Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач являється матір»ю малолітньої дитини, однак на протязі перебування дитини на лікуванні в Краснокутській ЦРЛ з грудня 2014 року відповідач до дитини не навідувалась та долею її не цікавилася. Дитину з лікарні не забрала .Враховуючи викладені обставини, позивач прохав суд позбавити відповідача батьківських прав відносно ї доньки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, прохав його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з"явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена завчасно та належним чином. Відповідно до довідки Краснокутського РС ГУДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] та відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою ,вважається , що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа - представник служби у справах дітей за дорученням позовні вимоги також підтримав, прохав позов задовольнити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Статтею 1 СК України передбачено забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави для позбавлення батьківських прав, це ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною, коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З роз'яснень наданих у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] народилася [INFO] року в селищі Піонерське Краснокутського району Харківської області. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до листа районного педіатра КЗОЗ « Краснокутська ЦРЛ « від 24.05.2015 року, з грудня 2014 року в Краснокутській ЦРЛ знаходиться дитина [PERSON] . З лютого 2015 року мати дитиною не цікавиться, в лікарні її не відвідувала , участі в лікуванні та вихованні дитини не приймала. Згідно інформації Краснокутської ЦРЛ , будинок , де зареєстрована [PERSON] для проживання не придатний , без опалення , без дверей та вікон . [PERSON] знаходиться на лікуванні з приводу туберкольозу. Довідкою Пархомівської сільської ради підтверджується, що [PERSON] зареєстрована [INFO] ,власного житла не має, неналежно утримувала домоволодіння , скарг на неї від односельців не надходило.. Відповідно до акту оцінки потреб дитини та її сім»ї складеним директором Краснокутського РЦ СССДМ від 16.04.2015 року, мати дитиною не цікавиться , дитину ,яка знаходилась в дитячому відділенні Краснокутської ЦРЛ не відвідувала. [PERSON] не працює, на обліку в Краснокутському РЦЗ як безробітня не перебуває, перебуває на обліку в психіатра з діагнозом розумова відсталість , знаходиться на лікуванні в протитуберкульозному диспансері м.Харкова. Бабуся дитини [PERSON] проживає з сім»єю, основним доходом сім»ї є державна допомога сім»ям з дітьми . [PERSON] проживає тимчасово в [ADDRESS]. Житло не придатне для проживання , не дотримані санітарно-гігієнічні норми , відсутнє дитяче ліжко , постіль , білизна , дитячі речі, умови для проживання дитини відсутні . Матір попереджена про невиконання батьківських обов»язків. Актом обстеження житлових та матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 31.08.2015 року підтверджується , що житлові-побутові умови незадовільні по [ADDRESS] , дитина з матір»ю не проживає та [PERSON] не може забезпечити належний догляд та виховання доньки . На обліку у лікаря нарколога Краснокутської ЦРЛ [PERSON] не перебуває, а перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом помірна розумова відсталість з розладом поведінки. Допитана по справі свідок [PERSON] пояснила суду , що працює лікарем педіатром Краснокутської ЦРЛ та що дівчинка тривалий час знаходилася на лікуванні в дитячому відділенні . Мати лише один раз прийшла до лікарні, але долею дитини не цікавилася ,участі в лікуванні не приймала та більше дитину не відвідувала. Комісія з питань захисту прав дитини Краснокутської РДА вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки, про що свідчить висновок № 10 від 10.07.2015 року. На даний час дитина знаходиться в родичів відповідача, які мають намір усиновити дитину. Таким чином судом встановлено, що мати долею дитини не цікавиться, бажання бачитися та спілкуватися з дитиною не виявляє, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її фізичним та духовним розвитком не цікавиться, участі у вихованні не приймає. Вищевикладені обставини свідчать про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов"язків, передбачених Сімейним кодексом України. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. З наданих позивачем доказів вбачається наявність підстав, передбачених ст. 164 СК України, а тому застосування до відповідача такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав суд вважає доцільним, оскільки винна поведінка відповідача відносно дитини доведена. На підставі вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо своєї дочки. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 250 ,60 грн., які згідно зі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved