Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики , в якому зазначив, що 27.05.2014 року відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти в національній валюті України у розмірі 9660 гривень. На підтвердження даного факту наявності договірних позикових відносин відповідач видав позивачу власноручно написану розписку, де зазначив суму позики, місце укладення договору, строк повернення позики, яка є безвідсотковою. Розписка відповідача містить строк повернення ним позивачу позичених грошових коштів - до 01 липня 2014 року. Протягом періоду часу з 01 липня 2014 року до дня подання позову позивач неодноразово пред"являв відповідачеві усні вимоги щодо повернення позичених грошових коштів згідно укладеного договору , на що відповідач жодним чином не прореагував, врезультатті чого виникла заборгованість перед позивачем на суму 9660 грн. Своїм ухиленням від повернення суми боргу відповідач порушив взяті на себе зобов"язання, що спонукало [PERSON] звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з"явилися, про день час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Суд вважає, що в справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін, в очному порядку без фіксації технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 27.05.2014 року відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти в національній валюті України у розмірі 9660 гривень. На підтвердження даного факту наявності договірних позикових відносин відповідач видав позивачу власноручно написану розписку, де зазначив суму позики, місце укладення договору, строк повернення позики, яка є безвідсотковою. Розписка відповідача містить строк повернення ним позивачу позичених грошових коштів - до 01 липня 2014 року. Протягом періоду часу з 01 липня 2014 року до дня подання позову позивач неодноразово пред"являв відповідачеві усні вимоги щодо повернення позичених грошових коштів згідно укладеного договору, на що відповідач жодним чином не прореагував, врезультатті чого виникла заборгованість перед позивачем на суму 9660 грн. Своїм ухиленням від повернення суми боргу відповідач порушив взяті на себе зобов"язання. Відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Згідно боргової розписки, наданої позивачем, строк виконання зобов'язання закінчився 15.07.2014 року. Доказів, які б підтвердили факт повного чи часткового повернення позики позивачеві відповідачем не надано та не заявлялося суду клопотань про їх витребування. Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інщих осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, являючись позикодавцем, вправі вимагати від відповідача, який є позичальником, повернення грошової позики, а тому позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Поскільки позивачем не заявлялася вимога щодо стягнення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, суд, згідно ст.11 ЦПК України не може вийти за межі заявлених вимог, тому позов слід задовольнити в межах заявлених вимог повністю в розмірі основного боргу в сумі 9660 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати в сумі 244,60 грн. ( двісті сорок чотири гривні 60 коп. ) . На підставі ст.ст. 3, 4, 5,10, 15, 27, 31, 57, 60, 61, 88, 107, 131, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.530,625 ЦК України , суд, -

Outcome: approved