overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

28.07.2014 року [PERSON] звернувся з позовом в якому просить звільнити його від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. [INFO], які стягуються з нього по рішенню Нікопольського міськрайонного суду від 11 квітня 2005 року на користь [PERSON] Звільнити його від заборгованості по вказаним аліментам. Посилається на те, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 11 квітня 2005 року з нього стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] в озмірі ? частини усіх видів заробітку до повноліття сина. Починаючи з 2008 року стан його здоров"я погіршився. Лікарі поставили діагноз:артрит у активній фазі ІІ ступеню,поліартрит з ураженням м"язкових фасців суглобів кистей, ліктьових,колених, гомілкостопних суглобів стоп. В наслідок чого він став непрацездатним і йому визначена інвалідність 3 групи. Так як він не працював і не міг в повному розмірі сплачувати аліменти, з 2008 року утворилась заборгованість. В 2014 році в нього виявлено саркому. Всі ці хвороби потребують від нього значних витрат на лікування. Його пенсії в 949 гривень не вистачає на проживання, а з неї утримують 50% заборгованість і аліменти. Сім"ї в нього немає, проживає він з матір"ю- пенсіонеркою. Відповідач проти позову заперечує, вважає, що позивач повинен погашати заборгованість та платити аліменти з пенсії. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходит до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв"язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як встановлено в суді і підтверджується матеріалами справи, рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 11 квітня 2005 року з [PERSON] стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] в озмірі ? частини усіх видів заробітку до повноліття сина ( а.с.7). З 2008 року [PERSON] має заборгованість по аліментах у розмірі 28221,36 грн. Аліменти нараховувались з середноьї заробітної плати по м. Нікополю. [PERSON] сплачував алімнти у розмірі 100-200 грн. в місяць несплачена сума нараховувалась як заборгованість ( а.с.26-29). Наданими позивачем документами підтверджується, що з 2008 року він має захворювання, внаслідок якого став інвалідом 3 групи. В 2014 році у нього виявлено тяжке захворювання (5, 9,10,20). Хвороба потребує постійного лікування і значних коштів на лікування. Пенсія позивача по інвалідності складає 949 грн., з вирахуваними аліментами та заборгованістю він отримує 474,50 грн.( а.с.21).Зважаючи на це суд вважає, що [PERSON] слід звільнити від сплати заборгованості по аліментах. Щодо звільнення від сплати аліментів, то вимоги не можуть бути задоволенні, оскільки позивач отримує пенсію і аліменти стягуються з пенсії у процентному відношенні і становлять незначну суму і для утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язанні утримувати дитину до повноліття. Як пояснила відповідач її заробіток становить 2000 гривень, тому не може сама утримувати сина.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Свій позов мотивував тим , що він надав [PERSON] в користування ноутбук марки "ASUS", який останній втратив з власної необережності, заподіявши позивачу матеріальні збитки на суму 9950 грн..[PERSON] погоджуючись з своєю провиною власноручно написав розписку про повернення до 10.12.2014 року коштів за втрачений ноутбук .Однак до цього часу коштів не повернув , що ставить під сумнів подальше їх повернення . Позивач в судовому засіданні позов підтримав , просив його задоволити . Відповідач в судове засідання з"явився , не заперечуав проти задоволення позову . Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст. 174 цього ж кодексу . Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Суд заслухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи , вважає , що позов підлягає до задоволення . Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обо"язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Так , в судовому засіданні встановлено , що відповідно до наданої [PERSON] розписки, [PERSON] зобов"язався повернути кошти за втрачений ноутбук до 10.12.2014 року , який був отриманий останнім у користування від [PERSON] та який згодом втратив . До цього часу кошти по своєму зобов"язанню не повернув .Вартість , згідно довідки КЦ "МаГус" ФОП [PERSON] станом на 12.03.2015 року такої моделі ноутбука "ASUS" становить 9950 грн.. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст., ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної соби, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов, повністю його обґрунтував і він підлягає до задоволення. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на користь позивача 12197,41 грн., сплочених [PERSON] в якості поручителя за укладеним між кредитною спілкою "Оберіг" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] договором поруки від 27.08.2009 року № 136К8 в порядку забезпечення кредитного договору № 136К8 від 27.08.2009 року, укладеного між [PERSON] та кредитною спілкою "Оберіг", мотивуючи свої вимоги тим, що позичальник ухилявся від виконання умов кредитного договору, в зв"язку з чим [PERSON] був змушений як поручитель по даному зобов"язанню, сплатити за [PERSON] частину суми кредиту, яку просить стягнути з останнього в порядку ст. 556 ЦК України. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаної особи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до укладеного 27.08.2009 року кредитного договору № 136К8 між [PERSON] та кредитною спілкою "Оберіг", а також укладеного договору поруки між спілкою та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 27.08.2009 року № 136К8, [PERSON] отримав кредит у розмірі 18000 грн. на строк до 27.08.2010 року з щомісячним погашенням частини суми кредиту згідно графіку розрахунків та зі сплатою 0,1643 відсотків за кожен день його користування. Зважаючи на невиконання [PERSON] взятих на себе зобов"язань по кредитному договору рішенням Чуднівського райсуду від 24.11.2010 року був задоволений позов КС "Оберіг" до позичальника та його поручителів, згідно якого було стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь кредитної спілки "Оберіг" 32458,26 грн. заборгованості по отриманому кредиту, включаючи нараховані відсотки. Згідно довідки відділу ДВС Чуднівського райуправління юстиції від 11.08.2014 року № 4530 в порядку виконання судового рішення позивач сплатив 11897,41 грн. і щодо нього виконавче провадження закрите постановою держвиконавця від 21.06.2014 року.. Відповідно до ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а при наявності кількох поручителів до кожного з них переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним. Таким чином, вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню в частині погашеної ним суми кредитуу розмірі 11897,41 грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

ПАТ "Акцент-Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 14548,61 рн., оскільки 23.05.2012 року між [PERSON] та ПАТ "Акцент-Банк" був укладений кредитний договір № AN2MRG55270098 відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4949,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору та норм закону [PERSON] взяті зобов"язання не виконала і станом на 26.05.2015 року має заборгованість в розмірі 14548,61 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 4949,50 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом -6,49 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1479,90 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання - 6943,74 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 668,98 грн. Позивач просить сятгнути з відповідачки 14548,61 грн. заборгованості за кредитом та сплачені судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка до суду не з"явилась, причини неявки не повідомила, про день розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 23.05.2012 року між [PERSON] та ПАТ "Акцент-Банк" був укладений кредитний договір № AN2MRG55270098 відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4949,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору та норм закону [PERSON] взяті зобов"язання не виконала і станом на 26.05.2015 року має заборгованість в розмірі 14548,61 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 4949,50 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом -6,49 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1479,90 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання - 6943,74 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 668,98 грн. Дані обставини підтверджуються кредитним договором та розрахунками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. А тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Підлягають також задоволенню і вимоги в частині стягнення з відповідачів судових витрат, оскільки це підтверджується відповідним платіжним дорученням від 09.06.2015 р. (а.с.21).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що між позивачем та відповідачем 08.11.2006 року було укладено кредитний договір на суму 318150 строком до 08.11.2017 року із сплатою відсотків у розмірі 16,5 % за користування кредитними коштами. Станом на 27.11.2014 року загальна сума заборгованості становить 123635 грн. 41 коп. Просив стягнути з відповідача в користь позивача дану суму боргу. Представник позивача в судовому засідання не з"явився. Від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримує, просив його задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялася, у зв"язку з чим було ухвалено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати відсотки. Долученими до матеріалів справи письмовими доказами, судом встановлено, що відповідач, згідно кредитного договору від 08.11.2006 року отримав у позивача кредит у розмірі 318150 строком до 08.11.2017 року із сплатою відсотків у розмірі 16,5 % за користування кредитними коштами. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення вищезазначених норм закону та умов договору відповідач зобов"язання за вказаним кредитним договором не виконав. У зв"язку з даними порушеннями у останнього, станом на 27.11.2014 року загальна сума заборгованості становить 123635 грн. 41 коп., з яких 111640,42 грн. - кредитна заборгованість, 9296 грн. 81 коп. - заборгованість по процентам, 2213, 54 грн. - пеня за прострочення сплати по кредиту, 484, 64 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. В добровільному порядку від погашення кредитної заборгованості відмовився. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України, невиконання зобов"язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання являється порушенням зобов"язання. В разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, здобутими по справі доказами, стверджується, що позовні вимоги є підставними і обгрунтованими, а отже підлягають до задоволення. Також з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 527, 530, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем підтримували сімейні стосунки та проживали однією сім"єю але шлюб не реєстрували. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, відповідач самоусунувся від утримання дитини та в добровільному порядку матеріальної допомоги на дитину не надає. Позивачка самостійно немає можливості забезпечити дитину всім необхідним для її повноцінного життя. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить суд стягнути аліменти на доньку в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи, повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Матеріалами справи встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] року є відповідач по справі - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). На даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає та перебуває на утримані позивачки (а.с.5). Відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає, аліментів не сплачує. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.7, 180 СК України жінка та чоловік мають рівні права та обов"язки у сімейних відносинах, а також батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов"язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов"язання батьків, при цьому цей обов"язок покладається як на матір дитини так і на батька. Таким чином виходячи з наданих доказів суд вважає відповідач несе рівні обов"язки щодо наданню допомоги доньці. Що стосується аліментів на утримання позивача то в цій частині позов не підлягає до задоволення. Так, відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Законодавець передбачив право на утримання дружини від чоловіка між якими існує або існував зареєстрований шлюб.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами розірвано. Відповідач проживає окремо і самоусунувся від утримання дитини. В добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судове засідання надала письмову заяву де позовні вимоги підтримує, у зв"язку з зайняттістю просить суд, справу слухати у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав і не заперечує проти сплати аліментів. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 2002 року який розірвано 14 жовтня 2010 року. Від спільного життя [INFO] року у них народився син [PERSON], який на даний час проживає та перебуває на утримані позивачки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Відповідач аліментів нікому не сплачує, на утриманні інших осіб немає. На даний час не працює. Від сплати аліментів не відмовляється. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.7, 180 СК України жінка та чоловік мають рівні права та обов"язки у сімейних відносинах, а також батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов"язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов"язання батьків, при цьому цей обов"язок покладається як на матір дитини так і на батька. При призначені аліментів, суд, враховує норми статі 182 СК України, яка передбачає, що суд визначаючи розмір аліментів враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з наданих доказів, та визнанні відповідачем позовних вимог суд вважає, відповідач несе рівні обов"язки щодо наданню допомоги сину, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 14 058 грн. 15 коп., посилаючись на невиконання останнім грошового зобов"язання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з обставин , що викладені у позовній заяві , зазначив про те , що заборгованість відповідача перед позивачем складається із суми основного боргу , який не був повернутий відповідачем у розмірі 13 231 , 63 грн. та 3 % річних у розмірі 856,52 коп . Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно розписки від 18.11.2011 р. відповідач отримав в борг у позивача 5 918 грн. , які зобов"язався повернути 11.12.2011 р. ( а.с. 7) . Згідно розписки від 11.11.2011 р. відповідач отримав в борг у позивача 7 313 грн. 63 коп . , які зобов"язався повернути 11.12.2011 р. ( а.с. 8 ) . У встановлений термін вищезазначені грошові кошти відповідач позивачу не повернув , що підтверджується наявністю у позивача оригіналів боргових розписок . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов"язання . Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання . Боржник , який прострочив виконання грошового зобов"язання , на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за вес час прострочення , а також три відсотки річних від простроченої суми , якщо інший розмір відсотків не встановлений договром або законом . Оскільки відповідач не виконав грошові зобов"язання перед позивачем , що виникли на підставі вищезазначених розписок , вимоги позивач є обгрунтовани . 3 вiдповiдача на користь позивача пiдлягає стягненню заборгованість у розмірі 13 231 , 63 грн. та 3 % річних у розмірі 856,52 коп , а всього 14 058 грн. 15 коп.. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про повернення позики, посилаючись на те, що 20 лютого 2012 року між ними було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у нього кошти в сумі 7000 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 115710 грн. Вказану суму позики відповідач зобов"язався повернути до 20 липня 2012 року, однак її не повернув. Просить стягнути із відповідача неповернуту суму позики в розмірі 7000 доларів США та три проценти річних від простроченої суми, які складають 10413 грн., а також судові витрати. У судове засідання [PERSON] не з"явився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив 20 лютого 2012 року року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 7000 доларів США, які зобов"язався повернути останньому до 20 липня 2012 року. Добровільно повернути позику у розмірі 7000 доларів США відповідач відмовився. Згідно із довідкою Теребовлянського відділення Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк «Аваль» офіційний курс долара США до гривні станом на 6 січня 2015 року становить 16.53 грн. за один долар. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.625 ЦК України випливає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3% річних з простроченої суми становить 10413 грн. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем порушено права позивача, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення в його користь суми неповернутої позики в розмірі 7000 доларів США та трьох процентів річних від простроченої суми, які складають 10413 грн., підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved