Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 8, 756 га , яка розташована на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області , в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказувала, що її сестра [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.2011 року , серії ВРЛ № 269930, виданого Юр»ївською районною державною нотаріальною конторою, після смерті свого чоловіка [PERSON] , успадкувала належну останньому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 8, 756 га, однак за життя , в зв»язку зі смертю, не встигла отримати державного акту на право власності на успадковану земельну ділянку. Після смерті сестри позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 29.10.2013 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно у вигляді вищезазначеної земельної ділянки, у зв»язку з ненаданням правовстановлюючого документу на останню, а саме державного акту на право приватної власності на землю , виготовленого на ім»я спадкодавця. Позивачка зазначала, що надати нотаріусу вказані документи не має змоги, оскільки за життя її сестра [PERSON] , після розроблення технічної документації на землю, по причині своєї смерті не встигла отримати державний акт на право приватної власності на успадковану земельну ділянку, а відтак, за таких обставин, позивач не в змозі самостійно виготовити та надати нотаріусу правовстановлюючі документи на землю. Отже, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на зазначене майно у звичайному порядку , а тому вимушений звертатися до суду. Посилаючись на ст. ст. 3, 15 ЦПК України, ст. ст. 1218, 1225 ЦК України позивачка просила визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8, 756 га, розташовану на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, яка була успадкована сестрою після смерті чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.2011 року серії ВРЛ № 269930 та належала останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 070868, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4073. В судове засідання представник позивачки по справі [PERSON] не з"явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав повністю та судові витрати по справі просив залишити за позивачем (ас. 29, 30,146). Відповідач по справі Юр»ївська селищна рада Юр"ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з"явилися, надавши суду телефонограму про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги визнали у повному обсязі (ас.145 ). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог відділ Держземагентства у Юр»ївському районі в судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, проти позовних вимог не заперечували (ас.135). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Юр»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області , що були залучені до участі в справі на підставі ухвали суду від 21.05.2014 року (ас. 36, 37), в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заперечень проти позову не надали (ас.143). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з"явившихся сторін по справі , на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: - так, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.2013 року (ас.6) та копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.07.1968 року (ас.7), а також відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.09.1979 року (ас.12) та копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.11.1978 року (ас.12), вбачається, що позивачка [PERSON] (раніше [PERSON]) є рідною сестрою [PERSON] ( раніше [PERSON]); - відповідно до копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] від 25.10.2012 року (ас.8), сестра позивачки [PERSON] - померла [INFO] року. З матеріалів спадкової справи № 86- 2011 до майна померлого 22.01.2010 року [PERSON] (ас. 116-134), вбачається, що спадкоємцем майна останнього є його дружина [PERSON], яка 29.06.2011 року за реєстровим номером 640 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно останнього у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8 ,756 га, розташованої на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району та належної померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 070868, виданого на підставі рішення Юр»ївської селищної ради за № 115 від 14.12.2001 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4073 (ас.10,11,133). За життя, а саме в 2012 році, сестрі позивачки [PERSON] землевпорядною організацією ТОВ » Земля і право», відповідно до вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку, власником якої був [PERSON], однак до 01.01.2013 року сестра позивачки [PERSON] Державний акт не отримала, що підтверджено в судовому засіданні довідкою відділу Держземагентства в Юр»ївському районі за № 1/19-1039 від 24.04.2014 року (ас.16), при цьому неможливість отримання такого акту пов»язана зі смертю [PERSON] [INFO] року. Згідно копії матеріалів спадкової справи № 33/2013 , наданої Юр»ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області (ас. ас. 75-111), позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри та є єдиним спадкоємцем за законом після смерті останньої (ас.77, 100 ). Зі спадкової справи вбачається, що 29.10.2013 року позивачеві видане свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої сестри [PERSON] у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,835 га, розташованої на території Юр»ївської селищної Ради Юр»ївського району, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 070869 (ас.110). Разом з тим, постановою державного нотаріуса Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 29.10.2013 року за № 351/02-31 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,756 га, яка розташована на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району та належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], у зв»язку з відсутністю у позивачки правовстановлюючого документу на зазначене майно, виготовлено на ім»я спадкодавця [PERSON] ( ас.17 ). В судовому засіданні встановлено, що успадкувавши зазначене майно в установленому законом порядку після смерті чоловіка [PERSON] сестра позивачки [PERSON] за життя належним чином не зареєструвала на нього права власності, а відтак, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, зазначене питання має вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до вимог п. 4.15 глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України «, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцю та Витягу з реєстру прав власності. Відсутність вказаного документу не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Отримати такий документ в даний час неможливо, тому що власник майна помер, а відповідно до ч.7 ст.16 Закону України » Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ним особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим законом. Суд зауважує, що свідоцтво про право на спадщину є процесуальним нотаріальним актом, який засвідчує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємця. Якщо спадкове майно підлягало обов»язковій державній реєстрації, то свідоцтво про право на спадщину виступає для спадкоємця як правовстановлюючий документ. Право на спадщину не оформлене у нотаріуса не може бути реалізоване, якщо майно, згідно чинного законодавства підлягає обов»язковій державній реєстрації. Незважаючи на те, що сестра позивачки [PERSON] за життя не зареєструвала своє право власності у встановленому законом порядку на успадковане після смерті чоловіка майно, останнє, відповідно до вимог ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини належить останній з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У зв»язку з тим, що на сьогоднішній день право власності на земельну ділянку не зареєстроване в державних органах реєстрації права власності на нерухоме майно за померлим спадкодавцем [PERSON], іншим шляхом, окрім як в судовому порядку, позивач не може реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті сестри. На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] , на час своєї смерті , мав право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 8, 756 га , при цьому таке право в порядку спадкування перейшло до позивача. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст.1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов»язковим, коли об»єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов»язковій державній реєстрації. Свідоцтво про право на спадщину підтверджує той факт, що до спадкоємців перейшли всі права та обов»язки спадкодавця. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникало у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України, що була виключена на підставі Закону № 402-У11 від 04.07.2013 року). З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивача перейшло право на земельну ділянку, що належала спадкодавцеві за життя , але отримати свідоцтво про право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом позивач не в змозі через відсутність у останнього правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8, 756 га.. Враховуючи волю представника позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за позивачем

Outcome: approved