Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у шлюбі з 21.08.2003 року по 20.11.2007 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу і до цього часу дитина проживає з позивачкою, виховується та утримується виключно позивачкою. Відповідач деякий час після розірвання шлюбу нерегулярно надавав позивачці грошові кошти на утримання дитини, однак з часом припинив будь-яку участь у витратах на дитину. Відповідач вже тривалий час не виконує свої обов"язки щодо участі в утриманні дитини, домовленості між сторонами щодо аліментів на дитину не досягнуто. Крім того, вказує про те, що дитина хворіє на бронхіальну астму, страждає на екзему та алергію, у зв"язку з чим потребує лікування та спеціального дієтичного харчування, проходження реабілітації в санаторних умовах на Південному березі Криму двічі на рік. Вартість лікувальної путівки становить 16720, 00 грн. Оскільки батько повинен брати участь у додаткових витратах на дитину, позивачка вважає, що він повинен сплатити половину вартості вказаної путівки. На підставі викладеного позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 8360, 00 грн. В судовому засіданні представник позивачки повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що з моменту народження дитини і до цього часу відповідач ніколи не ухилявся від утримання дитини, в межах своїх можливостей сприяв розвитку дитини. З 2008 по 2013 рік включно він неодноразово надсилав грошові кошти на утримання дитини, посилки з різними сезонними речами, продукти та іграшки. Також зазначила, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у судовому порядку, але заперечує щодо розміру, що вказує позивачка, так як він офіційно працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 1230, 00 грн., на його утриманні перебуває син [PERSON] від попереднього шлюбу, який є студентом і потребує матеріальної допомоги. Представник також вказала про те, що відповідач не заперечує сплатити вартість частини путівки на оздоровлення дитини, але лише після того, як будуть надані належні фінансові документи або сплачена вартість путівки, пояснюючи це тим, що відповідач має бажання особисто поїхати з дитиною на оздоровлення. На підставі викладеного представник відповідача просила позовні вимоги задовольнити частково. Вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2003 року по 20.11.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження та рішенням суду про розірвання шлюбу (а.с.8-9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Як встановлено судом, неповнолітня дитина [PERSON] знаходиться на утриманні матері, яка працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 1320, 00 грн., що підтверджується довідкою від 03.02.2014 року. З наданих суду документів також вбачається, що відповідач працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 1230, 00 грн., що підтверджується довідкою від 05.12.2013 року (а.с.77). Інших доходів відповідач не має. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що останнім часом (з червня 2013 року) відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, а також не заперечує проти стягнення з нього аліментів у судовому порядку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина [PERSON] перебуває на утриманні своєї матері, яка працює, отримує заробітну плату; стан здоров"я дитини, який хворіє на бронхіальну астму, страждає на екзему та алергію, у зв"язку з чим потребує лікування та спеціального дієтичного харчування, що підтверджується медичною довідкою. Також судом враховується те, що відповідач працює, отримує заробітну плату, є працездатною особою, наявність у відповідача двох дітей від попереднього шлюбу, один з яких [PERSON] проживає разом з ним, є студентом денної форми навчання, перебуває на утриманні відповідача, що підтверджується відповідними довідками (а.с.42-44), а також матеріальний стан батька дитини, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку (доходу), а саме в розмірі 13 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Судом не приймаються до уваги посилання позивачки та її представника про те, що відповідач є матеріально забезпеченим, має мінливий дохід, але не менше 7000, 00 - 10000, 00 грн., оскільки дані твердження не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і не були підтверджені жодними належними доказами. Надані відповідачем письмові докази повністю спростовують дані твердження позивачки та її представника. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, то судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як встановлено при розгляді справи, неповнолітній [PERSON] хворіє на бронхіальну астму, страждає на екзему та алергію, у зв"язку з чим потребує лікування та спеціального дієтичного харчування, а також проходження реабілітації в санаторних умовах на Південному березі Криму двічі на рік, що підтверджується консультативним висновком від 30.10.2013 року (а.с.14). Позивачка [PERSON], на підтвердження своїх позовних вимог, надає рахунок-фактуру від 09.11.2013 року (а.с.25) на сплату двох путівок (на дитину та позивачку) на загальну суму 16720, 00 грн. у санаторії "Юрміно" на Південному березі Криму, який є профільним санаторієм у лікуванні органів дихальної системи та алергії, на період перебування у санаторії з 09 по 28 грудня 2013 року включно. Частиною 2 статті 185 Сімейного кодексу України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року визначено, що звертається увага суду на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. В своїх запереченнях щодо позовних вимог відповідач та в своїх поясненнях представник відповідача вказували про те, що відповідач не заперечує сплатити вартість частини путівки на оздоровлення дитини, але також зазначали про те, що відповідач має бажання особисто поїхати з сином на відпочинок, а тому готовий сплатити вартість путівки лише при наявності обґрунтованого розрахунку (на наступний період) або підтвердження понесення відповідних витрат. З урахуванням вимог діючого законодавства, наданих документів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволенню не підлягають, оскільки наданий суду рахунок-фактура підтверджує лише вартість путівки на період з 09 по 28 грудня 2013 року, який вже минув, інший рахунок суду наданий не був, а також не були надані фінансові документи, що підтверджують сплату позивачкою грошових коштів за путівки для оздоровлення дитини, а стягнення вказаної суми грошових коштів, як додаткові витрати на утримання дитини, наперед суд вважає недоцільним. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дитини, а в іншій частині в задоволенні позову повинно бути відмовлено. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial