Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

у січні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з 01.10.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Шлюб між подружжям розірвано. Позивач зазначає, що відповідач з часу народження дитини не брав участі у її догляді, виявляв байдуже ставлення до її здоров"я, не цікавився духовним розвитком, умовами проживання, забезпеченістю одягом та харчуванням. [PERSON] намагалася переконати відповідача брати участь у вихованні та утриманні дитини, однак невдоволений таким тиском відповідач погрожував життю та здоров"ю позивача. У зв"язку з погрозами, а також через самоусунення відповідача від виховання дитини позивач у вересні 2012 року була вимушена звернутися до правоохоронних органів. На підставі її звернення працівниками Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві було проведено профілактичну роботу із відповідачем, попереджено про кримінальну і адміністративну відповідальність за вчинення протиправних дій, а позивачу рекомендовано звернутися до органів опіки та піклування, суду із заявою про позбавлення відповідача батьківських прав. Також на підставі звернень позивача працівниками служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації було вжито заходів, у тому числі проведені профілактичні роз"яснювальні бесіди з відповідачем, з метою долучення його до виконання батьківських обов"язків. Проте ані працівники соціальних служб, ані втручання представників правоохоронних органів не переконали відповідача у необхідності змінити свою поведінку та розпочати належне виконання батьківських обов"язків по відношенню до своєї дитини, зокрема в тому обсязі як це визначено законодавством. Він продовжує ігнорувати факт існування дитини, не надавав матеріальної допомоги, не займався її вихованням. За відсутності підтримки батька дитини весь тягар обов"язків щодо її розвитку, піклування про здоров"я, формування внутрішнього світу, соціалізації та взаємодії дитини із оточуючим світом було покладено на позивача. За таких підстав, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача заборгованість за аліментами із січня 2015 р. по грудень 2017 р. у сумі 78 682,25 грн., зобов"язувати відповідача щомісяця сплачувати аліменти до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, у розмірі 1/4 частини всіх доходів, які отримує відповідач, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У березні 2018 року позивач звернулася у суд із заявою, в якій також просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, пов"язані з лікуванням її захворювань, у розмірі 375,39 грн. щомісячно до повного одужання дитини, факт якого має бути підтверджено відповідними висновками лікарів, а також стягнути з відповідача 50% вартості ліків, придбаних позивачем для лікування дитини у поточному році, у сумі 478,04 грн. (а.с. 37) Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання надала висновок № 100-5707 від 12.04.2018 р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 3 цієї статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що 01 жовтня 2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім"ї зареєстровано шлюб між сторонами у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.4) [INFO] року у подружжя народився син - [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 22 серпня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 5 зв.) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 03 липня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між сторонами у справі розірвано. (а.с. 4 зв.) Позивач на підтвердження своїх вимог посилається на письмові докази. З довідки № 71 від 20.05.2013 р., виданої Поліклінікою сімейних лікарів "Корчувате" Голосіївського району м. Києва, відповідач [PERSON], [INFO], не цікавиться станом здоров"я сина [PERSON], [INFO], та не відвідував вказаний медичний заклад. (а.с. 6) Згідно листа від 09.10.2012 р. Начальника Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві заява [PERSON] по факту самоусунення [PERSON] від виховання малолітньої дитини та можливої протиправної поведінки розглянута. По суті звернення з відповідачем проведено профілактичну роботу, а також попереджено останнього про адміністративну та кримінальну відповідальність за вчинення протиправних дій. (а.с. 9) Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації також розглядала заяву [PERSON] від 13.01.2014 р. щодо проведення профілактичної роботи з [PERSON] щодо виконання батьківських обов"язків відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Зокрема була проведена профілактична бесіда, він ознайомлений з батьківськими обов"язками та попереджений про адміністративну, кримінальну відповідальність за ухилення від виконання обов"язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини. (а.с. 9 зв.) З довідки № 47 від 31.05.2017 р. вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO], з 01.09.2014 р. відвідує недільну школу в церкві "Філадельфія". Дитиною опікується мати, приводить і забирає після занять. (а.с. 11) Акт обстеження житлово-побутових умов проживання складений представником служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації за адресою: м. Київ, вул. Лауреатська, 41-А, свідчить про те, що умови для проживання, виховання, розвитку малолітнього [PERSON], [INFO], матір"ю - [PERSON] створені належним чином. Відповідно до інформації закладу дошкільної освіти № 389 (від 29.03.2018 р. № 27) малолітній [PERSON], [INFO], відвідував заклад з 05.09.2014 р. по 31.05.2017 р. Мати - [PERSON] піклується про малолітнього [PERSON], приводила та забирала з садочка, здійснювала оплату за харчування, приймала активну участь у всіх заходах, які проводилися в закладі. Батько [PERSON] до закладу ніколи не приходив, не телефонував, успіхами дитини не цікавився. Згідно висновку служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 12 квітня 2018 року № 100-5707 (а.с. 75), вбачається, що служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с. 75) З огляду на викладене, оцінивши надані докази, враховуючи вік дитини та його інтереси, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо свого сина, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав та задоволення позовних вимог в цій частині. При вирішенні цієї вимоги враховується, що такий крайній захід спрямований на захист інтересів дітей, з метою забезпечення їх належного виховання, розвитку, медичного та соціального нагляду. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З позову вбачається, що утриманням та вихованням дитини батько не займається. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини - [PERSON], [INFO], щомісяця. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за аліментами із січня 2015 р. по грудень 2017 р. у сумі 78 682,25 грн. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти, починаючи з січня 2015 року. Разом з тим, стороною позивача не надано суду доказів того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], іноді хворіє, у зв"язку з чим потребує лікування. Витрати на лікування несе мати дитини - [PERSON] Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він через свій майновий стан не має можливості нести такі витрати. Разом з тим, суд не може погодитися із розміром додаткових витрат на утримання дитини, які просить стягнути позивач. Твердження позивачки про наявність у [PERSON], [INFO], хронічного захворювання, що потребує значних витрат на лікування та є підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема медичними довідками, висновками лікарів, квитанціями (чеками) про вартість ліків. Як вбачається з матеріалів справи, розмір додаткових витрат, що фактично понесені позивачем у січні - лютому 2018 р., становить 956,08 грн. Розмір витрат, що підлягає компенсації відповідачем, становить 478,04 грн. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір.

Outcome: partial