Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

06.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зобов"язання надати документ, що підтверджує право власності на житло. 06.11.2015 позивач уточнила позовні вимоги, які мотивувала наступним. 08.05.2015 року у позивача народився син [PERSON] Позивач, з метою реєстрації дитини, звернулася до Коростенського РС УДМС України в Житомирській області. Проте, вказаною установою 26.06.2015 року позивачу було відмовлено в реєстрації малолітнього сина, з підстав неподання документу, що підтверджує право власності на квартиру. Позивач зазначає, що у вказаній квартирі значаться зареєстрованими вона, її чоловік та відповідач [PERSON], яка і не надає правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що позбавляє можливості зареєструвати неповнолітню дитину. Відмова [PERSON] надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини порушує передбачене законом право дитини на реєстрацію місця проживання. Зважаючи на викладене просила суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір"ю за адресою: [ADDRESS], без згоди на таку реєстрацію [PERSON], [INFO]. В судове засідання сторони не з"явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задоволити позовні вимоги. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"являлася двічі, подавала до суду заяви про відкладення розгляду справи з підстав виробничої необхідності та хвороби. Будь-які підтверджуючі документи відповідач не пред"явила. Тому, суд розцінює такі клопотання про відкладення судового розгляду справи як затягування судового процесу. Відповідачем також подано письмові пояснення на позовну заяву, з яких вбачається, що відповідач вимоги [PERSON] не визнає, просить відмовити в їх задоволенні та посилається на те, що позивач не проживає з травня місяця 2015 року в належній їй на праві власності квартирі, всі речі свої забрала, про що складено акт про непроживання за місцем реєстрації від 13.07.2015 року, а також акт обстеження квартири за адресою: [ADDRESS]. Коростенське Управління Державної міграційної служби у Житомирській області направив до суду лист, в якому просив справу розглядати без участі повноважного представника, проти задоволення судом вимог не заперечив. Представник органу опіки та піклування подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечив. У відповідності до п. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.05.2015 року у позивача [PERSON] народився син [PERSON] (а.с. 7). 26.06.2015 року Коростенським районним сектором управління Державної міграційної служби у Житомирській області позивачу у реєстрації місця проживання новонародженої дитини [PERSON], 08.05.2015 року відмовлено, у звязку з відсутністю документу, що підтверджує право на проживання в житлі (а.с. 9). Саме такий документ і відмовляється надати відповідач [PERSON], що позбавляє позивача можливості зареєструвати малолітню дитину разом з матір"ю в квартирі [ADDRESS] . У відповідності до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров"я, в якому вона проживає. Позивач [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с. 5). Тому, суд дійшов висновку про те, що місце проживання дитини з урахуванням положень ч. 4 ст. 29 ЦК України є саме адреса реєстрації її матері [PERSON] У відповідності до положень ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобовязаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Таким чином, зважаючи на наведену норму, новонароджена дитина в даному випадку має бути зареєстрована . У відповідності до положень п. 2.3. наказу МВС України № 1077 від 22 листопада 2012 року «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. За таких умов можливість виконання вимог закону щодо реєстрації проживання дитини, позивач має лише через звернення до суду. Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, які стосуються інтересів дитини, суд відповідно до вимогст. 8 ЦПК України та ст. 3 Конвенції «Про права дитини» повинен надавати перевагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Виходячи з положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров"я, в якому вона проживає. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що малолітня дитина [PERSON] проживає з матір"ю [PERSON], та з урахуванням ст.144 СК України, яка передбачає, що реєстрація має бути проведена не пізніше 1 місяця з дня народження дитини; реєстрація відбувається за місцем народження дитини або місцем проживання (реєстрації) батьків, суд дійшов висновку про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 8, ч. 4 ст. 29 ЦК України, ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженогоНаказ МВС України 22.11.2012 № 1077, ст. 144 СК України,

Outcome: approved