Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON], який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину жилого будинку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області 11 березня 2014 року. [PERSON], в інтересах якої подано позовну заяву, [PERSON] доводилась матір»ю, про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER], видане повторно виконкомом Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 12 лютого 2001 року. [INFO] померла [PERSON]. [PERSON] [PERSON] доводилась бабкою по матері, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00013578589, дата формування 11 березня 2014 року, та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00013577942, дата формування 11 березня 2014 року. На момент смерті [PERSON] мала право власності на жилий будинок [ADDRESS] загальною площею 64,8 кв.м., про що свідчить рішення виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 27 березня 1992 року № 41/8 та свідоцтво на право власності на жилий будинок від 03 червня 1999 року. Зазначений будинок раніше належав батькам [PERSON], а в 1992 році вводився в експлуатацію в зв»язку з реконструкцією. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на жилий будинок [ADDRESS] загальною площею 64,8 кв.м.. За життя [PERSON] і до її смерті [PERSON] проживала разом з бабкою і була зареєстрована за адресою їх спільного проживання, про що свідчить довідка Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16 січня 2013 року № 29. Батько [PERSON] [PERSON] проживав окремо за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області № 5 (протокол № 11 від 11 червня 2014 року), батькові [PERSON] надано дозвіл на вступ у спадщину від імені неповнолітньої дитини [PERSON] і надано дозвіл [PERSON], за згодою батька, на підписання правовстановлюючих документів щодо вступу у спадщину. Рішенням 35 сесії 6 скликання Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17 липня 2014 року за [PERSON] закріплено частку земельної ділянки, яка згідно земельно-шнурової книги була в користуванні [PERSON]-бабки [PERSON], співвідносно частці жилого будинку. Після отримання відповідних рішень [PERSON] звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини за законом в інтересах неповнолітньої [PERSON]. Однак, у зв»язку з тим, що він не має правовстановлюючого документу на спадкове майно, і на вимогу нотаріуса правовстановлюючі документи на спадкове майно не може надати, а також не має можливості поновити його, оскільки не є родичем і спадкоємцем померлої, неповнолітня [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом і здійснити відповідну реєстрацію, у зв»язку з чим він змушений звернутись до суду. На час смерті [PERSON] була в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], однак [PERSON] не проживав з [PERSON] в зв»язку з тим, що проживав з іншою жінкою-[PERSON], з якою має спільну дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON] претендує на частину спадщини за законом, як чоловік померлої дружини. Враховуючи викладене, позивач [PERSON], який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], просив визнати за [PERSON], [INFO], право власності на ? частину жилого будинку [ADDRESS] загальною площею 64,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав і просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, а саме в частині визнання права власності за [PERSON] ? частини жилого будинку [ADDRESS], у решті позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідків, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. 11 березня 2014 року [PERSON], як законний представник своєї неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], звернувся із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначав, що спадкоємицею є його дочка [PERSON] у зв»язку з тим, що її мати, а дочка померлої [PERSON], померла [INFO], і тому він приймає спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], в інтересах своєї неповнолітньої дочки. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 11 березня 2014 року. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою з [INFO] по теперішній час не заводилась. [PERSON] доводилась дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом по народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13 лютого 2001 року. Згідно вказаного свідоцтва про народження [PERSON] її батьком є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції від 13 лютого 2001 року [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON], яка народилась [INFO] у громадянки [PERSON]. 28 березня 2014 року [PERSON] звернувся із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після своєї дружини [PERSON]. 23 червня 2015 року [PERSON], яка діє за згодою свого батька [PERSON], подала до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контор заяву, в якій зазначила, що спадщину, що залишилась після смерті спадкодавиці за правом представлення своєї матері, вона прийняла, і просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину вказаного жилого будинку (без урахування виділу ? частки права власності, яка належить [PERSON]), а ? частину спадщини, спадкоємцем на яку є [PERSON], просила залишити відкритою. Відповідно до довідки Личанської сільської ради Києво-Святошинського району від 11 червня 2015 року № 242 [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1978 року по день смерті [INFO], і разом з нею на день смерті були зареєстровані чоловік-[PERSON], онука [PERSON], син чоловіка [PERSON]. Згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок виконавчий комітет Личанської сільської ради 03 червня 1999 року посвідчив, що цілий жилий будинок, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності, і дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 27 травня 1992 року № 41/8. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 червня 2015 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори відмовлено неповнолітній [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить померлій [INFO] [PERSON], оскільки не надано правовстановлюючого документу на вказаний жилий будинок. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 116/2014 року Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» була видана Інвентаризаційна справа на будинок [ADDRESS]. Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 10 липня 2014 року № 526 згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок від 03 червня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Личанської сільської ради на підставі рішення виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 27 травня 1992 року № 4 (зареєстровано в БТІ 05 червня 1999 року за реєстровим № 196 у реєстраційній книзі № 1). За результатами поточної інвентаризації змін не встановлено і загальна площа житлового будинку становить 64,8 кв.