Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, посилаючись на те, що її мати, [PERSON], [INFO], по батьківській лінії за національністю була полькою, однак з політичних міркувань у свідоцтві про народження матері національність її батька була вказана українець. В зв"язку з цим, просить внести відповідні зміни в актовий запис про її народження, а саме - зазначити національність її матері замість „українка" „полька", відповідно - встановити факт того, що вона за національністю є полька, а відтак внести відповідні зміни зміни у актові записи про її народження, одруження та розірвання першого шлюбу. Необхідність встановлення вище зазначених фактів та внесення змін у актові записи про її народження, одруження та розірвання першого шлюбу необхідне для реалізації її права на вибір національності та інших прав, згідно із Законом України "Про національні меншини в Україні". В судове засідання [PERSON] не з"явилася, посилаючись на похилий вік і стан здоров"я, надіслала до суду заяву в якій просить розглянути справу по суті у її відсутності, заяву підтримує із наведених у ній підстав. Від начальника відділу ДРАЦС РС Томашпільського РУЮ Л.І. Сташко надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу по суті у її відсутності, при вирішенні заяви по суті, покладаються на розсуд суду. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Із заяви вбачається, що [PERSON] звернулася до суду із проханням встановити свою національність полька, шляхом внесення змін в актовий запис № 12 від 23 квітня 1949 року про своє народження в частині зазначення національності її матері [PERSON], замість "українка" на "полька"; в актовому записі №26 від 01.08.1967 року про одруження [PERSON] і [PERSON] та актовому записі №50 від 25.08.1980 року про одруження [PERSON] і [PERSON]; в актовому записі №111 від 11.12.1978 року про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON], вказавши у графі "національність" заявниці "полька" замість "українка", що їй необхідне для реалізації свого права на вибір національності та інших прав, згідно із Законом України "Про національні меншини в Україні". Відповідно до абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану" від 07 липня 1995 року № 12 питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей. Крім того, згідно з п. 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Таким чином між заявником та відділом ДРАЦС РС Томашпільського районного управління юстиції відсутній спір про право і заява [PERSON] підлягає розгляду у порядку окремого провадження. Статтею 35 Конституції України передбачено, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Відповідно до вимог ст. ст. 269, 270, 300 ЦК України право на національність є особистим немайновим правом. Згідно зі ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно положень ст. 271 цього ж Кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя. В ст. 300 ЦК України зазначено, що фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень ст. 1 та ст. 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України від 26 червня 1992 року "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь - якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ст.3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, ратифікованої Законом України від 09.12.1997р. №703/97-ВР, кожна особа яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв"язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноособово та разом з іншими. Судом встановлено, що заявниця народилася [INFO] в с. Вила Томашпільського району Вінницької області і її матір"ю була [PERSON] національність якої в свідоцтві про народження вказана як "українка" (відомості про батька відсутні). Як убачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про одруження виданого 24 травня 1984 року Томашпільським райвідділом ЗАГС, у 1943 році було зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] і [PERSON] і після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. При цьому у графі "національність нареченої" вона вказана як "українка" (а.с.8). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України встановлено, що відповідно до актового запису №71 від 06 лютого 1969 року про народження [PERSON], [INFO], її батьком є [PERSON], національність якого вказана як "українець" (а.с.8). 1 серпня 1967 року, актовий запис №26, Антонівською сільською радою було зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] і [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Зазначений шлюб розірвано 11 грудня 1978 року, що стверджується актовим записом №111 про розірвання шлюбу складеного 11 грудня 1978 року відділом ДРАЦС Томашпільського РУЮ, після якого дружині було присвоєно родове прізвище [PERSON]. 25 серпня 1980 року, актовий запис №50 відділом ДРАЦС Томашпільського РУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище [PERSON]. У всіх вищевказанах актових записах про укладення та розірвання шлюбу національність заявниці вказана як "українка". Відділом ДРАЦС РС Томашпільського РУЮ Вінницької області [PERSON] відмовлено у внесенні змін в актовий запис про її (заявниці) народження та одруження в частині національності матері з "українки" на "полька", в зв"язку з тим, що в актовому записі про народження матері (запис поновлений) №71 від 06.02.1969 року складеному відділом ДРАЦС РС Томашпільського РУЮ зазначено національність батька "українець", матері - "українка" (а.с. 10). Згідно довідки Державного архіву Вінницької області від 12.01.2015 №06-08/7 встановлено, що книг актових записів про народження громадян по Антонівській сільській раді Томашпільського району Вінницької області, до якої відносилося с. Вила, за 1923 рік в архіві на зберіганні не має, в зв"язку з чим немає можливості видати довідку про народження [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки виданої 19.02.2015 року №2/15 Римсько-Католицької парафії Матері Божої з Гори Кармель в м. Томашполі встановлено, що [PERSON] сповідував віру Римсько-Католицької Церкви, відвідував костел у Городківці (Вінницька обл., Крижопільський р-н) через те, що мав польське походження (а.с. 22). Встановлення факту національності має для заявниці юридичне значення, оскільки пов"язане з реалізацією права на вибір національності та інших прав, згідно із Законом України "Про національні меншини в Україні". На підставі викладеного,

Outcome: approved