Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд розірвати між нею та відповідачем, зареєстрований 19.08.2000 року у виконавчому комітеті Гришковецької селищної ради Житомирській області , шлюб, актовий запис № 19 . Змінити їй прізвище " [PERSON]" на дошлюбне " [PERSON]" . Стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки від його заробітку ( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 704,80 грн. В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Відповідач влаштовує скандали, чинить психологічне та фізичне насильство щодо неї, свідками даних подій є їхні діти, що негативно впливає на їх розвиток. Зазначає, що відповідач дозволяє собі без будь-яких пояснень не приходити додому по декілька тижнів. Від постійних суперечок погіршилось її самопочуття, вказала, що постійно перебуває в стані стресу. Близько двох місяців вони з відповідачем ніяких відносин не підтримують, підстав для примирення немає, збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить її інтересам. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає, хоча працює офіційно, має стабільний заробіток, інших утриманців немає, його стан здоров"я є задовільним. Враховуючи, що в добровільному порядку відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує, просить стягнути їх за рішенням суду. В судове засідання позивачка не з"явилися, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити повністю. Відповідач також в судове засідання , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, не з"явився, причину неявки суду не повідомлено. 31.05.2018 року відповідач [PERSON] на адресу суду надав відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що позовні вимоги визнає частково, погоджується на розірвання шлюбу, позовні вимоги щодо розміру аліментів визнає частково. Згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку на двох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо. Свої заперечення обґрунтовує тим, що його середня заробітна плата становить 7475,25 грн., щомісячно, він є учасником АТО, стан його здоров"я потребує постійної підтримки, на що він вимушений витрачати кошти. В даний час він проживає з матір"ю, яка є пенсіонеркою, її пенсія становить 1644 грн. Зазначений розмір пенсії не дозволяє забезпечити матері задовільний рівень проживання, він надає їй матеріальну допомогу на придбання ліків, продуктів харчування та інші потреби ( а.с. 28 ). У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження сторони 19.08.2000 року зареєстрували шлюб в виконкомі Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирській області, про що було зроблено актовий запис за № 19 ( а.с. 13). Від шлюбу сторони мають дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] ( а.с. 14-15). Згідно до довідки про склад сім"ї - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачкою за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 16). Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу , суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки , тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 , ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовий сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх заперечень проти з вимоги щодо розміру аліментів відповідач надав наступні письмові докази : копію посвідчення учасника бойових дій ( а.с. 29), довідку про доходи від 22.05.2018 року, з якої вбачається , що він працює у ГУНП в Житомирській області та має середньомісячний заробіток 7971,56 коп., ( а.с. 30)., копію довідки про отримання пенсії [PERSON], розмір щомісячної пенсії становить 1644,82 грн., ( а.с. 31)., копії медичних документів ( а.с. 32- 35). За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом щомісячний дохід родини позивачки становить 5568,67 грн ( 3548,67+1130,00+890), таким чином на одну особу припадає 1856,22 грн., що є меншим прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки згідно Закону України " Про державний бюджет України на 2018 рік" зріс розмір прожиткового мінімуму , а саме для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня він становить 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., а з 1 грудня - 2027 грн. Дохід відповідача щомісячно становить 7917,56 грн. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він має незадовільний стан здоров"я, надає матеріальну допомогу матері - пенсіонерці, оскільки в підтвердження даних обставин, відповідачем всупереч вимог ЦПК України не надано суду жодного належного доказу, зокрема, доказу про те, що він дійсно проживає з матір"ю - пенсіонеркою, яка перебуває на його утриманні, купує їй ліки, продукти харчування, тощо. Також, як вбачається з медичної документації, яка долучена відповідачем до відзиву на позовну заяву, його стан здоров"я є задовільним, жодних медичних протипоказань для продовження служби в органах поліції не встановлено, будь-яких оперативних втручань він не потребує, коштів на лікування не витрачає. Крім того, відповідач є учасником бойових дій, що надає йому право на отримання пільг по сплаті комунальних послуг. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини від заробітку ( доходу ) відповідача , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, підлягають до повного задоволення, оскільки син сторін - [PERSON], [INFO], є дитиною - інвалідом , має важке захворювання - атопічний дерматит, в зв"язку з чим потребує додаткових матеріальних витрат, стан здоров"я та матеріальне становище відповідача дозволяють сплачувати йому аліменти в тому розмірі, який просить позивачка, інших утриманців у платника аліментів станом на день винесення судового рішення немає, він є молодою працездатною людиною, стягнення аліментів у зазначеному розмірі не поставить його в скрутне матеріальне становище. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачкою про зверненні до суду з даним позовом в сумі 704,80 грн., а також судовий збір за вимогою про стягнення аліментів, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даною позовною вимогою. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved