Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Заступник керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] районної державної адміністрації, [PERSON] сільської ради Благовіщенського району, сільськогосподарського\~ товариства з обмеженою відповідальністю "Родина" про\~ визнання незаконним та скасування п.426 додатку 1 до розпорядження голови Ульяновської\~ райдержадміністрації від 18.02.2002 №79-р. про визнання недійсним державного акта про право приватної власності на землю, зобов"язання повернути земельну ділянку. Позов мотивовано\~ тим, що рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2016 у справі № 402/910/16-ц визнано недійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0226426, виданий 30.11.1997 року Ульяновською районною державною адміністрацією на імя [PERSON], так як остання не була членом КСП «Синьківське», в тому числі пенсіонером, яка раніше працювала в ньому, тобто їй видано зазначений сертифікат в порушення положень законодавства, яке діяло на час його видачі, оскільки, статтею 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» зазначалось, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишалися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю. Крім цього, без заяви [PERSON], пунктом 426 додатку 1 до розпорядження голови Ульяновської районної державної адміністрації від 18.02.2002 №79-р «Про погодження схеми поділу земель КСП «Синьківське» та передачу в приватну власність земельних часток (паїв) згідно схеми поділу громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», останній разом з іншими громадянами-власниками сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) передано у приватну власність земельну частку (пай) за рахунок земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Синьківське» на території [PERSON] сільської ради Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі вказаного розпорядження голови Ульяновської райдержадміністрації [PERSON] сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області на імя [PERSON] виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №025211, (земельна ділянка №345; кадастровий номер 3525589900:02:000:0345), який зареєстрований в «Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території [PERSON] сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області» під №327. Однак, дана земельна ділянка не внесена до Державного реєстру земель. Оспорювану земельну ділянку [PERSON] не використовувала, однак її використовує СТОВ «Родина», без наявності правовстановлюючих документів, тобто в порушення вимог ст.ст. 123-125 Земельного кодексу України. Отже, відсутність правовстановлюючих документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки. Позивач просить визнати незаконним та скасувати пункт 426 додатку 1 до розпорядження голови Ульяновської районної державної адміністрації від 18.02.2002 року №79-р «Про погодження схеми поділу земель КСП «Синьківське» та передачу в приватну власність земельних часток (паїв) згідно схеми поділу громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №025211, виданий 20.03.2002 року [PERSON] сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області на імя [PERSON]. Зобов»язати сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Родина» повернути у розпорядження держави в особі [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області земельну ділянку №345, розміром 3.05 га з кадастровим номером 3525589900:02:000:0345, вартістю 112 340,21 грн. (сто дванадцять тисяч триста сорок грн. 21 коп.), яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області. Стягнути з відповідачів понесені прокуратурою витрати на сплату судового збору в розмірі 4800 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, повідомлена належним чоном. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не з"явився, направив до суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та просить розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Благовіщенського району в судове засідання не з"явився, повідомлений належним чином. Представник відповідача СТОВ "Родина" в судове засідання не з"явився, повідомлений належним чином. Суд дослідивши\~ матеріали справи приходить до наступного: Так, судом встановлено 26.12.1995 року «[PERSON] сільською Радою народних депутатів Ульяновського району Кіровоградської області видано Державний акт на право колективної власності на землю серії КР-11, згідно якого передано колективному сільськогосподарському підприємству «Синьківське» [PERSON] сільської ради Ульяновського району у колективну власність 3701.0 га землі в межах згідно з планом . Землю передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення [PERSON] сільської ради від 25 березня 1995 року №11. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №11»\~ (а.с.5). Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2016 у справі № 402/910/16-ц визнано недійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0226426, виданий 30.11.1997 року Ульяновською районною державною адміністрацією на імя [PERSON], так як остання не була членом КСП «Синьківське», в тому числі пенсіонером, яка раніше працювала в ньому, тобто їй видано зазначений сертифікат в порушення положень законодавства, яке діяло на час його видачі, оскільки, статтею 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» зазначалось, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишалися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю. Крім цього, без заяви [PERSON], пунктом 426 додатку 1 до розпорядження голови Ульяновської районної державної адміністрації від 18.02.2002 №79-р «Про погодження схеми поділу земель КСП «Синьківське» та передачу в приватну власність земельних часток (паїв) згідно схеми поділу громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», останній разом з іншими громадянами-власниками сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) передано у приватну власність земельну частку (пай) за рахунок земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Синьківське» на території [PERSON] сільської ради Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі вказаного розпорядження голови Ульяновської райдержадміністрації [PERSON] сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області на імя [PERSON] виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №025211, (земельна ділянка №345; кадастровий номер 3525589900:02:000:0345), який зареєстрований в «Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території [PERSON] сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області» під №327. Однак, дана земельна ділянка не внесена до Державного реєстру земель. Оспорювану земельну ділянку [PERSON] не використовувала, однак її використовує СТОВ «Родина», без наявності правовстановлюючих документів, тобто в порушення вимог ст.