Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого на підставі довіреності діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області, треті особи - [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В позовній заяві викладено наступну позицію. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі з 23.03.1967 року. Також від даного шлюбу народилася ще одна дитина - донька [PERSON]. [PERSON]. помер [INFO] . [PERSON] померла [INFO] . До смерті нею 04.12.1998 року було складено заповіт на ім"я своєї дочки [PERSON] на право на земельну частку (пай) в КСП «Любимівське» розміром 6,63 умовних кадастрових га.. Після смерті [PERSON] . Каховською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №57/2003. 13.03.2003 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулася дочка померлої [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) в КСП «Любимівське» розміром 6,63 умовних кадастрових га. Також позивач [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті матері у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] в рівних частках по Ѕ, оскільки на момент її смерті були зареєстровані з матір"ю та проживали разом з нею. Однак, свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Каховського району Херсонської області не отримували. 08.08.2012 року [PERSON] померла, [INFO] року з заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON] звернулися її доньки [PERSON] та [PERSON] та кожна з них отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 5,2499 га, що знаходиться на території Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області.[PERSON] . та [PERSON] також є спадкоємицями Ѕ частки житлового будинку по [ADDRESS] Однак, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] оформити спадщину на частку будинку не мають можливості, оскільки за даними обліку БТІ право власності на об"єкт нерухомого майна по [ADDRESS] не зареєстровано. У зв"язку з чим позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою суду від 15.11.2018 року, провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в загальному порядку. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача до суду надав заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розгляд справи проводити у його відстутність. Третя особа - [PERSON]. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала заяву, у якій вказала, що не заперечує проти задовлення позовних вимог [PERSON] , просить розгляд справи проводити за її відсутності. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого, статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] , згідно свідоцтва про народження є матір" [PERSON] , [INFO] . [INFO] року [PERSON] помнрла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 05 квітня 2003 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої, крім іншого входить будинок в [ADDRESS] Факт наявності даного будинку померлій підтверджуються копією технічного паспорту складеного станом на 02.04.2018 року, однак, згідно довідки Каховськго бюро технічної інвентаризації від 27.03.2018, станом на 31.12.2012 року на об"єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] право власності не зареєстровано. На даний час [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] У зв"язку з відсутністю документа, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, запропоновано звернутися до Каховського міськрайонного суду Херсонської області, для встановлення за ним, як спадкоємцем [PERSON] права власності на 1/2 частку вказаного будинок. Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняв, однак свідоцтво про спадщину на 1/2 частку будинку не видавалось, оскільки відсутній документ, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Ц[К та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ІІК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу П «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.

Outcome: approved