Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та [PERSON] про визнання заповіту недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та державного акту на право власності на землю, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що 25 травня 2001 року померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку розташовану на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яку остання заповіла йому, вказує що по день смерті матері проживав разом з нею та інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом остання не мала. В березні 2016 року він звернувся до нотаріуса, але постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері на тій підставі, що спадщину вже прийняв інший спадкоємець за заповітом [PERSON], який не перебував у родинних стосунках зі спадкодавцем. Ввважає вказаний заповіт сфальсифікованим, оскільки ні підпис його матері ні підпис секретаря сільської ради [PERSON], не відповідають дійсності, тому, так як є єдиним спадкоємцем після смерті матері звернувся до суду за захистом свого спадкового права. В судовому засіданні позивач уточнив та доповнив позовні вимоги, а також відмовився від частини вимог підтримавши позов щодо визнання недійсним заповіту [PERSON] на користь [PERSON] від 23.03.2001 року, №12, визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім"я [PERSON] серія АЕЕ №851991 від 05.12.2001 р., визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю на ім"я [PERSON] серія І-КР №022486 від 27.11.2001р., встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті 25.05.2001 року [PERSON], Визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку №177, площею 7,17 га, розташовану на території Рощахівської сільської ради Бобрринецького району Кіровоградської області. Представник позивача адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги, про визнання заповіту недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та державного акту на право власності на землю, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити в повному обсязі та просить їх розглянути за її відсутності. Представник відповідача Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської облаті, в судове засідання не з»явився про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, від представника до суду від представнки відповідача надійшла заява в якій просить розглянути справу за їх відсутності, позовнфі вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують протии їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує протии їх задоволення. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працювала секретарем Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області в тому числі і в 2001 році та в її обовязки як посадової особи входило посвідчення заповітів. Крім того вказала, що пам»ятає той факт, що [PERSON], мати позивача посвідчувала, у неї заповіт, яким заповідала земельну ділянку своєму сину [PERSON], який проживав разом з нею. Вказала, що того дня [PERSON] посвідчувала лише один заповіт на користь [PERSON], на користь [PERSON] заповіту не було, вона його не посвідчувала, також вона зеперечила підпис від її імені на заповіті [PERSON] на користь [PERSON] від 23.03.2001 року №12, вказуючи, що такого заповіту вона не посвідчувала. Суд, заслухавши учасників процессу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому може бути прийняте судом. З свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 122007 виданого 26.05.2001 року виконкомом Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 5, встановлено, що 25.05.2001 року померла [PERSON] (а.с. 10), яка доводилась матір»ю позивача [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження серії ЯХ № 982674, виданного 21.04.1950 року, [PERSON] бюро Загс, Ровенської області (а.с 82). З державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-КР № 010659, виданного 27.02.2001 року Рощахівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18-159 ч, вбачається, що [PERSON] за життя отримала право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Рощахівської сільської ради, площею 7,17 га (а.с. 72). Згідно заповіту від 23 березня 2001 року посвідченого секретарем Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області [PERSON] за №12, встановлено, що [PERSON], на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження: державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 010659 від 27 лютого 2001 року заповіла [PERSON] (а.с. 70-71). З копії свідоцтва про народження серії ЯХ №982674 встановлено, що позивач [PERSON] доводиться сином спадкодавцю [PERSON] ( а.с.82). На час відкриття спадщини позивач [PERSON] проживав разом із матір"ю спадкодавцем [PERSON], що підтверджується довідкою Рощахівської сфільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 17.03.2016 року № 120 та даними погосподарської книги № 6 на 2001-2005 роки за особовим рахунком № 243 (а.с. 74, 75-79). З заповіту від 23 березня 2001 року посвідченого секретарем Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області [PERSON] за №12, вбачається, що [PERSON], на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження: державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 010659 від 27 лютого 2001 року заповіла [PERSON] (а.с. 19). Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 363 до майна померлої 25 травня 2001 року [PERSON], вона відкрита за заявою про прийняття спадщини від [PERSON], а також із наявної у ній копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43662851 від 21.04.2016 року, вбачається, що останній прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 112-130). З державного акту на право приватної власності на землю, серії І-КР № 022486, виданного 27.11.2001 року Рощахівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18-378 ч, вбачається, що [PERSON] отримав право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Рощахівської сільської ради, в тому числі і площею 7,17 га № 177 (а.