Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором № KRXRF911670477, посилаючись на те, що 25.06.2009 року між банком та відповідачем укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит на загальну суму 2754,61 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Оскільки боржник належним чином не виконує свої зобов'язання по кредитному договору, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12.11.2014р. становить 6766,21 грн. та судових витрат у справі. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу 20 травня 2015 року ухвалено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалою суду від 24 червня 2015 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд вищевказаного заочного рішення. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2015 року, ухвалене по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував з приводу позовних вимог та зазначив, що він достаменно не пам"ятає чи отримував він кредит чи ні, позивачем не доаедено позовні вимоги, грошові кошти з нього стягувались на погашення заборгованості без його дозволу, а стягнення з нього пені та штрафу суперечить чинному законодавству, зокрема Конституції України, а строки стягнення штрафних санкцій вже сплинули. Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним . Зі змісту статей 626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При цьому, відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2009 року між сторонами у справі укладено договір № KRXRF911670477, відповідно до якого Відповідач отримав кредит у розмірі 2754,61 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, щомісяця в період сплати за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця Позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 275,62 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди (а.с.5 зворот). Судом встановлено, що при укладенні 25.06.2009 року договору між позивачем та відповідачем останній надав згоду, що заява разом із запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка", Тарифами складає між позичальником і банком кредитно-заставний договір, засвідчивши її своїм підписом (зворот а.с. 5). На виконання умов договору позивач надав відповідачеві кредит у сумі 2754,61 грн., що відповідачем не спростовано. За клопотанням відповідача судом зобов"язано банк надати оригінал кредитного договору та досліджено в судовому засіданні. Відповідачем не спростовано, що підпис на договорі належить не йому. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак, Відповідач істотно порушив умови договору, своєчасно не сплативши чергові платежі. Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому, договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У порушення вищевказаних норм закону та умов договору відповідач зобов'язання вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди, комісії відповідно до Заяви та Умов. Згідно заяви та пп. 4.1 даних Умов, Позичальник сплачує Банку відсотки за користуванням Кредитом у розмірі вказаному у Заяві, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом (а.с.7 зворот). Зі змісту договору про надання споживчого кредиту, укладеного між сторонами, убачається, що позичальник ознайомлений з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), які були надані йому у письмовій формі, що засвідчив своїм підписом (а.с. 5 зворот). Відповідно до заяви позичальника, яка без застережень підписана відповідачем, у разі порушення зобов"язань з погашення кредиту, останній має сплатити пеню згідно з п. 5.1 Умов надання кредиту, що становить 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (а.с.5, 7 зворот). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідачем, в порядку вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано належних доказів на підтвердження того, що Умови надання споживчого кредиту (а.с. 5-7), якими передбачено розмір пені при підписані заяви позичальника, йому не надавались для ознайомлення та в відповідній графі заяви стоїть не його підпис суд вважає, що позивачем доведено правомірність пред"явлених вимог. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 12.11.2014 року відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 6766,21 грн., яка складається з наступного: пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 5967,82 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) 298,39 грн. Доводи відповідача про те, що банк звернувся до суду поза межами строків позовної давності також не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору Відповідач періодично сплачував грошові кошти, які спрямовувались на погашення заборгованості. Останній платіж внесено 20 травня 2014 року (а.с. 44-68). Так, строком виконання зобов'язання, з урахуванням передбачений положеннями ч. 2 ст. 264 ЦК України порядок переривання строку позовної давності, є дата останнього платежу відповідача за кредитним договором 20.04.2014 року, і саме з цієї дати починається перебіг трирічного строку позовної давності, а позивач звернувся до суду 03.12.2014 року, тобто в межами строків позовної давності, встановлених ст. 257-258 ЦК України. Згідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила. Разом з тим заслуговують на увагу доводи [PERSON] щодо неможливості стягнення одночасно пені і штрафу, виходячи з наступного. Згідно позиції ВСУ, викладеній в Постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме заяви позичальника в сукупності з пунктом 5.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення У той самий час, виключно пунктом 5.3 Умов сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за теж саме правопорушення - порушення строків платежів, тобто несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на зазначене, суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк за кредитним договором № KRXRF911670477 від 25 червня 2009 року заборгованість в сумі 5967,82 грн., яка складається з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а в задоволенні вимог щодо стягнення штрафу - відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку з задоволенням позову з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати сплачені за подання позову, а саме в розмірі 243,60 грн..

Outcome: partial