Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

03 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ "Миколаївобленерго" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач посилалася на те, що вона працювала в ПАТ «Миколаївобленерго» на посаді контролера енергонагляду III групи кваліфікації групи енергоінспекції дільниці енергоінспекції №1 філії Новоодеського району. Наказом № 1207-к від 08.08.2014 року «Про припинення трудового договору» позивача було звільнено з займаної посади за п. 7 ст. 40 КЗпП за появу на роботі у нетверезому стані 24.07.2014 року. Підставою видання такого наказу, як вбачається з самого наказу, послугувала доповідна записка в.о. директора філії ПАТ «Миколаївобленерго» Новоодеського району Обухова Є.В. від 25.07.2014 року № 01/11-2619, акт про знаходження на роботі в нетверезому стані, пояснення позивача від 25.07.2014 року та протокол засідання комісії ПАТ «Миколаївобленерго» від 08.08.2014 року. Накладене дисциплінарне стягнення і наказ позивач вважає незаконним. Факт очевидного знаходження позивача на роботі у нетверезому стані ніякими об'єктивними даними не підтверджено. Є тільки суб'єктивні твердження деяких робітників, що [PERSON] нібито перебувала у стані сп'яніння але є і пояснення інших працівників які стверджували протилежне і зазначали, що не помітили у позивача ознак сп'яніння, наприклад це [PERSON] який надавав пояснення на засіданні комісії від 08.08.2014 року, але його пояснення не взяті до уваги. Таким чином не можна брати до уваги підписаний представниками підприємства акт про перебування [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння тому, що неспеціалісти не можуть кваліфіковано і правильно оцінити стан людини. Позивач також вказує на те, що не кожний запах алкоголю слід розцінювати як появу працівника на робочому місці в стані сп'яніння. Оскільки звільнення з роботи є крайнім заходом, власник під час застосування такого дисциплінарного стягнення повинен ураховувати ступінь тяжкості проступку і заподіяну ним шкоду (зірвано виробничий процес, допущено брак), обставини, за яких учинено проступок, попередню роботу працівника тощо чого, не було зроблено. У разі незаконного звільнення з роботи працівник, згідно з ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з цим повинно бути вирішене питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На день розгляду позову позивач перебуває у вимушеному прогулі один місяць, з 08.08.2014 року. За цей час відповідач зобов'язаний виплатити на її користь заробітну плату в сумі 4753,60 гр. (9744,97 гр. / фактична заробітна плата за останні два місяці роботи за травень та липень, червень - відпустка/: 41 день / кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи / = 237,68 грн. / розмір середньоденної заробітної плати / х 20 днів /кількість днів вимушеного прогулу/). В подальшому в цій частині позивачем було збільшено розмір позовних вимог. У зв'язку з цим позивач просить суд: 1. Визнати незаконним та скасувати наказ № 1207-к від 08.08.2014 року «Про припинення трудового договору». 2. Поновити позивача на роботі на посаді контролера енергонагляду III групи кваліфікації групи енергоінспекції дільниці енергоінспекції №1 філії Новоодеського району. 3. Стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 21392 грн. 20 коп. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити. Суду пояснили, що позивач працювала в ПАТ «Миколаївобленерго» на посаді контролера енергонагляду III групи кваліфікації групи енергоінспекції дільниці енергоінспекції №1 філії Новоодеського району. Наказом № 1207-к від 08.08.2014 року «Про припинення трудового договору» позивача було звільнено з займаної посади за п. 7 ст. 40 КЗпП за появу на роботі у нетверезому стані 24.07.2014 року. Підставою видання такого наказу, як вбачається з самого наказу, послугувала доповідна записка в.о. директора філії ПАТ «Миколаївобленерго» Новоодеського району Обухова Є.В. від 25.07.2014 року № 01/11-2619, акт про знаходження на роботі в нетверезому стані, пояснення позивача від 25.07.2014 року та протокол засідання комісії ПАТ «Миколаївобленерго» від 08.08.2014 року. Накладене дисциплінарне стягнення і наказ позивач вважає незаконним. Факт очевидного знаходження позивача на роботі у нетверезому стані ніякими об'єктивними даними не підтверджено. Крім того позивач вважає, що її звільнення є наслідком того, що вона неодноразово зверталася до суду з позовами до ПАТ "Миколаївобленерго" про поновлення на роботі, і вказані позови судом були задоволені. Вважає, що її звільнення є також наслідком особистих стосунків між нею та керівництвом Новоодеської філії. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі та пояснили суду, що вважають дані вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисциплін, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» - вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст. 40 КЗпП , суди повинні мати на увазі , що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, були вони відсторонені від роботи чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.» На таку ж постанову в своєму позові посилається і Позивач по справі. Проте, Позивач навмисне приховує той факт, що вона 24.07.2014року категорично відмовилася на вимогу керівництва проїхати до медичного закладу для проходження медичного обстеження на стан алкогольного сп'яніння, а весь час до закінчення робочого часу переховувалася на території філії, що підтверджується актом від 24.07.2014р. та показаннями свідків: сестри медичної [PERSON], інспектором енергоінспекції [PERSON], бухгалтером [PERSON], інженером з охорони праці [PERSON]. Тобто зі сторони власника було докладено всі зусилля для доставки працівників до районної лікарні, але [PERSON] вирішила таке обстеження проігнорувати. Позивач також замовчує той факт, що 24.07.2014року у філії, медичною сестрою філії [PERSON] було проведено тест на стан алкогольного сп'яніння контролерів [PERSON] та [PERSON] прибором АГ-1200, що призначений для індикації парів етанолу в повітрі, що видихається. Робота індикатора основана на зміні електропровідності адсорбційно-чутливого елемента (АЧЕ) з подальшим перетворенням електричних сигналів в світлову і звукову сигналізації. Прилад містить аналізатор закінчення забору проби, індикатор перевищення концентрації заданого рівня, індикатор готовності, індикатор напруги. За результатами проведеного тесту на стан алкогольного сп'яніння, повністю підтвердився факт алкогольного сп'яніння Позивача так, як в результаті загорілася лампочка "алкоголь", що підтверджують свідки: контролер [PERSON], інспектор [PERSON]., головний інженер філії [PERSON], інженер з охорони праці [PERSON] та сама медична сестра [PERSON] Нетверезий стан працівника або стан наркотичного чи токсичного сп'яніння має бути підтверджений медичним висновком або іншими видами доказів. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Ознаками знаходження особи у стані сп'яніння є таке: запах алкоголю з рота, нестійкість пози, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. У випадку з контролером [PERSON], факт її алкогольного сп'яніння був очевидним, що підтверджувався: різким запахом алкоголю з ротової порожнини, почервонінням обличчя, хитливою ходою, незвичайною балакучістю, агресивною поведінкою, що підтверджується показаннями свідків: сестри медичної [PERSON], інженера з охорони праці [PERSON], головного інженера філії [PERSON], інспекторів філії: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], бухгалтера філії [PERSON], секретаря-друкарки [PERSON] Також, у [PERSON] спостерігалося зниження самоконтролю, так як при виході з філії вона проявивши не аби яку агресію бездумно почала сваритися з головним інженером філії [PERSON] та навіть застосувавши силу грубо відштовхнула останнього. Така поведінка підтверджується показаннями свідків, а саме: сторожа групи загального призначення [PERSON], менеджера зі збуту електроенергії [PERSON] Факт появи на роботі в стані алкогольного сп'яніння може бути підтверджено складеним у довільній формі актом, який підписується свідками. В акті повинні бути зазначені обставини за яких було виявлено правопорушення та зовнішні ознаки стану сп'яніння працівника. Такий акт працівниками філії і було складено 24.07.2014р., безпосередньо за фактом виявленого проступку. Виявлені ознаки нетверезості бувають настільки очевидними, що піддавати працівника ще й медичному огляду немає потреби, а доза випитого не має значення для відповідальності. У своєму позові [PERSON] зауважує, що звільнення з роботи є крайнім заходом, а власник повинен був врахувати ступінь тяжкості проступку і заподіяну працівником шкоду, а також обставини, за яких було учинено проступок, попередню роботу працівника, чого на думку Позивача зроблено не було. Проте, такі міркування позивача є хибними з огляду на наступне. 