с. 81). Відповідно до ст. 541 ЦК Української РСР заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладання, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 544 ЦК України, заповідач вправі в будь-який час змінити або скасуваати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю, або в частині, в якій він суперечить. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських [PERSON], на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради. Правила посвідчення заповітів посадовими особами виконавчого комітету сільських [PERSON] регулювалися Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських [PERSON] народних депутатів України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. №22/5. Згідно положень вказаної Інструкції нотаріальне посвідчення заповітів та доручень, засвідчення вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах здійснюється шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою виконавчого комітету з прикладанням гербової печатки виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів. Посвідчувальний напис на дорученні, заповіті, вміщується після підпису громадянина на тій же сторінці чи на звороті документа (п.18). Всі нотаріальні дії, які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій. Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається в посвідчувальному написі документа, що посвідчується чи засвідчується посадовою особою виконавчого комітету(п.19). Заповіти, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів, записуються до алфавітної книги обліку заповітів. Заповідач може в будь-який час змінити або скасувати заповіт, подавши про це заяву до виконавчого комітету відповідної [PERSON] народних депутатів. У випадку одержання посадовою особою виконавчого комітету заяви про скасування чи зміну заповіту, так само як і одержання нового заповіту, який відміняє чи змінює раніше посвідчений заповіт, посадова особа виконавчого комітету робить про це відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, в алфавітній книзі обліку заповітів і відповідний напис на примірнику заповіту, який зберігається у виконавчому комітеті (п.41,42). Судом встановлено, що 23.03.2001 р . секретарем виконкому [PERSON] посвідчувався лише один заповіт від імені [PERSON], зареєстрований за №12, де вона земельну ділянку за державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 010659 від 27 лютого 2001 року заповіла [PERSON], й іншого заповіту на користь [PERSON] цього дня під №12 спадкодавець [PERSON] не складала , а секретар Вигорна С.П. не посвідчувала. Ці обставини підтверджені в судовому засіданні показаннями свідка [PERSON] та визнані відповідачами. Відповідно ст.47 ЦК України нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Згідно до вимог ч.2 ст. 1257, ст. 1301 ЦК України за позовом заінтересованою особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідоча не було вільним і не відповідало його волі. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 23 постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.32008 року „Про судову практику у справах про спадкування" роз"яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки волевиявлення спадкодавця [PERSON] не будло вільним при укладенні заповіту на ім"я [PERSON] 23.03.2001 року, й заповіт посвідчений з порушенням ст. 541, 544 ЦК України ( 1963р.), чинній на час правовідносин, тому цей заповіт є недійсним і вцій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 27 Постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Визнаючи недійсним заповіт від імені [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіпровоградської області [PERSON] 23 березня 2001 року за реєстровим № 12, суд також на підставі вищезазначених обставин задовольняє й вимоги про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім»я [PERSON] серія АЕЕ № 851991 від 05.12.2001 року, видане державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори [PERSON] та про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю на ім»я [PERSON] серія 1-КР № 022486 від 27.11.2001 року в частині земельної ділянки № 177, площею 7,17 га, яку він отримав на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія АЕЕ № 851991 від 05.12.2001 року. Відповідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у передбачений ст. 549 ЦК України шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження строку. Згідно ст. 548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК). Оскільки спадкоємець [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, що підтверджується витягом із Погосподарської книга ( а.с.75-79), тому він вважається таким, що прийняв спадщину, й на цій підставі позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини також підлягають задоволенню. Щодо вимог про визнання права власності на земельну ділянку № 177 площею 7,17 га, розташовану на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області в порядку спадкування за заповітом після смерті 25.05.2001 року [PERSON], що належала останній згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІУ-КР № 010659, виданного 27.02.2001 року Рощахівською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18-159ч, то вони підлягають частковому задоволенню, та оскільки позивач є спадкоємцем майна померлої матері [PERSON] за законом першої черги спадкування, а у відповідності до ст. 1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу, тому сув визнає його право власності на вказане майно у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Крім того, враховуючи заяву представника позивача адвоката [PERSON], суд, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: partial