Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 08 січня 2014 року відповідач [PERSON] взяв у нього в борг кошти в сумі 95000 грн.. Відповідно до розписки від 08 січня 2014 року отримані в борг гроші повинні бути повернуті в повному обсязі у строк до 01 травня 2014 року, проте відповідачем борг не повернутий, не зменшений, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з відповідача 189934,83 грн., враховуючи, що 95000,00 грн. - основна сума боргу, 29874,25 грн.- пеня за період прострочення, 63642,45 грн. - інфляційні втрати, 4528,77 грн. - 3 відсотки річних. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до розписки від 08 січня 2014 року (а.с.5) відповідач [PERSON] взяв у [PERSON] в борг кошти в сумі 95000,00 грн., які повинні бути повернуті в повному обсязі у строк до 01 травня 2014 року, проте борг до цих пір не повернутий та не зменшився, що стало підставою для звернення до суду. Судом встановлено, що між сторонами, виникла письмова домовленість у вигляді боргової розписки про погашення відповідачем взятих в борг коштів. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підставі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. [PERSON] отримав у позивача гроші в борг. Враховуючи, що отримані кошти в обумовлений строк позивачу не повернуті, відповідач є боржником, що прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно має статус боржника, який зобов'язаний виконувати всі взяті на себе грошові зобов'язання незалежно від обставин, що обумовили неможливість такого виконання. Позивач провів розрахунки та просить стягнути з відповідача 189934,83 грн., враховуючи, що 95000,00 грн. - основна сума боргу, 29874,25 грн. - пеня за період прострочення, 63642,45 грн. - інфляційнй втрати, 4528,77 грн. - 3 відсотки річних, проте з тексту розписки вбачається, що розмір пені сторони не встановлювали. Відповідно до ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки сторони не передбачили стягнення пені при неналежному виконанні відповідачем зобов"язань по сплаті боргу, суд вважає за необхідне не застосовувати пеню до даних зобов"язань тому в цій частині позову слід відмовити. Суд вважає, що відповідач зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З 01 травня 2014 року по 01 грудня 2015 року, виходячи з помісячних індексів за цей період (103,80 х 101,00 х 100,40 х 100,80 х 102.90 х 102.40 х 101,90 х 103,00 х 103,10 х 105,30 х 110,80 х 114,00 х 102,20 х 100,40 х 99,00 х 99,20 х 102,30 х 98,70 х 102,00 = 166,992 %), сума боргу з урахуванням інфляції становить 158642,45 грн. (95000 х 166,992 %). Розрахунок збитків від інфляції суд визначає в розмірі 63642,45 грн. (158642,45 грн. - 95000,00 грн.). 3 % річних за період з 01 травня 2014 року по 01 грудня 2015 року становлять 4528,77 грн. (95000 грн. х 3 % : 100 % : 580 днів порушення зобов"язання). Загальна сума стягнення коштів з відповідача становить 163171,22 грн. (95000,00 грн. + 63642,45 грн. + 4528,77 грн.). Відповідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатив судовий збіру у розмірі 1899,35 грн. В зв"язку з частковим задоволенням позову відповідач має повернути позивачу витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 1631,71 грн.

Outcome: approved