45000,00 дол. США. 29.09.2013 р. він повернув позику в розмірі 109600,00 дол. США, з яких: 45000,00 дол. США - тіло позики, 64600,00 дол. США - відсотки. Кошти передавались в обох випадках в с. Горишківка Томашпільського району Вінницької області (в будинку батьків [PERSON] ). 10.08.2012 р. позивач [PERSON] переніс інсульт. У серпні 2014 р. в зв"язку з скрутним матеріальним становищем [PERSON] позичив у [PERSON] 100000,00 дол. США, про що була написана відповідна розписка. Кошти в строк згідно домовленості [PERSON] повернути не зміг, а тому 10.01.2016 р. позивач [PERSON] біля смт Шпиків Тульчинського району Вінницької області написав другу розписку про отримання 150000,00 дол. США. Кошти йому при цьому не передавались. 15.08.2016 р. [PERSON] повернув [PERSON] позику в розмірі 100000,00 дол. США, 15.08.2017 р. було повернуто ще 50000,00 дол. США, а 17.11.2017 р. син [PERSON] - [PERSON] повернув [PERSON] ще 16000,00 дол. США. Оскільки кошти безпосередньо позивачами отримані не були (в сумі 150000,00 дол), а розписка на цю суму була написана під психологічним тиском, просить стягнути з відповідача безпідставно набуті відповідачем грошові кошти в розмірі 50000,00 дол. США та 16000,00 дол. США позивачам. Адвокат Головчук В.А. подав відповідь на відзив. (а.с. 113-115) Представник відповідача [PERSON] - адвокат Коротя Р.О. позов не визнав, пояснив, що кошти в сумі 50000,00 дол. США і 16000,00 дол. США - це кошти, які сплачені позивачами на виконання зобов"язання за договором позики, тому вони не є безпідставно отриманими. Саме на виконання умов позики від 10.01.2016 р. були повернуті ці суми [PERSON] . У позивача [PERSON] ще є заборгованість за розпискою про позику 150000,00 дол. перед відповідачем, який звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 27000,00 дол. США. Просить відмовити в задоволенні позову. Надав відзив на позов. Аналогічні пояснення дав відповідач [PERSON] (в одному з минулих судових засідань). (а.с. 124-125) Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 15.01.2012 р. [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в розмірі 45000,00 дол. США на строк до 15.09.2012 р. з нарахуванням 3,5 % щомісяця на суму боргу. У випадку несвоєчасного повернення боргу та відсотків [PERSON] зобов"язався сплачувати 5% за кожен місяць від суми боргу з урахуванням відсотків. (а.с. 175) На а.с. 176 - розписка [PERSON] від 29.09.2012 р., за якою він отримав у [PERSON] позику в розмірі 74000,00 дол. США на строк до 29.09.2013 р. з щомісячним нарахуванням 4% на суму боргу. У випадку несвоєчасного повернення боргу та відсотків [PERSON] додатково зобов`язався сплачувати 5% за кожен місяць від суми боргу з урахуванням відсотків. Обидві сторони стверджують, що кошти за цими розписками повернуто. Відповідно до розписки від 10.01.2016 р. [PERSON] позичив у [PERSON] 150000,00 дол. США. Половину суми з щомісячним нарахуванням 2,75% [PERSON] зобов"язався повернути до 15.08.2016 р., а решту суми зобов`язався повернути до 15.01.2017 р. з нарахуванням відсотків. В разі непередбачуваних обставин відповідальність за повернення боргу та відсотків покладається на сина [PERSON] - [PERSON] і зятя [PERSON] (а.с. 16-17) Сторони пояснили, що оригінал зазначеної розписки знаходиться в цивільній справі про стягнення боргу, що розглядається Тульчинським районним судом Вінницької області. Розписки про позику [PERSON] у [PERSON] 100000,00 дол. США, про існування якої пояснювала сторона позивачів, суду не надано. На а.с. 18, 19 - розписки [PERSON] від 15.08.2017 р. та 07.11.2017 р. про отримання від [PERSON] частини боргу в сумі 50000,00 дол. США та 16000,00 дол. США. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] 10.08.2014 р. переніс інсульт - гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу в басейні правої СМА на грунті гіпертонічної хвороби. (а.с. 26-27) На а.с. 28-50 - копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] та копія епікризів [PERSON] 02.10.2019 р. [PERSON] звернувся до Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] . В постанові про закриття кримінального провадження ст. слідчого СВ Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 03.04.2020 р. (а.