Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16 квітня 2013 року у розмірі 26029 грн. 24 коп., а також сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтуванні позову посилається на те, що між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладено договір про надання кредиту у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник не виконує належним чином свої обовязки щодо своєчасного та повного погашення кредиту та плати за кредит. Станом на 31 січня 2017 року заборгованість за кредитним договором становить 26029 гривень 24 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився. Від представника позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Повноваження представника перевірено, є дійсними (а.с. 32, 37). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вважає, що до вимоги про стягнення пені в сумі 4050,00 грн. слід застосувати річний строк позовної давності. Крім того, зазначила, що банк самостійно піднімав розмір відсоткової ставки, котрий є значно завищеним. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк". Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 16 квітня 2013 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладено договір про надання кредиту у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 6-30). Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни [PERSON] та інших невід"ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов"язків клієнта відносить отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України банк надає грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а останній зобовязується повернути кредит і сплатити проценти. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Статтями 525, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту, оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним карткам, відкритих у валюті США) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій. Станом на 31 січня 2017 року заборгованість за кредитним договором складає 26029 грн. 24 коп., яка складається з наступного: - 499,93 грн. заборгованість за кредитом; - 19763,63 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 4050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1215,68 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 4). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, 549 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Дана правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 року, де суд дійшов висновку про те, що пеня та штраф є різновидами неустойки, тобто одним і тим самим видом юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це призведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобовязання, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Як встановлено судом, [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту з 16.04.2013 року та зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 31.03.2017 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені договором та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. У постановах Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року, суди застосовуючи ч. 3 ст. 254, ч. 5 ст. 261, ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України дійшли висновку про те, що оскільки у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіку погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту і процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, і відповідно загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений графіком. Дослідивши розрахунок боргу та перевіривши на відповідність до умов договору і встановлених фактів (надання коштів відповідачу та не здійснення останнім відповідних платежів), суд встановив, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитом та штраф. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією задоволенню не підлягають. Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 1600 грн. 00 коп. (а.с. 1). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial