Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на сина який продовжує навчання та додаткових витрат на утримання. На підставу своїх вимог спирається на те, що 28.08.1991 рокув с. Попівка Маньківського району Черкаської області між позивачем та відповідачем було укладено шлюб актовий запис за № 7. Від шлюбу з відповідачем мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. За рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 17.02.2010 року за позовом відповідача шлюб їх було розірвано, а дітей залишено проживати із позивачем. Відповідач сплачував аліменти на утримання дітей до досягнення меншою дитиною повноліття, на її користь рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2009 року та рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 23 липня 2013 року. В зв'язку з тим, що син [PERSON] досяг повноліття, але є студентом вищого навчального закладу позивачка просить стягнути з позивача аліменти на утримання сина, [PERSON] який продовжує навчання, на її користь в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення ним 23 річного віку або припинення навчання та стягнути з позивача 1/2 додатково понесених витрат за проживання сина в гуртожитку (в розмірі 2565 грн.) Відповідач в добровільному порядку даних коштів не надає, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглянути у його відсутність та не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа- [PERSON] в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність (а.с.47) та підтримує позовні вимоги позивачки (а.с.39) про стягнення аліментів з відповідача на його утримання та додаткових витрат на користь позивачки. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи встановив наступні правовідносини: дійсно 28.08.1991 рокув с. Попівка Маньківського району Черкаської області між позивачем та відповідачем було укладено шлюб актовий запис за № 7. Від шлюбу з відповідачем мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. За рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 17.02.2010 року за позовом відповідача шлюб їх було розірвано, а дітей залишено проживати із позивачем. Відповідач сплачував аліменти на утримання дітей до досягнення меншою дитиною повноліття, на її користь рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2009 року та рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 23 липня 2013 року. В зв'язку з тим, що син [PERSON] досяг повноліття, але є студентом вищого навчального закладу (а.с.24) позивачка просить стягнути з позивача аліменти на утримання сина, [PERSON] який продовжує навчання, на її користь в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення ним 23 річного віку або припинення навчання та стягнути з позивача 1/2 додатково понесених витрат за проживання сина в гуртожитку (в розмірі 2565 грн.)(а.с.23) Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Позивач подаючи до суду позов про стягнення додаткових витрат аргументував дане стягнення положеннями СК України, які регулюють аліментні відносини між повнолітніми дітьми та батьками. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, передбачений гл. 16 СК України. В зазначеній главі не міститься норми про обов'язок батьків нести додаткові витрати. Правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, встановлений ст. 185 СК України, яка міститься у гл. 15 СК України та поширюються на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей, а тому дані норми не поширюються на правовідносини, які виникли між повнолітньою позивачкою та її батьком. Обов'язок брати участь у фінансуванні подальшої освіти після досягнення дитиною повноліття покладається на батьків у вигляді аліментів відповідно до вимог статтей 199-201 СК України і тоді норми статті 185 СК України до таких правовідносини не застосовуються. Ст. 201 СК України передбачає, що до відносин між батьками і дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу, тобто норми статті 185 СК України не розповсюджуються на відносини між батьками та повнолітніми дітьми, які продовжують навчання, тому позовні вимоги в частині стягнення з позивача 1/2 частини додаткових витрат задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з позивача аліментів на утримання сина, що навчається на її користь, 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення ним 23 річного віку або припинення навчання, то суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 цієї статті право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто однією із умов стягнення аліментів на повнолітню дитину є можливість надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, оскільки його матеріальне становище не дає йому такої змоги, оскільки він уже сплачує аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] від іншого шлюбу в розмірі 1/6 частини доходів та доглядає за матір"ю. Суд встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, врахувавши заперечення відповідача щодо відсутності у нього можливості матеріально допомагати сину належним чином, перевірив їх доказами, й в достатньому обсязі визначився з тим, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який навчається, оскільки в судовому засіданні судом встановлено матеріальне становище сторін, як позивача так і відповідача, що підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою про склад сім"ї відповідача (а.с.49), інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.52) про наявність у власності відповідача земельної ділянки розміром 0,409 га для ведення особистого селянського господарства, державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.66) про наявність у власності позивачки земельної ділянки розміром 1,7999 га для ведення особистого селянського господарства, довідкою Буцької селищної ради Маньківського району №730 від 21.11.2016 року(а.с.70), згідно якої вбачається що відповідач має у власності на підставі державного акту на землю [NUMBER] від 07.05.2003 року площею 3,33 га, довідкою про заробітну плату відповідача за період січень-листопад 2016 року (а.с.79), згідно якої вбачається нарахування сукупної заробітної плати в сумі 80 743,48 грн.(середньомісячна заробітна плата 7340,32 грн), а також з даної довідки вбачається факт відрахування аліментів в сумі 7019,27 грн. за рішенням суду від 28.05.2013 року на утримання сина [PERSON], [INFO].( 1/6 частина всіх доходів), а також довідкою про заробітну плату позивачки за період травень-жовтень 2016 року(а.с.65), згідно якої вбачається нарахування сукупної заробітної плати в розмірі 31 606,14 грн. (середньомісячна заробітна плата 5267,69 грн)., тому враховуючи вищевикладене, а саме матеріальний стан сторін та те, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] за рішенням суду, факт того, що відповідач доглядає за хворою матір"ю (а.с.54-56), суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина який навчається, але в розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно, а не 1/4 частини і вважає, що задоволення даних позовних вимог в даному обсязі не ставить суттєво відповідача та його сім"ю в тяжке матеріальне становище.. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved