Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Державний виконавець відділу ДВС Полонського районного управління юстиції Савіч Ю.А. звернувся до суду з вищевказаним поданням. Подання мотивовано тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 150/758/13-ц провадження № 2/150/260/13 від 18.10.2013 року виданого Чернівецьким районним судом Вінницької області 04.04.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON] [INFO], починаючи з 08.08.2013 року і до досягнення нею повноліття. Державним виконавцем 16.04.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копію якої надіслано боржнику із наданням добровільного семиденного строку для виконання. Про те, боржником рішення суду не виконується і з серпня 2013 року по лютий 2015 року утворилась заборгованість по аліментних зобов"язаннях в розмірі 8909 грн. Державний виконавець в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просив проводити слухання у його відсутності. Вивчивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що дане подання задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року з наступними змінами, регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов'язань. Відповідно до п.18 частини 3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання свої обов'язків, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника до виконання зобов'язань за рішенням. Згідно з ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону N 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Крім того, слід зазначити що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні. Як вбачається з матеріалів подання, на підтвердження доводів, викладених у поданні, державним виконавцем відділу ДВС Полонського районного управління юстиції не зазначено та не надано жодних доказів, які вказують що боржник ухиляється від виконання своїх аліментних зобов'язань, а твердження державного виконавця про те, що несплата боргу ї є ухиленням від виконання зобов"язань є лише його припущенням Також зі змісту подання не вбачається, що боржник - [PERSON] має намір покинути територію України, відсутні також дані про наявність у останнього закордонного паспорту. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до остаточного висновку, що в задоволенні подання слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed