Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, зазначивши, 29 вересня 2014 року між позивачем та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки 0,25 га, яка належала дарувальнику на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 20.11.2004 року на підставі рішення 12 сесії 4 скликання Верхньоводянської сільської ради, кадастровий [NUMBER]. На зазначеній ділянці в 2015 році позивач самочинно збудував будівлю майстерні по ремонту автотранспорту загальною площею 161,5 м2. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Після завершення будівництва Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації від 15 жовтня 2015 р. був виготовлений технічний паспорт на майстерню по ремонту автотранспорта. Надалі позивач звернувся до відділу містобудування та архітектури Рахівської РДА що до відповідності вказаної будівля нормам ДБН 360-92 "Містобудування . Планування і забудова міських та міських поселень". Відповідно до інформаційного листа №30 від 27.11.2015 року: "Майстерня по ремонту автотранспорту відповідає вимогам державних будівельних норм України". З отриманими технічним паспортом та вищезгаданим інформаційним листом позивач звернувся із заявою до Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Закарпатській області про введення майстерні в експлуатацію та оформлення права власності на будівлю. На своє звернення він отримав листа №1007-3.7/1766 від 25.12.2015 року в якому, через те що це не відноситься до їх компетенції, йому було відмовлено в задоволенні його прохання та рекомендували звертатись для вирішення даного питання до суду. На підставі чого просив визнати за ним право власності на будівлю автомобільної майстерні, розташовану в с. Верхнє Водяне, загальною площею 161,5 кв.м. Ухвалою суду від 28 березня 2016 року до участі в справі залучено управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, відділ містобудування та архітектури Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області в якості співвідповідачів. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі та задоволення позовних вимог. Представник відповідача - Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з"явився. Сільський голова Гуцул В.Д. надала заяву про розгляд справи без представнирка сільської ради, позовні вимоги визнають. Представник відповідача - відділу містобудування та архітетктури Рахівської РДА в судове засідання не з"явився. Начальник відділу О. Боднарчук надав заяву про розгляд справи без їхнього представника та вирішення позовних вимог на розсуд суду. Представник відповідача - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої по вул. Воз»єднання в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що стверджено договором дарування земельної ділянки від 29 вересня 2014 року, укладеного між [PERSON], як дарувальником та [PERSON], як обдарованим. На згаданій земельній ділянці позивачем самовільно, без належного дозволу та затвердженого проекту на забудову, збудовано майстерню по ремонту автотранспорту загальною площею 161,5 кв.м. При цьому судом достовірно встановлено, що під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, про що вказує Інформаційний лист відділу містобудування та архітектури Рахівської РДА №30 від 27 листопада 2015 року, Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об"єкта від 1 грудня 2015 року, складений ПП [PERSON] Після завершення будівництва Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації від 15 жовтня 2015 р. був виготовлений технічний паспорт на майстерню по ремонту автотранспорта. З отриманими технічним паспортом та вищезгаданим інформаційним листом позивач звернувся із заявою до Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Закарпатській області про введення майстерні в експлуатацію та оформлення права власності на будівлю. На своє звернення він отримав листа №1007-3.7/1766 від 25.12.2015 року в якому, через те що це не відноситься до їх компетенції, йому було відмовлено в задоволенні його прохання та рекомендовано звертатись для вирішення даного питання до суду. Довідкою техніка з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] №04/10 від 2 жовтня 2015 року стверджено, що ступінь готовності самовільно збудованої будівлі майстерні становить 100%, а вартість - 358847 гривень. У відповідності до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч.2 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що закон не містить жодної норми, яка б прямо встановлювала неправомірність набуття права власності на самочинно збудовану споруду, питання щодо законності набуття права власності належить до компетенції суду. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право власності набувається у порядку, визначеному законом; право приватної власності є непорушним. Постановою №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року роз"яснено, що власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах. У відповідності до положень ч.1 ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі та споруди. Таким чином, враховуючи, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,25 га, що розташована в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та на якій позивачем, побудовано будівлю майстерні по ремонту автортранспорту, готовність якої на даний час становить 100 %, із додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, дії позивача не порушують прав та інтересів інших осіб, спору стосовно будівлі немає, за таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на самочинно збудовану будівлю майстерні по ремонту автотранспорту.

Outcome: approved