м., житлова-29,8 кв.м.. Домоволодіння складається з наступних будівель та споруд: житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Г» та літ. «Е», вбиральні літ. «В», погрібу літ. «Д», огорожі 1-2. Також 18 червня 2014 року КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради» на будинок [ADDRESS] був складений технічний паспорт на ім»я [PERSON] і даний жилий будинок має загальну площу 64,8 кв.м. та житлову площу 29,8 кв.м.. З матеріалів справи також вбачається, що 22 квітня 2011 року було повторно видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], згідно якого [PERSON] і [PERSON] з 24 грудня 1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24 грудня 1988 року зроблено відповідний актовий запис за № 40. Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки із наказу Агропромислового об»єднання Києво-Святошинського району радгоспу «Шпитьківський» № 109 від 12 червня 1991 року «Про виділення земельної ділянки [PERSON]» на підставі поданої заяви і генерального плану забудови с. Личанка наказано закріпити земельну ділянку [PERSON] в розмірі 0,38 га, в тому числі під будівництво нового жилого будинку 0,15 га в [ADDRESS], і після рішення виконкому сільської ради земельну ділянку виділити в натурі і в земельно-кадастровій книзі радгоспу провести запис на підставі наказу, та попереджено [PERSON], що даний наказ не дає права на будівництво до повного оформлення документації і отримання плану в райвиконкомі. Рішенням виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 27 травня 1992 року № 41/8 вирішено затвердити акт на ввід в експлуатацію індивідуального житлового будинку і ввести житловий будинок в експлуатацію [PERSON] в [ADDRESS], загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м.. Згідно наданої суду копії Акту обстеження умов проживання [PERSON], від 26 травня 2015 року депутата Личанської сільської ради зазначено, що [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS], останнім часом ніде не працювала і жила в будинку за рахунок свого чоловіка [PERSON]. За життя [PERSON] її чоловік не проживав із нею, але постійно допомагав продуктами харчування, ліками, дровами, коштами, та поховав її. Будинок, в якому проживала [PERSON] до дня смерті, побудований батьками [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала свідчення суду, що вона доводилась двоюрідною сестрою [PERSON]. Свідок зазначила, що після одруження [PERSON] і [PERSON] його батьки допомагали подружжю і купили клуб в селі, розібрали його та за рахунок даних будівельних матеріалів був побудований новий жилий будинок в [ADDRESS]. Свідок надала свідчення, що за її двоюрідною сестрою [PERSON] до моменту її смерті доглядав її чоловік [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що він, як каменяр, приймав участь у будівництві жилого будинку [ADDRESS], і мати [PERSON] платила йому грошові кошти за виконану ним роботу. З моменту одруження [PERSON] і [PERSON] жили спочатку в будівлі, схожій на сарай, за вказаною адресою, а будинок, в будівництві якого він брав участь, був новозбудований. Свідок зазначив, що [PERSON] організував поховання [PERSON] після її смерті. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала свідчення суду, що батьки [PERSON] допомагали подружжю і купили в с. Горбовичах клуб та за рахунок вказаних будівельних матеріалів будувався новий жилий будинок, який є на даний час і знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний жилий будинок був побудований під час перебування [PERSON] і [PERSON] в шлюбі. За даною адресою в [ADDRESS] був старий дерев»яний будинок, якого можна назвати «шевченківською хатою», в якому неможливо проживати, і в даний час він обріс бур»янами та непридатний зовсім для проживання. Свідок зазначила суду, що [PERSON] допомагав [PERSON] за її життя, і після смерті організовував її поховання. Згідно вимог ст. 22 Кодексу про шлюб і сім"ю України, який також діяв на момент виникнення даних правовідносин між [PERSON] і [PERSON], майно, набуте подружжям в період шлюбу, є об"єктом їх спільної сумісної власності. Кожний з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до вимог ст. 28 Кодексу про шлюб і сім"ю України у випадку поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про власність» і ч. 1 ст. 22 КпШС України, які були чинними на час виникнення правовідносин, та які аналогічні відповідним нормам СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічне положення закону закріплено й у статті 60 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами ст. 61 Сімейного кодексу України об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1226 ЦК україни частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. За таких обставин суд, проаналізувавши норми законодавства, дійшов висновку, що [PERSON] має право на ? частину зазначеного жилого будинку, набутого ним з [PERSON] за час їх перебування у шлюбі. На іншу ? частину спільного майна, що припадає на його дружину, відкрилась спадщина, яку відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1266 ЦК України успадковують в рівних частках її внука [PERSON], [INFO], по праву представлення після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], і відповідач [PERSON], як переживший з подружжя. Таким чином, [PERSON], [INFO], має право на ? частину жилого будинку [ADDRESS] загальною площею 64,8 кв.м., жилою площею 29,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Доводи ж позивача в позовній заяві, що зазначений будинок раніше належав батькам [PERSON], а в 1992 році вводився в експлуатацію в зв»язку з реконструкцією, є необгрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України [PERSON] і відповідач [PERSON] є такими, що прийняли спадщину. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними частково позовні вимоги позивача і дійшов висновку про задоволення позову частково і за [PERSON], [INFO], в інтересах якої діє [PERSON], слід визнати право власності на ? частину жилого будинку [ADDRESS] загальною площею 64,8 кв.м., жилою площею 29,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Судовий збір підлягає стягненню з позивача [PERSON] і відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, і тому слід стягнути з [PERSON] і [PERSON] по 417 грн. 23 коп. судового збору з кожного на користь держави.

Outcome: partial