Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся\~до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки від 03 лютого 2017 року недійсним, вказуючи на те, що згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія РК №837918 від 23 серпня 2012 року, він є власником земельної ділянки площею 2,6644 га, кадастровий номер 4823984200:03:000:1167, яка розташована за межами населеного пункту Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Йому стало відомо, що 03 лютого 2017 року укладено та зареєстровано договір оренди землі між ним та відповідачем, який він не підписував, тому просить визнати недійсним вказаний правочин. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, тому суд у відповідності до положень ст.280 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Положеннями ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5,6 ст.203 цього Кодексу \~саме на момент вчинення правочину. Відповідно до положень ч.3 ст.203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (загальна умова дійсності правочину). Згідно положень ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Виняток з цього правила стосується фізичних осіб, які через хворобу або фізичні вади не можуть підписатись власноручно. В такому випадку за дорученням такої особи та в її присутності текст правочину підписує інша особа. При цьому, підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, має бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Судом встановлено, що позивач [PERSON]Е є власником земельної ділянки, площею 2.6644 га, кадастровий номер: 4823984200:03:000:1167, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РК №837918 від 23 серпня 2012 року, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області. Представник позивача в судовому засіданні наполягав, що позивач згоду на передачу своєї земельної ділянки відповідачу не надавав, відповідно вказаний договір з ФГ "Лагуна" 03 лютого 2017 року не укладав. За даними висновку спеціаліста №17-1451/18-179 судово-почеркознавчої експертизи від 10 травня 2018 року підтверджується, що підписи від імені [PERSON]Е в графі:"Орендодавець" на кожному аркуші договору оренди землі від 03 лютого 2017 року та акті приймання -передачі обєкта оренди від 03 лютого 2017 року, виконано не позивачем [PERSON] особисто, а іншою особою. В судовому засіданні доведено, що вищевказаний договір оренди землі власник земельної ділянки [PERSON] як сторона в договорі не підписував, не знайомився з умовами договору щодо обєкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, визначених договором. Отже, підпис від імені позивача [PERSON] на спірному договорі вчинено іншою особою без дотримання положень ст.207 ЦК України, а також за відсутності належної довіреності, наданої за вимогами ст.ст.244, 245 ЦК України. Враховуючи наведене, а також обов'язкову наявність в договорі оренди землі певних істотних умов та обов'язкову державну реєстрацію цих договорів, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили щодо істотних умов договору, передбачених Законом. На підставі викладеного, суд вважає доведеним, що під час укладання спірного договору, його текст було підписано від імені позивача сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, передбачених положеннями ст.15 Закону України "Про оренду землі", що є підставою для визнання спірного договору недійсним. Таким чином, законні права [PERSON] щодо права користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд були порушені, тому суд вважає вимоги позивача про визнання спірного договору оренди землі недійсним законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У звязку\~з недійсністю\~договору оренди\~землі,\~укладеного 03\~лютого 2017\~року,\~фермерське господарство\~"Лагуна" має повернути [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку, кадастровий номер: 4823984200:03:000:1167. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує понесені ним та документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 7 782.4 грн.(з яких 640 грн.- витрати по сплаті судового збору, 7142.40 грн. витрати по оплаті вартості судово-почеркознавчої експертизи). \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: approved