Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що ним, [PERSON] і [PERSON] планувалось укладення договору позики під 10% річних. Кошти їй були необхідні для розвитку її підприємницької діяльності. На виконання зазначеного нею на її картковий рахунок [NUMBER], відкритий в АТ «УкрСіббанк», перераховано 16800 грн., з яких: 10000 грн. згідно квитанції № 18 від 30 листопада 2011 року, 6800 грн. згідно квитанції № 45 від 20 лютого 2012 року. Однак, в подальшому жодних договорів ними не укладалось. Таким чином, 16800 грн. є майном, набутим [PERSON] без достатніх правових підстав. Згідно вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З огляду на зазначене він, [PERSON], 17 вересня 2013 року звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою повернення йому 16800 грн. безпідставно набутих коштів. Зазначена вимога [PERSON] не виконана, 16800 грн. йому не повернуто. На забезпечення виконання [PERSON] зобов»язання з повернення позики 30 листопада 2011 року між ним і [PERSON] укладено договір поруки. Згідно умов п. 1.1 договору поруки [PERSON] в повному обсязі поручився перед ним за повернення наданих 30 листопада 2011 року у позику відповідачу [PERSON] 10 000 грн. та коштів, що будуть надані в позику у майбутньому, зокрема, але не виключно 20 лютого 2012 року. П.П. 4.1., 4.2. договору поруки передбачено, що [PERSON] і [PERSON] несуть солідарну відповідальність за виконання зобов»язання за договором, а він вправі звернутись з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов»язання, як окремо до кожного з відповідачів, так і до обох одночасно. Враховуючи викладене та на підставі вимог ст. ст. 541, 543 ЦК України він вправі пред»явити позов про солідарне стягнення 16800 грн. як з [PERSON], так і з [PERSON]. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на його користь борг в розмірі 16800 грн.. В судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача подав суду заяву, у якій позов підтримав і просив розглянути справу у відсутності позивача і представника позивача. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду від відповідача надійшла телеграма про відкладення розгляду справи у зв»язку з її хворобою, однак доказів відсутності відповідача в судовому засіданні з поважних причин [PERSON] суду не надала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в наданих суду запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог до нього і вирішити справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] на картковий рахунок відповідача [PERSON] [NUMBER], відкритий в АТ «УкрСіббанк», перераховано 16800 грн., з яких: 10000 грн. згідно квитанції № 18 від 30 листопада 2011 року, 6800 грн. згідно квитанції № 45 від 20 лютого 2012 року, що підтверджується копіями вказаних квитанцій. Як зазначив у позовній заяві [PERSON], між ним і [PERSON] планувалось укладення договору позики під 10% річних, і кошти їй були необхідні для розвитку її підприємницької діяльності. Однак, в подальшому жодних договорів між ними не укладалось, і таким чином, 16800 грн. є майном, набутим [PERSON] без достатніх правових підстав. Згідно вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Позивач [PERSON] 17 вересня 2013 року звернувся до відповідача [PERSON] з письмовою вимогою про повернення йому 16800 грн. безпідставно набутих коштів. Зазначена вимога [PERSON] не виконана, 16800 грн. йому не повернуто. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує зобов"язання по поверненню безпідставно набутих коштів, а тому позов підлягає задоволенню частково, а саме щодо вимог до відповідача [PERSON], і з відповідача на користь позивача слід стягнути 16 800 грн.. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК цього Кодексу. Згідно вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно вимог ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку. У разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Судом встановлено, що 30 листопада 2011 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель в повному обсязі поручається перед кредитором за виконання [PERSON] зобов»язання за договором позики з повернення 10 000 грн. наданих 30 листопада 2011 року кредитором боржнику у позику та коштів, що будуть надані в позику у майбутньому, зокрема, але не виключно 20 лютого 2012 року. Згідно умов п. п. 2.1., 2.2. договору поруки порукою забезпечується зобов»язання боржника зі сплати отриманих від кредитора у позику грошових коштів, що вже виникло або може виникнути у майбутньому. Ліміт відповідальності поручителя за цим договором обмежується 16 800 грн.. Надання боржнику кредитором у позику більшої суми грошових коштів без внесення відповідних письмових змін до даного договору розумітиметься як збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди. Відповідно до умов п. п. 4.1., 4.2. договору поруки боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність за виконання зобов»язання за основним договором. Кредитор вправі звернутися з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов»язання як окремо до боржника і поручителя, так і до обох одночасно. Згідно умов п. п. 5.1., 5.2. договору поруки у випадку порушення цього договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов»язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається не винуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов»язання. Як вбачається з умов укладеного договору поруки відповідальність поручителя [PERSON] настає в разі укладення [PERSON] договору позики з [PERSON], і лише тільки у випадку укладення договору позики і мало бути забезпечення порукою зобов»язання боржника зі сплати отриманих від кредитора у позику грошових коштів, що вже виникло. Оскільки договору позики між [PERSON] і [PERSON] укладено не було, тому відповідач [PERSON] не може відповідати за виконання зобов»язань [PERSON] щодо повернення нею безпідставно набутих коштів в розмірі 16800 грн., і в даному випадку правила договору поруки від 30 листопада 2011 року не поширюються на правовідносини, що склалися між [PERSON] і [PERSON]. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні вимог до [PERSON] про стягнення з нього грошових коштів як з поручителя за договором поруки від 30 листопада 2011 року. Також з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. на користь позивача [PERSON] відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial