Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що після розірвання з відповідачем шлюбу, у період з 2008 року по жовтень 2012 року їх малолітні діти проживали з матір"ю відповідачки у Дніпропетровській області, а відповідач [PERSON] проживала в цей час у с. Березники, Свалявського району. З листопада 2012 року малолітні діти проживали разом з відповідачкою у с. В. Ком"яти Виноградівського району, за місцем проживання її чоловіка. Зазначає, що у травні 2014 року, дізнавшись про те, що вітчим жорстоко поводиться з дітьми, на їх прохання залишив проживати разом з собою у [ADDRESS]. Згодом відповідач відібрала молодшу доньку, а старша, категорично відмовившись повертатися до матері залишилася проживати разом із ним. Посилається на висновок Органу опіки та піклування Кушницької сільської ради, яким встановлено, що він ретельно піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, і рішенням виконкому Кушницької сільської ради затверджено згаданий висновок про доцільність проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з позивачем. Оскільки, відповідач на теперішній час проживає за кордоном, внаслідок чого молодша донька позбавлена належного батьківського піклування, просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей разом з ним у [ADDRESS]. Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав викладених у позовній заяві, при цьому представник позивача пояснила, що молодша донька сторін на даний час проживає у с. В. Ком"яти у сім"ї сестри чоловіка відповідача. Просить суд не брати до уваги рішення ООП Виноградівської РДА від 05.06.2014 року, згідно з яким місце проживання малолітніх дітей визначено разом з їх матір"ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS], оскільки таке складено без урахування фактичних обставин взаємин колишнього подружжя, без урахування соціально-побутових умов проживання і прийнято без урахування інтересів дітей. Відповідач в судове засідання не з"явилася, по невідомим суду причинам, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с. 54, 59, 66, 120, 143). У письмових запереченнях щодо задоволення позову заперечила, оскільки вважає, що даний спір уже вирішено Органом опіки та піклування Вигоградівської РДА, просила провадження у справі закрити (а.с 73, 118-119). Представники третіх осіб: ООП Іршавської та Виноградівської РДА у судове засідання не з"явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник ООП Виноградівської РДА у задоволенні позову просив відмовити (а.с. 63, 67, 68, 71). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі матеріалів у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] (класний керівник учениці [PERSON].) пояснила, що за час навчання [PERSON], її мати приходила у школу тільки один раз, однак дитина відмовилася з нею спілкуватися, сховалася під партою. [PERSON] скандалила та нецензурно висловлювалася, про що свідок повідомила директора школи. Пояснила, що відвідує ученицю за місцем її проживання, де на її думку, створені всі умови для належного розвитку дитини. Під час неодноразових співбесід, учениця виявляє бажання жити лише з батьком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила показання свідка [PERSON] та пояснила, що була очевидцем події, коли мати [PERSON] на вулиці намагалася її забрати від позивача, однак дитина відмовлялася йти, плакала, говорила, що не хоче йти до мами. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] (сусідка позивача) пояснила, що приймала участь при складанні акту державного виконавця про неможливість виконання рішення про відібрання дитини, оскільки сама дитина відмовлялася йти до матері. Відповідно до ст. 14 ЗУ "Про охорону дитинства", діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. У присутності класного керівника, у судовому засіданні [PERSON] підтвердила про своє бажання проживати разом з батьком. Згідно висновку ООП Кушницької сільської ради, затвердженого рішенням виконкому Кушницької сільської ради визнано за доцільне проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36-39). Згідно статті 150 СК України , батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За правилами ст.ст. 155, 161 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини і якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За ст. 11 даного Закону, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створенняналежних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип ст. 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають значення. За рішенням ООП Виноградівської РДА, визначено місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір"ю - [PERSON] у [ADDRESS] (а.с. 40). За згаданою адресою проведено обстеження матеріально - побутових умов і встановлено, що житловий будинок складається з чотирьох кімнат, в якому проживають дев"ять осіб. Відомості щодо належності даних умов для проживання малолітніх дітей - відсутні (а.с. 41). Відповідно повідомлення ДПС України, відповідачем за період з 01.06.2014 року по 26.03.2015 року неодноразово перетинався державний кордон України на тривалий час (а.с. 137, 139, 141). З огляду на вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що проживання малолітніх дітей за місцем проживання позивача буде відповідати їх інтересам. Наявний у справі висновок ООП Виноградівської РДА, яким визначено місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір"ю - [PERSON] у [ADDRESS], носить дорадчий характер, прийнятий без урахування усіх обставин справи, на думку суду, не відповідає найкращим інтересам дітей і не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що проживання дітей з батьком не позбавляє матері права брати участь у вихованні дітей, їх утриманні, а також можливості вільно спілкуватися з ними.

Outcome: approved