Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення боргу згідно кредитного договору № б/н від 24.11.2008 року в розмірі 12725,30 грн. та стягнення судових витрат по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.11.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідачка при укладенні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов"язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 договору. Пунктом 1.1.3.2.4 договору для АТ КБ "Приватбанк" передбачена можливість зміни тарифів та інших невід"ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов"язки: -у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 договору; -у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п.1.1.2.1.5 договору). На підставі п.1.1.5.2 договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов"язань за даним договором. Згідно п.п.1.1.6.1,1.1.6.2 договору зміни в "Умови та правила надання банківських послуг" вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадку, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв"язку, серед яких: офіційний сайт банку, SMS-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. Позивач свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв»язку з зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 19.09.2018 року має заборгованість 12725,30 грн., яка складається з наступного: -1055,02 грн. тіло кредиту; -3085,68 грн. відсотки за користування кредитом; -7740,54 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -250,00 грн. штраф (фіксована частина). -594,06 грн. штраф (процентна складова). Оскільки позичальник заборгованість не сплатила, то позивач просить суд стягнути заборгованість по кредиту, а також судові витрати по справі. Позивач також звернувся до суду з клопотанням про розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження, так як дана справа є малозначимою, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб /а.с.34/. Крім того, позивач звернувся з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача. Також вказав, що позовні вимоги, викладені у позовній заяві підтримав повністю, просить їх задовільнити у повному обсязі. /а.с.33/. Відповідачка позовні вимоги визнала, суду пояснила, що даний кредит вона оформляла з метою погашення заборгованості за газ. Кредит вона платила, бували випадки, що вносила і 4000 грн. Однак, не зважаючи на внесені суми, сума кредиту завжди лишалась великою. На сьогодні вона кредит не платить, оскільки проживає з двома дітьми і свекрухою, яка хворіє і перебуває в лежачому стані. ЇЇ чоловік, беручи участь в АТО, знайшов собі іншу жінку і на сьогодні з нею проживає, сім"ї не допомагає. Тому просить зменшити суму кредиту, яку позивач просить стягнути. Відзиву на позов не подала. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом вирішено справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи в суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 листопада 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 5000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с.9-10/. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідачка при укладенні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов"язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 договору. Своїм підписом відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком кредитний договір /а.с.9-10/. Позивач свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, - позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором /а.с.9-25/. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.5-8). Відповідно до розрахунку заборгованності за кредитним договором станом на 19.09.2018 року існує заборгованість в розмірі 12725,30 грн., яка складається з наступного: -1055,02 грн. тіло кредиту; -3085,68 грн. відсотки за користування кредитом; -7740,54 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -250,00 грн. штраф (фіксована частина). -594,06 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Разом з тим, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд керується таким. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору. У той самий час згідно умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вище викладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. За таких обставин, суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з боржника пені в розмірі 7740,54 грн. та штрафів (фіксованої частини в розмірі 250,00 грн. та процентної складової в розмірі 594,06 грн.), та рахує за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитом, по процентам та штраф. При задоволенні позову в частині стягнення штрафу, а не пені, суд прийняв таке рішення, виходячи з того, що розмір пені значно перевищує розмір тіла кредиту та нарахованих відсотків, а також враховано те, що відповідачка на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, особу, яка перебуває в безпорадному стані, а також умови за яких вона змушена була оформити кредит. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених витрат. Позивачем по справі сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн., що підвтерджується платіжним дорученням. Даний розмір є мінімальним розміру сплати судового збору встановленого для юридичних осіб. У зв"язку з цим , суд рахує за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачену ним суму судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. 526, 549, 1050 ЦК України,

Outcome: partial