Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що [INFO] року померла його дружина [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкодавець за життя заповіту не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач, як чоловік спадкодавиці та діти. При зверненні позивача до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про паво на спадщину, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Під час проведення підготовчого судового засідання Ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 12.11.2018 року було залучено як співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2018 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що після смерті дружини позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкового майна. Державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з тим, що на земельну ділянку, яка є спадковим майном, відсутні правовстановлюючі документи. В іншій спосіб ніж звернення до суду з даним позовом захистити свої права на спадкове майно у позивача немає. Відповідач - Малополовецька сільська рада в судове засідання надали письмову заяву де проти позовних вимог не заперечують та просять справу слухати у відсутність їх представника. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечували. Представник Третьої особи надав до суду лист про слухання справи у його відсутність. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує прав, свободи чи інтереси інших осіб, суд відмовляє у прийняті визнання відповідачем позову. Заслухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах справи письмови докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області від 22.02.2018 року (видане повторно). Спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслдок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишила. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом так, як перебував у зареєстрованому шлюбі із спадкодавицею та є її чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] (виданим повторно 22.02.2018 року), а також діти спадкодавиці, які були залучені до справи як відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується їх свідоцтвами про народження. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], за вказаною адресою була зареєстрована на день смерті спадкодавця, що підтверджується Довідкою про прийняття спадщини виданою Малополовецькою сільською радою №68 від 23.02.2018 року. Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі чого державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] була заведена спадкова справа №205/2018 до майна померлої [INFO] року [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ "Про нотаріат" відмова нотаріуса є обгрунтованою.Письмовими матеріалами справи встановлено, Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з письмових матеріалів, а саме копії Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого Малополовецькою сільською радою, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01:05:032:00136 від 14.02.2005 року значиться, що [PERSON] на підставі рішення виконкому Малополовецької сільської рди №3 від 21 березня 2001 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,409 га в межах згідно з планом, КОАТУУ 3224984000:02:03:76, розташованої на території Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцям за законом після смерті чоловіка [PERSON], має право на спадкування земельної частки (паю), тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при підтвердження факту прийняття спадщини померлим не існує. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги, на час відкриття спадщини проживав разом з спадкодавцем, від прийняття спадщини не відмовився, а тому має право на спадкове майно. Разом з тим, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як діти спадкодавця на час відкриття спадщини були малолітніми та є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа дієздатність якої обмежена, вважається таким, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частина 3 ст.1273 ЦК України, передбачає, що неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. За таких обставин, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на час відкриття спадщини, як малолітні діти спадкодавця, вважаються такими, що прийняли спадщину і відмова від прийняття спадщини була можлива в строк шість місяців після відкриття спадщини, лише за умови дозволу органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17 липня 1997 р. (далі Конвенція), держави, які ратифікували Конвенцію, взяли на себе зобовязання виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людини в будь-яких справах, у яких вони є сторонами. Як передбачено ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на викладене та враховуючи з'ясовані обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial