Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Прокурор Заводського району м. Миколаєва звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 25 березня 2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12015150030000334 від 21 січня 2015 року, за обвинувальним актом щодо [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрите у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Досудовим розслідуванням було встановлено, що 20 січня 2015 року [PERSON] у кімнаті [ADDRESS], спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді забою правої лицевої області, спинки носа, грудної клітини з права і грудного відділу хребта, які відностяться до категорії легкого ступеню тяжкості. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Миколаївської обласної дитячої лікарні з 20.01.2015 по 23.01.2015 року (3 ліжко-дні), на його лікування витрачено 923,26 грн. На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України (відповідно до заяви про зміну підстави позову) прокурор просив стягнути з [PERSON] як з особи, яка завдала шкоду у вигляді витрат закладу охорони здоров"я, на користь держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської державної адміністрації вартість стаціонарного лікування потерпілого [PERSON] в сумі 923,26 грн., а також стягнути судовий збір на користь держави. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник особи, яка уповноважена на виконання функцій держави у даних правовідносинах, у судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судовому засіданні з позовом не погодився, надав до суду заперечення у якому зазначив, що відшкодував усі витрати на лікування [PERSON] його батькам, також посилався на недоведеність правильності розрахунку здійснених витрат. Заслухавши пояснення прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, і сторонами не оспорюється, що відповідач [PERSON] 20 січня 2015 року спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді забою правої лицевої області, спинки носа, грудної клітини з права і грудного відділу хребта, які відностяться до категорії легкого ступеню тяжкості. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Миколаївської обласної дитячої лікарні з 20.01.2015 по 23.01.2015 року (3 ліжко-дні). Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, закрите Заводським районним судом м.Миколаєва 25.03.2015 року у зв"язку з відмовою потерпілого та його законного представника від обвинувачення (а.с.4). Зазначені обставини підтверджені також копією обвинувального акта (а.с.5), довідками Миколаївської обласної дитячої лікарні про причини та час перебування [PERSON] на лікуванні, копіями протоколів допиту у кримінальному провадженн неповнолітнього потерпілого, свідків [PERSON], [PERSON], підозрюваного [PERSON] (а.с.7-12), висновком судово-медичної експертизи (а.с.14). На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч.1 ст.1206 ЦК України, яка є спеціальною нормою, що регулює дані правовідносини, особа, яка вчинила злочин, зобов"язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров"я на лікування потерпілого від злочину. Таким чином, оскільки внаслідок дій відповідача потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі охорони здоров"я, вимоги прокурора підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до роз'яснення п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, слід мати на увазі, що питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-рахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Відповідно до довідки Миколаївської обласної дитячої лікарні від 07.09.2015 року, [PERSON] госпіталізований 20 січня 2015 року в ортопедо-травматологічне відділення ОДЛ з діагнозом : забій грудного відділу хребта та грудної клітки справа, виписаний 23 січня 2015 року, згідно з історією хвороби № 764\\49 пробув у стаціонарі лікарні 3 ліжко\\дня, середня вартість лікування та перебування хворого на ліжку в день по лікарні складала 301,16 грн. (склад витрат наведено у довідці), загальна вартість лікування та перебування на ліжку склала 903.48 грн., також лікарнею було видано медикаменти на суму 19.78 грн., загальна сума витрат лікарні на лікування хворого склала 923.26 грн. Надана довідка за своїм змістом відповідає «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 року., а тому суд не бере до уваги посилання відповідача на недоведеність правильності розрахунку здійснених витрат. Відшкодування відповідачем витрат потерпілого на лікування не свідчить про сплату ним витрат, здійснених закладом охорони здоров"я, а тому заперечення відповідача є необгрунтованими. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved