Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з тієї причини, що в них різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки, відсутнє взаєморозуміння. Це стало причиною припинення шлюбних відносин, вважає, що сім"я їх розпалась, миритися з відповідачем не бажає, а тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягає, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також просить залишити дитину проживати з нею. Пояснила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з вересня 2016 року по тій причині, що останній офіційно ніде не працював, не забезпечував матеріально сім"ю, вони жили фактично на дитячі кошти, на цьому грунті між ними виникали сварки. Крім того, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя та сімейні обов"язки. Відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов"язку по догляду та вихованню дитини. Від примирення категорично відмовляється. Відповідач позов не визнав, просить надати їм строк для примирення, вважає, що шлюб можна зберегти, обіцяє офіційно працевлаштуватись та змінити ставлення до сім"ї. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини подружнього життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2013 року, від шлюбу мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3) та свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Спільне життя у сторін не склалось із-за різних поглядів на сімейне життя,сімейні обов"язки, відсутності взаєморозуміння,небажання відповідача дбати про сім"ю та її матеріальне забезпечення. Ці обставини призвели до того, що сторони у вересні 2016 року остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини, подружніх стосунків не підтримують, спільним побутом не пов»язані. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення, оскільки позивач категорично відмовляється від примирення і наполягає на розірванні шлюбіу Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому примушувати позивача до спільного проживання з відповідачем суд вважає недоцільним. За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За взаємною згодою сторін після розірвання шлюбу дитина залишається жити з матір"ю. Сторонам роз"ясняється, що відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved