Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивачка 28.08.2013 року звернулася до суду| з вказаним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 лютого 2012 року вона уклала договір довічного утримання з відповідачкою, за яким вона передала, а відповідачка отримала у власність 2/3 частини будинку [ADDRESS]. При цьому, відповідачка взяла на себе зобов'язання забезпечувати її доглядом, харчуванням, медичним забезпеченням, утриманням її житла в належному стані. Після укладення договору, відповідачка виконувала свої зобов"язання, потім стала рідше приходити до неї, а з грудня 2014 року взагалі перестала виконувати свої обов"язки перередбачені договором, тому просить суд розірвати зазначений договір, та повернути будинок у її власність. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю - позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка та її представник - в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що відповідачка умови договору довічного утримання виконувала належним чином, і бажає їх виконувати в подальшому. Той факт, що вона перестала виконувати обов"язки по утриманню позивачки з січня 2015 року, пов"язує з поведінкою брата позивачки, який перешкоджає їй виконувати свої обов"язки належним чином, тому просить суд відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. Суд, заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2012 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу. Згідно п.1 договору позивачка передала у власність відповідачці належні їй на праві приватної власності 2/3 частини житлового будинку по [ADDRESS], а відповідачка взяла на себе зобов"язання довічно утримувати позивачку на умовах договору. Договором довічного утримання визначені обов'язки набувача а саме: забезпечення погашення заборгованності по комунальним платежам, житлом шляхом збереження права пожиттєвого проживання у відчужуваній частині будинку, харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя, грошова оцінка яких складає за згодою сторін у розмірі двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян встановлених законодавством. Пунком 8 договору передбачено, що він може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 749 ЦК України встановлено обов'язок набувача за договором довічного утримання та передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечити відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Стаття 755 ЦК України визначає підстави для розірвання договору довічного утримання в судовому порядку. Підстави для розірвання договору пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором довічного утримання. Судом встановлено, що відповідачка з січня 2015 року не виконує обов"язків за договором довічного утримання. Між сторонами склалися відносини, при яких виконання відповідачкою визначених договором обов"язків на теперішній час, а також в майбутньому є не можливим. Доводи відповідачки про існування обставин які перешкоджають їй виконувати свої обов"язки по догляду за позивачкою не з її вини, як і свідчення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про це зі слів відповідачки, об"єктивно не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. При цьому, суд бере до уваги те, що у данному випадку наявність вини набувача - відповідача по справі, у невиконанні або неналежному виконанні його умов значення не має, тому посилання відповідачки на вищевказані обставини, суд до уваги не приймає. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст.526, 744, 754-756 ЦК України,

Outcome: approved