Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить позбавити [PERSON] батьківськіх прав відносно дочки [PERSON], [INFO] народження, а також стягнути з неї аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Обгрунтовує вимоги таким. Вона є опікуном малолітньої [PERSON] з 20 квітня 2017року по теперішній час. Матір"ю дитини є відповідачка. Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записано зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України. 01 лютого 2017року працівниками служби у справах дітей Костянтинівського району, за повідомленням селищного старости, було знайдено покинуту дитину, [PERSON]. Дівчинка перебувала в холодному будинку сама, стан її здоров"я вимагав госпіталізації , дитина була з ознаками переохолодження, через що була передана до медичного закладу КРЛ м.Костянтинівка для лікування. 10.01.2017року дівчинку було влаштовано до Краматорського будинку дитини "Антошка", де вона з чоловіком навідували [PERSON]. З 20 квітня 2017року вони забрали дівчинку до себе додому. Вони опікуються дівчинкою, займаються її лікуванням, вихованням, забезпечують всім необхідним для нормального розвитку та зростання. Відповідачка жодного разу не навідувала [PERSON], не цікавилася її життям та здоров"ям. Вважає, що відповідачка від виконання своїх обов"язків самоусунулася. Відповідачка є працездатною особою, інших дітей, окрім дочки [PERSON], не має, отже має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги і просять їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задовленню. Відповідно до ст. 11 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Статтею 14 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Судом встановлено, що відповідач є матір"ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.8). Відомості про батька в актовому запису про народження дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). (а.с.10) Мати [PERSON] в період 2014-2015років проживала на території Іллінівської сільської ради за адресою [ADDRESS] як внутрішньо переміщена особа з міста Авдіївка. В 2017році [PERSON] з"явилася на території з новонародженою дитиною, за якою не виконувала потрібного догляду. На теперішній час місце знаходження [PERSON] сільській раді не відомо, що підтверджується листом секретаря Іллінівської сільської ради [PERSON] (а.с.50). Згідно листа Костянтинівської районної ради від 18.09.2017р № 233, [PERSON], [INFO] народження, була зареєстрована як громадянка, переміщена із міст та районів проведення АТО в селищі Довга Балка Костянтинівського району, але на теперішній час вона в селі не проживає і її місце реєстрації не відомо (а.с.52). Відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров"я про підкинуту чи знайдену дитину від 01.02.2017року, в будинку [ADDRESS] , була виявлена дитина [PERSON], віком 6 місяців, в незадовільному стані. (а.с.17) Дитина була влаштована до комунальної установи центральна районна лікарня м.Костянтинівки і розпорядженням голови районної державної адміністрації від 20.02.2017р № 34 малолітній [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.12) З 23 по 25 лютого 2017року дитина перебувала в лікарні м.Краматорськ у відділені реанімації, в інфікціонному відділені №1 перебувала з 25 лютого по 04 березня 2017р. з діагнозом гостра распіраторна інфекція, двобічна вогнищева пневмонія, супутні захворювання : бронхообструктивний синдром,стрептоставилодермія,кардиопатія, затримка моторного розвитку, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 856 . У виписці також зазначено, що стан дитини при направлені - тяжкий (а.с.24,25) Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 01.03.2017року № 50 [PERSON] влаштували до державного закладу на повне державне забезпечення. (а.с.13) Судом встановлено, що з 10 по 20 квітня 2017року малолітня [PERSON] перебувала в комунальній установі "Краматорський будинок дитини "Антошка" (а.с.29) . У витязі з історії розвитку [PERSON] (а.с.28) зазначено, що дитина знаходиться в Краматорському будинку дитини "Антошка" з 10.04.2017р по теперішній час. Період новонародженості протікав : лікування у відділені патології новонароджених м.Селідово, потім знаходження в реабілітаційному центрі м.Дружківка. На першому році життя розвивався із затримкою стато-моторного і фізичного розвитку. (а.с.28). 20.04.2017року адміністрація комунальної установи "Краматорський будинок дитини "Антошка" передали [PERSON] [PERSON] [PERSON] на підставі розпорядження Голови Костянтинівської районної державної адміністраці від 18 квітня 2017року № 121, відповідно до якого [PERSON] призначено опікуном над дитиною [PERSON] (а.с.14-16,19) З 20.04.2017року малолітня [PERSON] проживає в сім"ї позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.31-33,39). Згідно Акту про обстеження житлово-побутових умов кандидатів в опікуни [PERSON] та [PERSON] від 30.03.2017р, які мешкають за адресою [ADDRESS] , санітарний та технічний стан житла задовільний. У квартирі чисто, зроблено кометичний ремонт, є всі необхідні умови для проживання та відпочинку . Кімнати мебльовані, у наявності у необхідній кількоті посуд, засоби індивідуальної гігієни, постільна білизна, одяг тощо. Комісія вважає, що подружжя має всі необхідні умови для утримання та виховання дитини. (а.с.73) Актом обстеження умов проживання дитини [PERSON] романівни, яка перебуває під опікою за адресою вул.Космонавтів,14/8 м.Дружківки, встановлено, що квартира є орендованою, наявні вода,газ, опалення, електроенергія. Також є спальне місце для дитини в задовільному стані. Висновок комісії: опіку продовжити доцільно, опікун задовільно виконуєє свої обов"язки. (а.с.74). Відповідно до частин 1 - 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Звертаючись з даним позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованнюмалолітньої [PERSON]. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 15 цієї постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, у цій справі позивач з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України, має довести, що мати дитини ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу мати - відповідачка повинна довести, що вона належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Як вже зазначалося судом, дитина була виявлена працівниками служби у справа дітей в будинку в с.Довга Балка Костянтинівського району . Дитина перебувала одна , у хворому стані. Дитина доставлена до ЦРЛ м.Костянтинівка у тяжкому стані з ознаками переохолодження. Дитина була брудна. Потім дитину перевели у реанімаційне відділення КМУ "ДТМО" м.Краматорськ . За час перебування дитини в стаціонарі, мама відвідувала дитину два рази. На думку суду, такі обставини свідчать про умисне ухилення матері дитини від виконання своїх батьківських обов"язків. Відповідачка покинула дитину у хворому стані, не забезпечила медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Із змісту згоди керівника дитячого закладу, опікуна (піклувальника) на встановлення опіки над дитиною № 13 від 13.04.2017року, (а.с.22)_ вбачається, що за час перебування [PERSON] у будинку дитини "Антошка" мати дитиною не цікавилась, не листувала, не телефонувала, ніякої допомоги на виховання не надавала. В судовому засідані свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що за весь час перебування дитини в сім"ї позивача, мати ні разу не з"явилася, ні яким іншим чином не проявила бажання поцікавитися життям своєї дитини. Що також свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків. Відповідно висновку органу опіки та піклування від 20.10.2017р № 16-2755-01 орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON]. (а.с.75-76). Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки і вважає , що наявні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. [PERSON] кинула дитину напризволяще одну, в холодному будинку, дитина потребувала особливого медичного догляду, якого відповідачка не забезпечила. Протягом майже року мати дитини не з"явилася і не поцікавилася де її дитина, який в неї стан. Не вжила ніяких заходів щодо повернення дитини. Вихованням та утриманням дівчинки займається позивачка та її чоловік, які створили всі умови для повноцінного життя та розвитку дитини. Вважає, що в інтересах дитини, цей позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. З матеріалів справи встановлено, що малолітня [PERSON] була передана під опіку позивача, оскільки місцезнаходження матері дитини невідоме, дитина перебуває на первинному обліку дітей сиріт та дітей , позбавлених батьківського піклування, в службі у справах дітей Костянтинівської райдержадміністрації. (а.с.14) Згідно консультаційного висновку спеціаліста - лікаря невролога (а.с.67) [PERSON] в неврологічному статусі має динаміку позитивну в стато-моторному і психо-речовому розвитку. Згідно виписки з історії хвороби № 509 (а.с.68) [PERSON] перебувала на лікуванні в центрі нейрореабілітації з 10.07.2017р по 24.07.2017р. За час лікування стан дитини по захворюванню з позитивною динамікою. Отже є підстави для висновку, що стан дитини під час її перебування в сім"ї позивача, покращився. Тобто, виховання дитини має спрямовуватися на її фізичний і духовний розвиток, забезпечення харчування дитини, медичного догляду, лікування. Мати [PERSON] не може, забезпечити дитині належне виховання, а тому залишення дитини в її сім'ї, в якій відсутня турбота про дитину, не забезпечено для дитини належні житлові умови, не буде сприяти забезпеченню інтересів дитини Суд вважає, що матеріалами справи доведено, що відповідачка [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON] , а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно дитини. Відповідно до частини 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, стан здоров"я дитини, те що відповідач [PERSON] є працездатною, інших дітей, непрацездатних батьків, не має, суд вважає, що на утримання малолітньої дитини з неї підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частки її доходу. Відповідно до частини 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто по цій справі з 06 вересня 2017 року. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640грн.

Outcome: approved