29.03.2012року на конференції трудового колективу ПАТ "Миколаївобленерго" були затверджені Правила внутрішнього трудового розпорядку ПАТ "Миколаївобленерго" (далі Правила). Дія цих Правил поширюється на всіх працівників ПАТ "Миколаївобленерго", які перебувають з підприємством в трудових відносинах, (п. 2). Згідно п. 3.1.7 Правил, - одними з основних обов'язків працівника є утримання від паління та вживання спиртних напоїв в виробничих приміщеннях та на робочих місцях, а п. 4.1.4 передбачає обов'язок роботодавця в застосуванні заходів впливу до порушників трудової дисципліни. Згідно п. 7.2 Правил, - за порушення трудової дисципліни власник застосовує наступні дисциплінарні стягнення; а) догана; б) звільнення. Згідно Наказу Товариства за № 1089 від 04.10.2013р., "Про додаткові заходи, щодо запобігання нещасним випадкам на виробництві" п. 1.1 в філії організовано щоденне медичне опосвідчення для оперативного, оперативно-виробничого та виробничого персоналу. Так, 24.07.2014р., контролер [PERSON] до початку робочого дня пройшла щоденне медичне опюсвідченя без зауважень. Згідно розпорядження виданого їй інспектором [PERSON] та зареєстрованого в "Журналі обліку роботи за нарядами і розпорядженнями" під № 747 контролер ЕН [PERSON] була призначена керівником робіт при проведенні технічної перевірки приладів обліку побутових споживачів, що живляться від ТП-460, 255, 237, а членом бригади була контролер ЕІ [PERSON] Згідно п. 6.1.8 "Правил безпечної експлуатації електроустановок" (далі Правила БЕЕ) керівник робіт відповідає: - за виконання заходів безпеки; - чіткість і вичерпність інструктажу членів бригади; - наявність, справність та правильність використання засобів захисту; - організацію та безпечне виконання робіт і дотримання вимог цих Правил. Керівнику робіт слід постійно наглядати за членами бригади, і усувати від роботи членів бригади, які порушують ці Правила БЕЕ, а також тих, які перебувають у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння. У відповідності до п. 4.6 Правил БЕЕ, - забороняється допуск до роботи працівників з ознаками алкогольного або наркотичного сп'яніння. Робота в діючих електроустановках, які знаходяться під напругою, є роботами підвищеної небезпеки. Робота в стані алкогольного сп'яніння вважається тяжким порушенням трудової дисципліни та є небезпечною для життя особи, яка виконує таку роботу. А в даному випадку, коли контролер ЕІ [PERSON] була ще й керівником робіт, така робота була небезпечною і для життя членів бригади. Отже, підсумовуючи все вище викладене, вбачається що власник, зробив вірний висновок та прийняв правильне рішення, щодо звільнення Позивача по справі у порядку п. 7 ст. 40 КзпП України, а тому відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що позивач працювала в ПАТ «Миколаївобленерго» на посаді контролера енергонагляду III групи кваліфікації групи енергоінспекції дільниці енергоінспекції №1 філії Новоодеського району. Наказом № 1207-к від 08.08.2014 року «Про припинення трудового договору» позивача було звільнено з займаної посади за п. 7 ст. 40 КЗпП за появу на роботі у нетверезому стані 24.07.2014 року. Даний факт був зафіксований актом, складеним 24.07.2014 року в складі комісії працівників ПАТ "Миколаївобленерго" Новоодеського району, а саме: в.о.директора філії [PERSON], медичної сестри [PERSON], голови профкому [PERSON], інспектора [PERSON]., охоронника [PERSON] Акт був складний при наступних обставинах. 24.07.2014 року зранку позивач [PERSON], контролер [PERSON] отримали від інспектора [PERSON]. завдання. Після цього разом з водієм [PERSON] вони поїхали до с.Димівське Новоодеського району Миколаївської області виконувати роботу. Протягом робочого дня контролери [PERSON] та [PERSON] неодноразово зустрічалися. Разом з водієм переїжджали на інші вулиці для виконання своїх обов'язків. Вказаний факт в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Перед виїздом на роботу [PERSON] пройшла медичний огляд та була допущена медичною сестрою до виконання обов'язків, що свідок [PERSON], яка працює медичною сестрою підтвердила в судовому засіданні. Після повернення з дільниці до філії ПАТ "Миколаївобленерго" Новоодеського району приблизно о 16.00 - 16.30 год. [PERSON] та [PERSON] знаходилися в автомобілі разом із водієм [PERSON] На територію філії вони в'їхали на автомобілі через ворота, які їм відкрив охоронник [PERSON] Автомобіль зупинився біля адміністративної будівлі. Після цього контролери [PERSON] та [PERSON] вийшли із автомобіля і пішли до кімнати контролерів. Як в судовому засіданні показали свідки [PERSON] та [PERSON] в автомобілі ніяких сторонніх запахів не було. [PERSON] поводила себе як завжди. Після того, як [PERSON] та [PERSON] прийшли до кімнати контролерів до них в кімнату зайшов інспектор [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] повідомив, що ніякого запаху алкоголю він не почув спочатку. Потім в кімнату зайшов в.о.