Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, посилаючись на наступне. 11 липня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №2004631626. Згідно п. 3.6 кредитного договору сторони визначили та погодили, що банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі. Згідно з умовами договору факторингу №21/07/2014 від 21 липня 2014 року та відповідно до ст.ст. 512, 514, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за договором № 2004631626 від 11 липня 2013 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права грошової вимоги до відповідача за договором №2004631626 від 11.07.2013 року. Згідно п. 1.1, 1.2.1 Кредитного договору банк надав позичальнику споживчий кредит на суму 19 030,00 грн, з яких: 15 000,00 грн., на споживчі цілі, 3 780,00 грн., на придбання послуг страхування в ПАТ «Страхова компанія» «Ренесанс Життя», 250,00 грн, на придбання послуг страхування в ПрАТ «СК «Альфа Страхування». Позичальник зобов»язався повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов»язання встановлені договором не пізніше 11 липня 2016 року, відповідно до п.1.4.1 кредитного договору. Відповідно до п.1.4.4 кредитного договору визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Відповідно до графіку платежів від 11 липня 2013 року до кредитного договору сума щомісячної комісії становить 569,00грн. Позичальником починаючи із 12 вересня 2013 року неналежним чином виконуються умови кредитного договору. 01.08.2014 року на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом, досудову вимогу про повернення споживчого кредиту, однак вимога залишилась без задоволення, заборгованість не сплачена. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15.12.2014 року становить 24 961,77 грн. Посилаючись на вимоги ст.ст. 512, 514, 526, 625, 629, 1050, 1054, 1077,1078,1079, 1082, 1084 ЦК України просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмір 24 961 грн 77 коп та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав заяву, якою позов підтримав, просив його задовольнити, розглядати справу у відсутності представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом подання оголошення в засобах масової інформації. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 липня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №2004631626 (а.с.6-10) Згідно п. 3.6 кредитного договору сторони визначили та погодили, що банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі. Згідно з умовами договору факторингу №21/07/2014 від 21 липня 2014 року та відповідно до ст.ст. 512, 514, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за договором № 2004631626 від 11 липня 2013 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права грошової вимоги до відповідача за договором №2004631626 від 11.07.2013 року. Згідно п. 1.1, 1.2.1 Кредитного договору банк надав позичальнику споживчий кредит на суму 19 030,00 грн, з яких: 15 000,00 грн., на споживчі цілі, 3 780,00 грн., на придбання послуг страхування в ПАТ «Страхова компанія» «Ренесанс Життя», 250,00 грн, на придбання послуг страхування в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (а.с.11-13). Позичальник зобов»язався повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов»язання встановлені договором не пізніше 11 липня 2016 року, відповідно до п.1.4.1 кредитного договору. Відповідно до п.1.4.4. кредитного договору визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Відповідно до графіку платежів від 11 липня 2013 року до кредитного договору сума щомісячної комісії становить 569,00грн. Позичальником починаючи із 12 вересня 2013 року неналежним чином виконуються умови кредитного договору. 01.08.2014 року на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом, досудову вимогу про повернення споживчого кредиту, однак вимога залишилась без задоволення, заборгованість не сплачена (а.с. 16-17). Згідно розрахунку - заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 15.12.2014 року становить 24 961,77 грн.яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 18 501,17 грн; відсотків за користування кредитом у розмірі 1,60 грн; комісії у розмірі 6 459,00 грн (а.с.18-19). Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення поверненння чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов законний та обґрунтований підлягає задоволенню в повному обсязі та виносить рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2004631626 від 11 липня 2013 року у розмірі 24 961 грн. 77 коп. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 669,62 грн (249,62 грн - судовий збір та 420,00 грн.- витрати, пов"язанні з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача). На підставі викладеного,

Outcome: approved