ст. 123-125 Земельного кодексу України. Отже, відсутність правовстановлюючих документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 45 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтею 407 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Згідно ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобовязаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. Крім цього, відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Отже, СТОВ «Родина» зобовязане повернути оспорювану земельну ділянку у розпорядження держави в особі [PERSON] райдержадміністрації Кіровоградської області. В п. 17 Перехідних положень чинного Земельного кодексу України 2001р. не вказується на те, що земельний сертифікат надає право власності на земельну ділянку, а лише надає право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до вимог чинного законодавства, тобто надає можливість для реалізації громадянами свого права на конкретно визначену земельну ділянку. Відповідно до змісту ч. 2 п. 17 Перехідних положень, сертифікати громадян про право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельних часток (паїв) у натурі на конкретній місцевості та видачі їм державних актів про право власності на земельну ділянку. Таким чином, відновленням становища, яке існувало до порушення вимог чинного законодавства, є визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку. Крім цього, право, посвідчене державними актами на право власності на землю є похідним від відповідного рішення, в даному випадку органу державної влади, про передачу земельної ділянки у власність, а тому з огляду на приписи ч.1 ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку. Таким чином, звернення до суду з позовними вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів на землю можливе лише у разі попереднього скасування відповідного рішення (розпорядження) органу місцевого самоврядування чи державної влади, на підставі якого набуто речові права на землю, чи при обєднанні цих позовних вимог (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.10.2013 у справі №6-93цс13). Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади.., який не відповідає законові і порушує права власника визнається судом незаконним та скасовується. За змістом ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (постанова Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі №3-127гс15). Отже, пункт 426 додатку 1 до розпорядження голови Ульяновської райдержадміністрації від 18.02.2002 №79-р в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної частки (паю) необхідно визнати незаконним та скасувати як такий, що не відповідає законові. З 01.01.2013 року районні державні адміністрації не наділені повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної та комунальної форми власності. Водночас статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» райдержадміністрації наділено повноваженнями приймати рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) за межами населених пунктів. Крім цього, в пункті 6 розділу ІІ Закону України від 06.09.2012 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» вказано, що у разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються у межах населених пунктів сільськими, селищними, міськими радами, за межами населених пунктів органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками. Однак, райдержадміністрація не може бути позивачем у даній справі, так як, згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідачами в справах за позовами, повязаними з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі тощо) є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, райдержадміністрація, яка затвердила розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифікату, державного акту на право власності на земельну ділянку, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі тощо. Крім цього, відповідачем в даному позові є також [PERSON] сільська рада Благовіщенського району (постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 №1377-УІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» перейменовано Ульяновський район на [PERSON]), так як [PERSON] сільською радою Благовіщенського району Кіровоградської області видано оспорюваний державний акт на право приватної власності на землю на імя [PERSON] та зареєстровано в «Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території [PERSON] сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області» під №327. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Конституції України, ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. ст. 2, 4 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України. Обєктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України. Незаконне використання не внесених до Державного реєстру земель призводить до порушення інтересів держави у сфері розвитку земельних правовідносин щодо збереження, ефективного використання сільськогосподарських угідь як основного національного багатства, заподіює шкоду у вигляді недоотримання сум оплати за користування земельною ділянкою, розмір якої має визначатися згідно приписів Податкового кодексу України. Однак, згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України, ч. 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. В звязку з тим, що всі вищезазначені спірні правовідносини виникли з однієї підстави пункту 426 додатку 1 до розпорядження голови Ульяновської районної державної адміністрації від 18.02.2002 року №79-р «Про погодження схеми поділу земель КСП «Синьківське» та передачу в приватну власність земельних часток (паїв) згідно схеми поділу громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» - у позові обєднано декілька позовних вимог, повязаних між собою (ст. 118 ЦПК України), які стосуються різних відповідачів (ст. 32 ЦПК України), різних оскаржуваних правових актів індивідуальної дії. На підставі викладеного,

Outcome: approved