директора філії [PERSON], якому охоронник [PERSON] повідомив про те, що [PERSON] знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. [PERSON] запитав у присутніх хто з них вживав алкогольні напої, на що всі відповіли, що не вживали. Після цього [PERSON] запросив до кімнати контролерів медичну сестру [PERSON], голову профкому [PERSON] для проведення огляду [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та встановлення факту вживання останніми алкогольних напоїв. Медсестра [PERSON] принесла прибор АГ-1200, що призначений для індикації парів етанолу в повітрі, що видихається. Вказаний прилад медична сестра використовує для визначення стану сп'яніння працівників, яких вона допускає до роботи. В результаті встановлення факту вживання алкогольних напоїв [PERSON] загорілася лампочка "алкоголь", що підтверджують свідки: головний інженер філії [PERSON], інженер з охорони праці [PERSON] та сама медична сестра [PERSON] Твердження відповідача про те, що вказаний факт підтверджує свідок [PERSON] судом не може бути прийнято до уваги, так як в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що ані їй ані [PERSON] результатів не було пред'явлено. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала на те, що результати вказаного тесту не є дійсними, так як вказаний прибор не сертифікований та не проходив перевірки. Вказаний прибор вона використовує для підтвердження своїх сумнівів щодо стану працівника. Після проведення огляду [PERSON] та [PERSON] було запропоновано проїхати до Новоодеської ЦРЛ для підтвердження вказаних результатів, але [PERSON] відмовилася і в 17.05 год. сказала, що робочий день закінчився. Це підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та інші. Як було встановлено в судовому засіданні акт від 24.07.2014 року складався вже після проведення огляду, коли вже всі розійшлися. Тобто акт було складено не на місці. А наступного дня його вже підписували свідки. Крім того в судовому засіданні свідок [PERSON] він був присутній тільки при огляді [PERSON] і його ніхто не запрошував бути членом вказаної комісії, він прийшов сам, підтвердити свої підозри, які він виказав в.о.директора філії [PERSON] Відповідно до п.7 ст.40 КзпП України власникові надано право розірвати з працівником трудовий договір у разі його появи на роботі в нетверезому стані, стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Згідно з п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» - вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст. 40 КЗпП , суди повинні мати на увазі , що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, були вони відсторонені від роботи чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку». Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідачем не надано суду належних доказів, які підтверджують стан сп'яніння позивача на робочому місці. Факт відмови позивача від проходження медичного огляду в Новоодеській ЦРЛ не може бути підставою для звільнення та не підтверджує вживання позивачем алкогольних напоїв. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування наказу № 1207-к від 08.08.2014 року «Про припинення трудового договору» та поновлення позивача на роботі на посаді контролера енергонагляду III групи кваліфікації групи енергоінспекції дільниці енергоінспекції №1 філії Новоодеського району підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 21392 грн. 20 коп., то в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. В своїй позовній заяві позивач наводить розрахунки середнього заробітку за час вимушеного прогулу із розрахунку 4753 грн. 60 коп. за місяць, тобто це фактична заробітна плата за останні два місяця роботи. Але з таким твердженням суд не може погодитися. Так при розрахунку середнього заробітку позивачем взято до уваги виплати в травні місяці 2014 року, де вона отримала виплати за щорічну відпустку, що суперечить абзацу 2 п.4 розділу Ш Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 08.02.1995 року, згідно якого при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Згідно довідки, наданої відповідачем за № 03/2345 від 24.11.2014 року середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 2867 грн. 34 коп. Станом на 29.12.2014 року, тобто на день винесення рішення, [PERSON] знаходилася у вимушеному прогулі 4 місяці і 15 днів, тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь відповідача 13 267 грн. 89 коп. А саме, за серпень (15 робочих днів) - 2047 грн. 86 коп., вересень - 2867 грн. 34 коп., жовтень - 2867 грн. 34 коп., листопад - 2867 грн. 34 коп., грудень 2618 грн. 01 коп. (21 робочий день).

Outcome: partial