Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В позові посилається на те, що з 25 лютого 1995 року по 26 лютого 1999 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого народився син [PERSON], [INFO]. 23 жовтня 2014 року йому виповнимлося 18 років. В даний час він навчається на контрактній основі в Чернівецькому національному університеті. Це потребує матеріальних затрат на оплату за навчання сина, квартиру, в якій він проживає, його харчування та проїзд, які вона не в силі сама забезпечити. Відповідач немає постійної роботи, але заробляє на тимчасових роботах, фізично здоровий і спроможний заробляти кошти на утримання сина на період навчання і сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно. Просить суд задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в письмових запереченнях позов не визнає . Як у запереченнях так і в судовому засіданні зазначив, що в 2015 році син без його відома поступив на денну форму навчання в Чернівецький національний університет . Йому стало відомо, що кошти, які він йому надає, син використовує не тільки на навчання, проживання і проїзд, а також на цигарки, спиртне та інші розваги. Син його не слухається, не поважає, мало з ним спілкується, а тому він категорично проти того, щоб у примусовому порядку сплачувати кожен місяць по 1000 гривень на утримання повнолітнього, здорового сина. Лише вразі, якщо син змінить відношення до нього, він по мірі можливості у добровільному порядку буде надавати йому матеріальну допомогу. Також зазначив, що в даний час ніде не працює,немає постійного, стабільного заробітку, заробляє випадковими заробітками. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, але в судовому засіданні зменшила вимоги і просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 800 грн. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав, і в судовому засіданні пояснив, що він потребує матеріальної підтримки з боку батька. Стипендію не отримує, і інших доходів також немає. Відповідач позов не визнав і просить суд відмовити в його задоволенні. В судовому засідання пояснив, що він міг би добровільно сплачувати аліменти по мірі можливості, але поскільки син не ставиться до нього з належною повагою як до батька, він відмовляється від сплати аліментів. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню . Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] і [PERSON]. Відповідно довідки Путильської селищної ради [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] Згідно довідки № 422 від 28 жовтня 2015 року [PERSON] навчається на другому курсі юридичного факультету денної форми навчання Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича на контрактній основі і відповідно договору №09-410 від 19.08.2014 року розмір плати за один семестр складає 5750 гривень,в т.ч. загальна вартість навчання становить 46 000(сорок шість тисяч) гривень . Із договору оренди житла від 14.09.2015 року вбачається,що він заключив договір на проживання в квартирі в м.Чернівці на період навчання з 14.09.2015 по 14.09.2016 рік із сплатою орендної плати в сумі 2000 грн. щомісячно. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що син без його відома в 2014 році вступив до Чернівецького національного університету ім.Федьковича на денну форму навчання. Разом з тим він ніде не працює, немає постійного заробітку, а його син використовує кошти не тільки на навчання, проживання і проїзд, а також на цигарки, спиртне та інші розваги, не слухається його, тому він категорично проти того, щоб у примусовому порядку сплачувати кожен місяць аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання повнолітнього здорового сина . Однак суд вважає такі твердження відповідача помилковими з наступних підстав: Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається ,як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Крім того Пленум Верховного Суду України у п.20 цієї ж постанови роз"яснив, що стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з'ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо. Із пояснення та заперечень, приєднаних до справи, вбачається, що відповідач не має постійного доходу, не працює, проживає разом з матір"ю, яка є пенсіонеркою. Довідкою Державної податкової інспекції в Путильському районі підтверджується, що [PERSON] не являється суб"єктом підприємницької діяльності, однак ці обставини не свідчать про відсутність у нього іншого доходу. Тому суд прийшов до висновку про спроможність [PERSON] надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину [PERSON], поскільки відповідач є працездатною особою, немає на утриманні інших дітей і немає зобов"язань за виконавчими документами. На підставі вищевикладеного, суд визначає аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно до закінчення навчання сина у вузі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial