Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до комунального підприємства центральна районна аптека №4 про оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. 00 коп.. Свої вимоги мотивує тим, що з 1968 року вона працювала в системі обласного виробничого об"єднання "Фармація", а з 1977 року завідуюча аптечним пунктом №1 КП Центральної районної аптеки №4. Згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року її було поновлено на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом №1 КП Центральної районної аптеки №4 при міській поліклініці м.Мукачево. На час звернення до суду її поновлено на роботі не було, [PERSON] в присутності колег зухвало поводилась, принижувала її. У зв"язку з неправомірними, протипрваними діями та фізичними знущаннями [PERSON] над нею, її стан здоров"я від нервових стресів став вкрай незадовільним. У неї вкарй важке фінансове становище по причині незаконного звільнення, крадіжки її особистих медикаментів та грошей, невиплат КП ЦРА №4 боргів перед нею. Своїми зухвалими діями [PERSON] знищила її як людину, як працівника і спеціаліста, нанесла їй тяжку психологічну травму, внаслідок чого вона змушена була консультуватись у психіатра, так як самотужки не могла оговтатись. Просить стягнути з комунального підприємства центральна районна аптека №4 м.Мукачево на її користь мінімальний посадовий оклад за час вимушеного прогулу з 11.12.2014 року до часу поновлення на роботі та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. 00 коп.. 15 квітня 2015 року позивачка подала до суду клопотання про збільшення позовних вимог, від яких в судовому засіданні 13.05.2015 року відмовилась. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , розглянувши справу в межах заявлених вимог і прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що згідно наказу №3 від 05 січня 2015 року з фармацевтом [PERSON] розірвано трудовий договір та звільнено її з роботи за прогул (а.с.18). Згідно заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року по справі за №303/514/15-ц [PERSON] поновлено на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом №1 комунального підприємства Центральна районна аптека №4 при міській поліклініці м.Мукачево, а додатковим рішенням по цій справі від 11 березня 2015 року поновлення на роботі допущено до негайного виконання (а.с.21-24). На вимогу Державного виконавця від 30 березня 2015 року керівнику КП ЦРА [PERSON] було надано строк до 01.04.2015 року надати виконавцю [PERSON] пояснення стосовно невиконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05.03.2015 року та було надано строк до 03.04.2015 року поновити [PERSON] на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом №1 комунального підприємтсва Центральна районна аптека №4 при міській поліклініці м.Мукачево відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05.03.2015 року, однак дані вимоги [PERSON] виконані не були (а.с.20). Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. В прохальній частині позову та в судовому засіданні позивачка просить стягнути встановлений мінімальний посадовий оклад за час вимушеного прогулу з моменту її звільнення, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, а саме, стягнення з моменту її звільнення мінімального посадового окладу за час вимушеного прогулу по час розгляду справи по суті. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. В судовому засіданні позивачем доведено, що їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у понесенні додаткових зусиль щодо поновлення на роботі за незаконне звільнення та погірщилися взаємовідносини з колегами на роботі та знайомими. Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а саме, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Завдану моральну шкоду позивачеві, суд оцінює в меншому розмірі ніж заявляла позивачка. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідача.

Outcome: partial