Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить встановити факт спільного проживання однією сім"єю з [PERSON] з 1996року по [INFO]; визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом для подальшого оформлення права на спадщину за законом, яка залишилася після смерті [PERSON], що помер [INFO], а саме на 2/3 частки житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, який розташований в [ADDRESS] встановити факт прийняття нею спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON]; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, який розташований в [ADDRESS], з правом реєстрації у відповідних органах. Обгрунтовує свої вимоги таким. [INFO] помер їїчоловік [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] Будинок належав померлому на праві власності на підставі трьох правовстановлюючих документів. На підставі рішення Дружківського суду від 06.05.1996року, справа №2-81, [PERSON] належала 1/3 частина будинку з відповідною частиною надвірних будівель. На підставі Договору дарування від 16.09.1997року, [PERSON] належала 1/3 частини будинку. На підставі договору купівлі продажу будинку від 28.07.1998року [PERSON] належала 1/3 частина будинку з відповідною частиною надвірних будівель. З чоловіком вони фактично проживали однією сім"єю з 1996року без реєстрації шлюбу. Проживали разом в належній їй квартирі, за адресою [ADDRESS]. Вели спільне господарство, були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов"язки, був спільний бюджет. Будинок по [ADDRESS], належав чоловікові та вони використовували його як дачу. Проживали в ньому щороку з весни по осінь, саджали город, доглядали сад, тримали деяку худобу. 14 квітня 2000року вони зареєстрували шлюб. А 14 вересня 2013року шлюб між ними було розірвано, хоча фактично сімейні стосунки не припинялися, вони так і продовжували спільно проживати та вели спільне господарство. За своє життя, 22 жовтня 2010року, чоловік забажав оформити заповіт, відповідно до якого заповідав їй 1/3 частину будинку, розташованого в [ADDRESS] В червні 2014року чоловік помер. Вона займалася його похованням. За власні кошти організувала похорон. 08 вересня 2014року вона подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті чоловіка. З дня смерті чоловіка, вона продовжувала користуватися будинком, що розташований в [ADDRESS] Цей будинок і дотепер доглядає, сплачує всі комунальні рахунки, підтримує будинок в нормальному стані, саджає город, доглядає сад, використовує будинок як дачу. 22 вересня 2016року приватним нотаріусом [PERSON] їй було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинку [NUMBER] з відповідною частиною надвірних будівель, що розташована в [ADDRESS]. 06 жовтня 2016року вона знову звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на решту 2/3 частини будинку. 07 жовтня 2016року їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії,оскільки шлюб з померлим чоловіком було розірвано до його смерті. Із покійним вони проживали разом однією сім"єю з 1996року і по день його смерті, на протязі 18 років. Своєчасно подала заяву про прийняття спадщини. Вважає, що відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом і має право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. 2/3 частки житлового будинку залишилися відкритими і на них ніякі свідоцтва про право на спадщину не видавались; інших заповітів ніким не складалося. Ніхто не приймав спадщину. Вона вчинила всі дії дляотримання свідоцтва про спадщину, але з незалежних від неї причин, їй було відмовлено. Оскільки їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на решту 2/3 частки будинку, вона позбавлена можливості оформити свої права на спадщину. Тому вважає за доцільне звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови відїї прийняття , крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. (ст. 1258ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1264 ЦК визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 2000р до вересня 2013року., що підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.9,10). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS]. (а.с.12-13). Судом встановлено, що [PERSON] 22 жовтня 2004року здійснив на випадок своєї смерті таке розпорядження: належний йому на праві власності 1/3 частину житлового будинку [NUMBER] з відповідною частиною надвірних будівель та земельною ділянкою, які знаходяться в м.Дружківка , заповідає [PERSON] (а.с.21). [PERSON] звернулася до нотаріуса, як спадкоємець за заповітом з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і 23 вересня 2016року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом , згідно якому спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 1/3 частки житлового будинку [NUMBER] з відповідною частиною надвірних будівель, що розташована в [ADDRESS] (а.с.23). 06 жовтня 2016року [PERSON] знову звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про спадшину за законом на 2/3 частки вищезазначеного будинку , посилаючись на те, що померлий [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала у шлюбі близько 13-ти років. 07 жовтня 2016року нотаріус [PERSON] прийняв постанову про відмову [PERSON] в оформленні спадкових справ та видачу на її ім"я свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилася після померлого [PERSON], з підстави того, що [PERSON] не є спадкоємицею за законом, оскільки шлюб з померлим чоловіком було розірвано до його смерті. (а.с.24). Із встановлених обставин вбачається, що позивач перебувала з померлим в зареєстрованому шлюбі з квітня 2000року по вересень 2013року. Факт спільного проживання встановлюється у випадку проживання чоловіка та жінки однією сім"ю, але не перебуваючи у шлюбі між собою, а тому не можутьбути задоволені вимоги позивача щодо встановлення факту спільного проживання однією сім"єю з померлим [PERSON] з 1996року по 23.06.2014р. Як дружина спадкувати може лише осо\-ба, яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим на мо\-мент відкриття спадщини. Проте жінка визнається спадкоємцем після смерті чоловіка, а чоловік є спадкоємцем після смерті жінки незалежно від того, чи проживали вони разом, чи подавали вони одне одному матеріальну допомогу, а також незалежно від ха\-рактеру особистих стосунків між ними: важливо, щоб у момент відкриття спадщини вони перебували в зареєстрованому шлюбі. Коли ж на момент відкриття спадщини шлюб було у встанов\-леному законом порядку розірвано, то колишня дружина не має права на спадщину. Після розірвання шлюбу позивач та померлий продовжують проживати однією сім"єю за адресою в [ADDRESS], (а.с.25). Відповідно до норми, яка передбачена ст. 1264 ЦК України, для визнання позивача такою, що має право на спадкування як спадкоємець четвертої черги за законом, необхідно наявність такої обставини, як проживання позивача з померлим [PERSON] однією сім"єю після розірвання шлюбу не менше як п"ять років до часу відкриття спадщини. Але із встановлених обставин вбачається, що позивач з колишнім чоловіком проживала однією сім"єю менше року до часу вікриття спадщини. Тому позивач не може бути визнана як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті [PERSON] Оскільки судом встановлено, що позивач не має право на спадкування після смерті [PERSON], відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо встановлення факту прийняття нею спадщини та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом,на житловий будинок по [ADDRESS]

Outcome: dismissed