Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

У жовтні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» правнаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.10.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 8000,00 грн. Відповідач свої зобов'язання по поверненню суми кредиту не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 17 вересня 2017 року становить 37 319,80 грн. Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 37 319,80 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився надав до суду заяву, якою позов визнав, просив розстрочити виконання рішення суду, посилаючись на те, що він бажає сплатити суму боргу добровільно, однак одноразовим платежем здійснити цього не може, у зв'язку з тим, він отримує невелику заробітну плату, має на утриманні двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, мама є інвалідом 3 групи загального захворювання, яка часто хворіє. При стягненні заборгованості також просив врахувати сплачену суму боргу у розмірі 1000 гривень. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правнаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його за користування, на перевитрати кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. В анкеті-заяві від 11.10.2013 року відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить укладений між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частиною першою статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як убачається з матеріалів справи, відповідач отримав на платіжну картку кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8000,00 грн. Протягом дії кредитної картки відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів. Позивачем розраховано заборгованість відповідача за кредитним договором у загальному розмірі 37 319,80 грн, яка в себе включає: тіло кредиту у розмірі 14 812,96 грн; відсотки за користування кредитом у розмірі 8540,95 грн; пеня у розмірі 11 712,57 грн; штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн; штраф (процентна складова) у розмірі 1753,32 грн. Розмір данної заборгованості перевірено судом. Вирішуючи питання про стягнення вказаної суми боргу суд вважає за необхідне виключити зі складу заборгованості відповідача нараховані штрафи у розмірі 500,00 грн., та 1753,32 грн., оскільки відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов"язання забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов"язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов"язання (п 3 ч 1 ст. 611 ЦК України). Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов"язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн +5% від суми позову (п.2.1.1.7.6 Договору). Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, при непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1., 12.6.1 Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті позивача. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Таким чином, суд вважає, що пеня у розмірі 11 712,57 грн., розрахована позивачем у зв"язку з непогашенням відповідачем заборгованості по тілу кредиту у розмірі 14 812,96 грн. Тобто за одне й те саме порушення зобов"язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Можливості одночасного застосування подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення суд не вбачає, а тому вважає правильним виключити зі складу загальної заборгованості штрафи. Також суд вважає правильним зменшити заборгованість відповідача на 1000 гривень, які відповідачем сплачено добровільно, що підтверджується копіями заяв на переказ готівки (а.с. 65, 69) У відповідності до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1600,00 гривень. Крім того, суд вважає правильним прийняти рішення про розстрочку виконання рішення суду з наступних підстав. Згідно ст.435 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може розстрочити його виконання. З урахуванням обставин справи, сімейного та матеріального стану відповідача, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду про стягнення боргу, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 2972 (дві тисячі дев»ятсот сімдесят дві) гривні 21 копійка не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця на рахунок № 29092829003111, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299.

Outcome: partial