Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Дрогобицьке обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області звернулося до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення 26809,73 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що виплата пенсії відповідачу у розмірі 26809,73 грн. здійснена на підставі рішення суду та постанови про відкриття виконавчого провадження, а оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 20.07.2016 року № 457/485/16-а, то пенсія, яка виплачена на підставі скасованого рішення суду підлягає поверненню. Представник позивача [PERSON] в судове засідання з"явився, позов підтримав та просив його задовільнити. Додатково пояснив, що відповідач не порушив діючого законодавства, але кошти відповідачу в сумі 26809,73 грн. були нараховані та виплачені позивачем не добровільно, а на виконання рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20.07.2016 року, відповідно до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Однак рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20.07.2016 року було переглянуте та скасоване Львівським апеляційним адміністративним судом і тому кошти відповідачу були виплачені безпідставно та підлягають поверненню до державного бюджету. Представник позивача [PERSON] в судове засідання з"явилася, позов підтримала, а по суті позову додатково пояснила, що після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження у справі про зобов"язання здійснити виплату пенсії [PERSON], Дрогобицьке об"єднане УПФ у Львівській області було зобов"язане виконати рішення Трускавецького міського суду добровільно, тому відповідачу було нараховано і виплачена пенсія відповідно до рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20.07.2016 року. Відповідач в судове засідання з"явився, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, подав суду письмове заперечення проти позову. Додатково пояснив, що рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20.07.2016 року Дрогобицьке об"єднане УПФ у Львівській області виконало добровільно, а не примусово, у десятиденний строк - 24.11.2016 року, тому кошти він не зобов"язаний повертати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 20.07.2016 року у справі № 457/485/16-а, провадження № 2-а/457/14/16 задоволено адміністративний позов [PERSON] до Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області та зобов'язано Дрогобицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області поновити з 01.06.2015 року виплату пенсії за віком [PERSON], яка призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". 12.08.2016 року позивач оскаржив дану постанову до Львівського апеляційного адміністративного суду, який ухвалою суду від 17.10.2016 року у справі № 876/6507/16 апеляційну скаргу Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області повернув особі, яка її подала. На виконання рішення Трускавецького міського суду від 20.07.2016 року, яке набрало законної сили, згідно постанови старшого державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON]-В.О. про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2016 року ВП № 52911862, Дрогобицьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Львівської області - з 01.06.2015 року відновлено виплату пенсії за віком [PERSON], яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Одночасно, Дрогобицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області, скориставшись своїм правом, повторно звернулось до Львівського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 20.07.2016 року, за результатом розгляду якої Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову від 11.01.2017 року у справі № 876/8864/16, якою апеляційну скаргу Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області задовольнив, скасував постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 20.07.2016 року у справі № 457/485/16-а, провадження № 2-а/457/14/16 та в задоволенні позову [PERSON] до Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовив. Станом на 11.01.2017 року, [PERSON] згідно рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20.07.2016 року, за період з 01.06.2015 року по 31.03.2016 року виплачено пенсію в розмірі 26809,73 грн., про що свідчить довідка Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області № 3077/07-33 від 14.03.2017 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Згідно цієї ж довідки, виплата даної пенсії відповідачу здійснювалася згідно розпорядження Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 24.11.2016 року та в порядку виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52911862 від 18.11.2016 року щодо виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом у справі № 457/485/16-а. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, в судовому засіданні, що і не заперечували сторони по справі, не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 26809,73 грн., які є пенсійною виплатою, призначеною йому згідно розпорядження Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 24.11.2016 року та в порядку виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52911862 від 18.11.2016 року щодо виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом у справі № 457/485/16-а, як і не встановлено й наявності рахункової помилки, тому відповідно до статті 1215 ЦК України - зазначена сума відповідачем поверненню не підлягає. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року в справі № 6-151цс13, в якій Верховний Суд України дійшов висновку, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Крім цього, суд прийшов до висновку, що позивачем фактично ставиться питання про поворот виконання рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20.07.2016 року, у звязку із його скасуванням Львівським апеляційним адміністративного суду. Але дане питання врегульовано нормами ст.ст. 265, 266 КАС України. Будь-яких інших належних та допустимих доказів для задоволення позову, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, позивачем суду не представлено. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Відповідно до п.18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що несплачений позивачем судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed