Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", який є правонаступником прав та обов»язків закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", у позові просив стягнути з відповідача [PERSON], як з позичальника коштів відповідно до умов кредитного договору № CNXRRC05930132 від 11 вересня 2007 року, який складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», 218436,90 грн., до складу яких входить: заборгованість за кредитом - 5361,98 грн., заборгованість по процентах за користування кредитними коштами - 65052,82 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 5056,57 грн., пеня за несвоєчасне виконання умов договору - 132087,58 грн., штраф (фіксована частина) - 500, 00 грн., штраф (процентна складова) - 10377,95 грн., мотивуючи тим, що в порушення умов зазначеного кредитного договору взяті відповідачем [PERSON] зобов"язання по своєчасному погашенню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, комісії та інших витрат, відповідно до умов договору, шляхом внесення щомісячних платежів з кінцевим терміном повернення кредиту 11 вересня 2010 року, не виконані. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. Позивач свого представника у судове засідання не направив, але від представника позивача Супрун Н.С., яка згідно довіреності, копія якої на а.с.24, наділена всіма правами позивача, надійшла заява, у якій вона позовні вимоги підтримала і проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.47). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився. Оголошення про його виклик у судове засідання опубліковано в газеті «Деснянська правда», випуск № 44 за 06 листопада 2014 року. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, у зв»язку з чим суд відповідно до ст.224 ЦПК України визнав можливим заочний розгляд справи, проти чого позивач письмово не заперечував та, відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити, оскільки: - відповідно до п. 2.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період сплати платежів визначені в Заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір; - крім того, порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», а саме: відповідно до п. 3.2.2 Умов і правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом у виді щомісячного платежу у розмірі 677,08, у строки, визначені заявою - щомісяця у період з 15 по 20 число; сплата відсотків за користування кредитом передбачена п. 4.1 Умов та складає 1% у місяць на суму залишку заборгованості; сплата комісії (винагороди) на умовах, передбачених договором - п. 4.6 Умов у розмірі 237, 60 грн. щомісячно; відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником будь-якого із зобов»язань передбачених договором, він зобов»язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу; відповідно до п. 5.3. Умов при порушеннні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, належними сторонами та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Позивач взяті за кредитним договором зобов"язання виконав, а відповідач порушив виконання таких зобов"язань, у зв"язку з чим утворилася заборгованість, розмір якої в розрахунку позивача на а.с.5-6, у спростування якого належні докази з боку відповідача не надані. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а відповідно до ч.4 цієї ж статті ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. ЦК України не містить заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-126цс13, пункту 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Кінцевим строком повернення кредиту, про що обумовлено у Заяві відповідача, як позичальника (копія заяви на а.с. 7-8), є 11 вересня 2010 року і після зазначеного строку платежі відповідачем не здійснювалися, тобто, минула як встановлена п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), так і встановлена ст.257 ЦК України загальна позовна давність щодо вимог позивача в іншій частині, оскільки позов подано до суду 02 жовтня 2014 року, але так як відповідачем не зроблено заяви про застосування строку позовної давності, то відповідно до ч.ч. 3,4 ст.267 ЦК України це не є підставою для відмови в позові. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2184 грн.37 коп. (платіжне доручення на а.с.1).

Outcome: approved