с. 52-56) зазначено, що [PERSON] пояснив слідчому, що кошти в сумі 150000,00 дол. США він позичив [PERSON] , які передавав у салоні автомобіля [PERSON] на дорозі в смт Шпиків Тульчинського району Вінницької області, окрім них в салоні автомобіля нікого не було. [PERSON] повернув йому 15.08.2016 р. 100000,00 дол. США позики, 15.08.2017 р. повернув 50000,00 дол. США, а 16000,00 дол. США - повернув син [PERSON] - [PERSON] . На теперішній час позивач заборгував [PERSON] 27060,16 дол. США, з яких: 25445,61 дол. США - позика, 1614,55 дол. США - 3% річних. (а.с. 55) Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2019 р. за №12019020290000278, закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України. (а.с. 52-56) На а.с. 61- 71 - відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з ІІ кварталу 1998 р. до IV кварталу 2019 р. На а.с. 127-130 - розрахунок представника відповідача [PERSON] заборгованості [PERSON] за договором позики від 10.01.2016 р. Свідок [PERSON] (зять позивача [PERSON] ) суду пояснив, що був присутній при написанні розписки [PERSON] від 15.01.2012 р. про отримання від [PERSON] 45000,00 дол. США позики зі сплатою відсотків, строком до 15.09.2012 р. В зазначений строк [PERSON] не зміг повернути борг [PERSON] , тому 29.09.2012 р. [PERSON] була написана розписка про отримання 74000,00 дол. США, строком до 29.09.2013 р. При її написанні свідок [PERSON] також був присутній. Зазначені суми були [PERSON] повернуті в вересні 2013 р. Зі слів позивачів знає, що кошти в сумі 150000,00 дол. США від [PERSON] [PERSON] не отримував, а розписка про їх отримання була написана під психологічним тиском та у зв`язку із скрутним матеріальним становищем позивача [PERSON] . В серпні 2014 р. [PERSON] позичив у [PERSON] 100000,00 дол. США, про що в його присутності була написана розписка, але у встановлений розпискою строк позивач не зміг повернути кошти, тому в січні 2016 р. [PERSON] написав розписку про отримання від [PERSON] позики в розмірі 150000,00 дол. США. Зі слів позивача йому відомо, що кошти за розпискою було повернуто. Свідок [PERSON] (кум позивача [PERSON] ) суду пояснив, що в листопаді 2017 р. йому зателефонував [PERSON] і попросив поїхати з ним, щоб повернути борг батька, на що він погодився. Позивач [PERSON] з [PERSON] на задньому сидінні автомобіля свідка довго спілкувались, виводили суму боргу, після чого [PERSON] передав дві пачки грошей - 16000,00 дол. США [PERSON] . Свідок [PERSON] запропонував [PERSON] взяти в [PERSON] розписку про те, що вже ніяких фінансових претензій немає. [PERSON] написав відповідну розписку і повідомив, що боргових розписок при собі немає, коли повернеться в м. Київ їх знищить. З розмови сторін свідок зрозумів, що [PERSON] повернув [PERSON] відсотки, нараховані на відсотки. Згідно ст. 1212 ч. 1 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 р. (справа №753/20514/16-ц) зазначено, що аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів). Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Відповідно до ст. 639 ч. 1 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ст. 638 ч. 2 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно ст. 640 ч. 1 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що між [PERSON] і [PERSON] був укладений 10.01.2016 р. договір позики, всі умови договору в розписці були сторонами обговорені, кошти в сумі 50000,00 дол. США та 16000,00 дол. США сплачувались [PERSON] позивачами в рахунок погашення заборгованості за договором позики, тобто, у виконання умов договору, а тому у відповідача [PERSON] була достатня та належна правова підстава набуття майна - отримання спірних коштів від позивача [PERSON] в сумі 50000,00 дол. США та від позивача [PERSON] (в рахунок погашення боргу [PERSON] ) в сумі 16000,00 дол. США. Доказу того, що договір позики від 10.01.2016 р. є недійсним суду не надано. В предмет позову, що розглядається, не входить вимога про оспорювання договору позики на тій підставі, що грошові кошти не були одержані [PERSON] від позикодавця [PERSON] або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. [PERSON] виконував умови договору позики (укладеного в письмовій формі, на теперішній час дійсного), повертаючи борг сумами 50000 дол. США і 16000 дол. США (через сина). Наявність договірного характеру правовідносин між [PERSON] та [PERSON] виключає можливість застосування ст. 1212 ЦК України, тому потрібно відмовити в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів.

Outcome: dismissed