Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4785 доларів США та 3 % річних у розмірі 455 доларів США, яка за курсом НБУ складає 147600, 94 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 31.12.2014 відповідач взяла у позивача в борг грошові кошти у розмірі 5585 доларів США, про що між сторонами була складена розписка. Датою повернення боргу згідно розписки є 31.12.2015. Зазначає, що 02.01.2017 відповідач повернула частину боргу в розмірі 800 доларів США. Разом з тим, відповідачем інші грошові кошти в розмірі 4785 доларів США не повернуті, а тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення останніх. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги. 22.12.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 10.01.2019 на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 14.01.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвалою суду від 14.01.2019 заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено частково. Забезпечено позов [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, шляхом накладення арешту на Ѕ земельної ділянки площею 0,1509 га (кадастровий номер [NUMBER] ), розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належить н праві спільної часткової власності [PERSON] . В іншій частині заяви, відмовлено. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 1 статті 1047 ЦК України встановлює, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 31.12.2014 позивач надала у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 5585 доларів США, строком до 31.12.2015, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.4). 02.01.2017 відповідач повернула позивачу 800 доларів США, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.4). Разом з тим, в іншій частині взяті на себе зобов"язання перед позивачем, відповідач не виконала. Так, відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Таким чином, наявність боргової розписки у позикодавця та відсутність останньої у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов`язання останньою не виконані. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав і наявність боргових зобов"язань перед позивачем не спростував. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги те, що відповідач не в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання та суму боргу у розмірі 4785 дол. США у визначений у розписці строк, позивачу не повернула (5585 доларів США - 800 доларів США = 4785 доларів США), а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості згідно розписки від 31.12.2014 у розмірі 4785 доларів США є обгрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" гідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Звертаючись до суду позивач просив стягнути заборговану відповідачем суму за курсом НБУ станом на день звернення до суду, а саме 134 793, 45 грн. Згідно з офіційним курсом гривні щодо долара США Національного банку України, станом на 06 травня 2019 року такий курс становить: 100 доларів США = 26,4805. Виходячи з даної норми закону суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 126 709, 20 грн. боргу (4785,00 х 26, 4805 =126 709,20 грн.). Що стосується позовних вимог про стягнення 3 % річних за розпискою від 31.12.2014 в порядку ст.. 625 ЦК україни, суд приходить до наступного. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказана норма регулює порядок стягнення індексу інфляції та 3% річних саме за прострочення виконання грошового зобов"язнання. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за просторочення виконання грошового зобов"язання в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов"язана була повернути усю суму боргу у строк до 31.12.2015, тобто прострочення виконання грошового зобов"язання у розмірі 5 585,00 дол. США у відповідача виникло з 01.01.2016. Проте, 02.01.2017 відповідачем повернуто позивачу 800,00 дол. США, а тому прострочення виконання грошового зобов"язання у сумі неповернутої позики, тобто 4785,00 дол. США слід рахувати з 03.01.2017 по 19.12.2018, тобто з урахуванням заявлених вимог позивача. Таким чином, 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача за період з 01.01.2016 -02.01.2017, виходячи з суми боргу 5 585, 00 дол. США становить 281, 59 дол. США, а за період з 03.01.2017 -19.12.2018, виходячи з суми боргу у розмірі 4 785,00 до. США становить 281, 59 дол. США. Відповідний розрахунок узгоджується з калькуляцією здійсненої судом за офіційною базою «ЛІГА ЗАКОН». За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за просторочення виконання грошового зобов"язання за період з 01.01.2016-19.12.2018 у розмірі 450, 06 дол. США , що станом на 06.05.2019 становить еквівалент 11 917, 81 грн. ( 450, 06 дол. США х 26.4805=11917, 81 грн.). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1386,27 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial