Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

\~08.04.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до голови кооперативу "Агора" [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 2009 року є членом кооперативу «Агора», який був створений для проведення електрофікації та обслуговування електромереж житлового масиву «Західний» в смт. Любешів. Головою даного кооперативу було обрано [PERSON] За весь період роботи кооперативу жодного разу не було в повному обсязі прозвітовано головою кооперативу на загальних зборах кооперативу. На зборах [PERSON] повідомляла лише, що вся інформація що стосується роботи кооперативу знаходиться в папці, яку вона тримала в руках. Нажаль ознайомитись із цією інформацією всі члени кооперативу не можуть фізично. В 2014 році кооперативом «Агора» було передано електромережі масиву «Західний» на баланс і обслуговування Любешівській філії «Волиньобленерго». Як стало відомо, головою кооперативу [PERSON] прийнято рішення про ліквідацію кооперативу і закриття всіх рахунків. Згідно статті 18 Закону України «Про кооперацію», ліквідація кооперативу здійснюється комісією, призначеною органом, який прийняв рішення про його ліквідацію. Цим же органом визначається порядок діяльності ліквідаційної комісії. Під час незаконних дій голови кооперативу порушено права позивача та права всіх членів кооперативу, оскільки рішення ліквідувати кооператив ніхто з членів кооперативу не приймав. Дане рішення [PERSON] прийняла одноосібно. Згідно статті 18 Закону України «Про кооперацію», для контролю за фінансово-господарською діяльністю кооперативу обирається ревізійна комісія. У кооперативі, до складу якого входить менше ніж 10 членів, функції ревізійної комісії виконує ревізор. В кооперативі «Агора» ревізійна комісія не призначалась. Відповідно перевірки та контролю за діяльністю голови кооперативу не проводилось. Дані фактори дозволяли голові кооперативу зловживати службовим становищем. Зважаючи на вище викладене, позивачем в складі ініціативної групи було прийнято рішення про скликання та належне проведення позачергових зборів 01.02.2015 року. Голову кооперативу [PERSON] просили з'явитись і повідомити про роботу, яка проводиться головою кооперативу, прозвітуватись про фінансовий стан та відповісти на запитання членів кооперативу. [PERSON] на збори не з'явилася і по телефону повідомила, що кооператив ліквідується і вона не буде нікому звітуватись. Згідно статті 12 Закону України «Про кооперацію», основними правами члена кооперативу є, в тому числі, право звертатися до органів управління та органів конролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, повязаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Позивач неодноразово в усному та письмовому порядку звертався до голови кооперативу [PERSON] про порушення в діяльності кооперативу та з проханням надати можливість зробити копії статуту кооперативу, всіх протоколів загальних зборів та всієї фінансової діяльності за весь період від дати створення по даний час. Проте, всі вимоги позивача, як члена кооперативу, були проігноровані. Більш того, усно в грубій формі [PERSON] повідомила, що зробити копії всіх документів не дасть. Письмової вмотивованої відмови в задоволенні вимог позивача, чи будь-якої відповіді взагалі на його численні звернення не надано. Заяву від 02.02.2015 року було відправлено на адресу голови кооперативу [PERSON] рекомендованим листом. В повідомленні про отримання листа є відмітка, що [PERSON] отримала листа 07.02.2015 року. Однак, відповіді не надіслала на день звернення до суду. Позивач вважає, що даними діями (бездіяльністю) головою кооперативу «Агора» [PERSON] були порушені наступні його права. Згідно статті 2 Закону України «Про інформацію», основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Відповідно до статті 5 Закону України „Про інформацію, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Згідно статті 6 Закону України „Про інформацію, право на інформацію забезпечується: обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію. Стаття 7 Закону України „Про інформацію передбачає, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім субєктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб'єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 31 Закону України „Про інформацію, у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Окрім того, згідно статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об"єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов"язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно статті 5 Закону України "Про звернення громадян", звернення адресують органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об"єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Згідно статті 15 Закону України "Про звернення громадян" , органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об"єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов"язані об"єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов"язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов"язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні) доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз"ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Згідно статті 25 "Закону України "Про звернення громадян", у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов"язані з поданням і розглядом скарги, обгрунтовані витрати, понесені у зв"язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Позивач вважає, що зазначеними вище діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка він оцінює у 5000 гривень. У зв"язку з цим, просить суд: зобов"язати голову кооперативу "Агора" [PERSON] надати йому для копіювання на власній копіювальній техніці всі протоколи зборів та всю фінансову діяльність кооперативу за весь період від дати створення по даний час; визнати дії (бездіяльність) голови кооперативу "Агора" [PERSON] щодо ненадання на його запити вмотивованої відповіді, перешкоджання в проведенні загальних зборів членів кооперативу протиправними та такими, що порушують його законні права; зобов"язати голову кооперативу "Агора" [PERSON] провести загальні збори кооперативу та вибрати згідно Закону України "Про кооперацію" ревізійну комісію для проведення перевірки діяльності кооперативу; стягнути з [PERSON] на його користь 5000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги уточнив, просив зобов"язати голову кооперативу "Агора" [PERSON] надати йому на протязі 10 календарних днів для копіювання на власній копіювальній техніці всю документацію кооперативу за весь період його діяльності та провести загальні збори кооперативу на протязі 30 календарних днів. В решті позов підтримав повністю з наведених у позовній заяві підстав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали повністю, просили відмовити у його задоволенні, як такому, що не грунтується на вимогах закону. Зазначили, що позивач був присутнім на переважній більшості зборах кооперативу і був поінформований з тих питань, які на них вирішувались. До останнього часу жодних претензій щодо діяльності кооперативу у позивача не виникало та будь-яких звернень з цього приводу від нього не надходило. Заява ж позивача від 02.02.2015 року не була задоволена з тих причин, що в ній не конкретизовано, яку саме фінансову документацію хотів він отримати, а надання такої документації в повному об"ємі може порушувати права інших членів кооперативу шляхом розголошення їх особистої інформації. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до статті 3 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Статтею 4 ЦПК визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно частиною 1 статті 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах предявлених ними позовних вимог, вихід за які за ініціативою суду не допускається. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК кожна сторона зобовязана дрвести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за №14 „Про судове рішення у цивільній справі і розяснення ПВС України, що містяться в постанові від 01 листопада 1996 року №9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2009 року є членом кооперативу «Агора», який засновано у 2008 році. 02.02.2015 року шляхом цінного листа позивач звернувся з заявою до голови кооперативу „Агора [PERSON] про надання йому для ознайомлення та вивчення статуту кооперативу, всіх протоколів зборів та всю фінансову діяльність кооперативу за весь період від дати створення по день звернення. Просив також повідомити його про час та місце, де можна здійснити копіювання відповідних документів на власній копіювальній техніці. Для повного вивчення даних документів просив саме отримати на руки копії з оригіналів (а.с.6). 07.02.2015 року вказаний цінний лист на імя голови кооперативу Агора було вручено [PERSON], що вбачається з повідомлення поштового звязку (а.с.7). На своє звернення від 02.02.2015 року позивач належної відповіді не отримав. Пред"явлений в судовому засіданні відповідачем текст відповіді на звернення позивача не може вважатись такою, оскільки нічим не підтверджений, що він був відправлений на адресу позивача та отриманий ним (а.с.30). Відповідно до преамбули Закону України "Про звернення громадян", цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об"єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. За загальними положеннями статей 1, 4, 5, 15, 19 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення, а вказані органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення,- невідкладно, але не пізніше п"ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний строк вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п"яти днів. Також, частина 3 статті 18 Закону України „Про кооперацію визначає, що перевірки результатів фінансово-господарської діяльності кооперативу проводяться ревізійною комісією за власною ініціативою, а також за рішенням загальних зборів чи на вимогу не менш як 10 відсотків членів кооперативу. Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України „Про кооперацію, ревізійна комісія (ревізор) підзвітна загальним зборам членів кооперативу і обирається загальними зборами з числа членів кооперативу у порядку, встановленому його статутом. Згідно положень статті 15 Закону України „Про кооперацію, вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об"єднання, членом якого він є. Позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагають їх скликання, протягом наступних 20 днів. Пунктами 3.1., 3.3., 3.4. статуту обслуговуючого кооперативу "Агора", затвердженого загальними зборами членів кооперативу від 12.06.2008 року протокол №1, визначено, що члени кооперативу зобов"язані: дотримуватись всіх вимог статуту кооперативу і виконувати рішення загальних зборів членів кооперативу. Своєчасно сплачувати внески, необхідні для придбання матеріалів, виготовлення документації та будівництва. Загальні збори є вищим органом кооперативу, що вирішують такі питання: вибирають правління і голову кооперативу; розпоряджаються майном і коштами кооперативу; приймають в члени кооперативу та виключають з нього; встановлюють розмір добровільних внесків; затверджують план і кошторис витрат, пов"язаних з проектуванням і будівництвом електромережі. Загальні збори скликаються по мірі необхідності і визначаються дійовими особами при участі 1/2 загального числа членів кооперативу. Рішення рахується прийнятим, якщо за нього проголосувало більшість від загального складу кооперативу. Аналізуючи в сукупності наведені норми права слід прийти до висновку, що в даному випадку мало місце недотримання відповідачем, як головою кооперативу "Агора" і суб"єктом розгляду звернень громадян, визначеного Законом України "Про звернення громадян" порядку і строків розгляду заяви позивача від 02.02.2015 року, як члена очолюваного відповідачем кооперативу. А тому слід констатувати, що вказаними діями відповідача було порушено право позивача на об"єктивний і вчасний розгляд його заяви в розумінні статей 15, 20 Закону України "Про звернення громадян". На переконання суду порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов"язання відповідача розглянути заяву позивача у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян". Оскільки в заяві позивача від 02.02.2015 року ставиться питання про надання йому для ознайомлення та вивчення статуту кооперативу "Агора", всіх протоколів зборів та всієї фінансової діяльності кооперативу за весь період від дати створення по день звернення, а також можливості здійснення копіювання необхідних документів на власній копіювальній техніці, з цих підстав не може бути задоволена аналогічна позовна вимога у даній справі про зобов"язання відповідача вчинити такі дії. Адже ця вимога позивача може бути задоволена в процесі розгляду його заяви. У разі ж отримання відмови, позивач матиме право оскаржити такі дії у визначеному законом порядку. На переконання суду, прийняття рішення з цього питання до вирішення його в позасудовому порядку буде розцінюватись як неналежний судовий захист в розумінні статті 16 Цивільного кодексу України. Відносно позовних вимог, які стосуються зобов"язання відповідача провести загальні збори кооперативу та вибрати ревізійну комісію, суд зазначає, що ці питання повністю врегульовані наведеними вище нормами Закону України "Про кооперацію" та статуту самого кооперативу "Агора" і стосуються виключно внутрішньої діяльності кооперативу. Позивач не довів у судовому засіданні належними та допустими доказами тих обставин, що головою кооперативу "Агора" [PERSON] було вчинено якісь перешкоди у здійсненні своїх прав членів кооперативу, що стосуються скликання та проведення загальних зборів, а також обрання ревізійної комісії. Власні твердження позивача про те, що відповідачем [PERSON] було проігноровано рішення ініціативної групи про скликання та належне проведення позачергових зборів кооперативу 01.02.2015 року нічим не підтверджені, а тому не заслуговують на увагу суду. Отже, суд приходить до висновку, що вирішення в такому випадку зазначених позовних вимог не входить до його компетенції, а тому залишає їх без задоволення. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до статті 31 Закону України „Про інформацію, у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Згідно частини 2 статті 25 Закону України "Про звернення громадян", громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає і в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діями її заподіювача та останнього в її заподіянні. Положення пункту 9 вказаної Постанови передбачають, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Позивач вважає, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок зловживання головою кооперативу "Агора" [PERSON] своїм службовим становищем, не надання йому відповідей на запити, самовільним розподіленням суми членських внесків, перешкоджанням проведення позачергових загальних зборів та погрози в бік позивача, що непоправно позначилось на його душевному стані, благополуччі, повсякденному житті, що в свою чергу призвело до виникнення моральних та фізичних страждань, порушення сну, стійкої втоми, стурбованості, негативних нав"язливих думок, що гальмують його соціальну активність та створюють стійкі негативні настрої. На підтвердження заподіяння моральної шкоди позивач подав суду заключення психолога за результатами психолого-діагностичного обстеження його від 19.05.2015 року. Як зазначено в заключенні, у [PERSON] виявлено наявність травмуючих реакцій на стресовий фактор, нав"язливих думок та фобій, надмірної тривоги, депресивних розладів, певної дезорієнтації, змін життєвих та цільових пріоритетів, ОКР (зациклення на відновленні справедливості і особистого статусу), різного роду страхів, притуплення таких важливих псіхологічних потреб як задоволення життям і таких життєвих цінностей як віра в себе та інтерес життя. Зі слів обстежуваного до такого психологічного стану призвели наступні події, що сталися з ним:" [PERSON] працював з [PERSON] певний час в одній установі. Відносини були рівні, ділові. [PERSON] та [PERSON] разом з групою односельчан на рівних правах створили кооператив "Агора". Згідно домовленості між членами кооперативу потужності енергоносіїв повинні були розподілятись між усіма порівну- по 5 кВт, проте пані [PERSON] на правах керівника "Агори" користувалась енергоносіями потужністю в 25 кВт та дозволяла собі й інші порушення згаданої вище домовленості. Дана ситуація обурила членів кооперативу і вони зібрали ініціативну групу щодо вияснення фактів зловживання довірою громадян керівництвом кооперативу. В цю групу увійшов і пан [PERSON]. Однак через деякий час ця група розпалась, так як родина пані [PERSON] має досить впливовий статус в селищі і, вочевидь, знайшла шляхи впливу на непокірних односельчан. [PERSON] не піддався психрологічному тиску з боку [PERSON] і вирішив довести почату справу до кінця. Його обурила ситуація несправедливого та грубого ставлення до себе, приниження та нівелювання його як особистості, погрози і відверті образи. Це спричинило психологічну травму клієнту, викликало у нього відчуття меншовартості, безсилля. Для того, щоб реалізувати себе як особистість і домогтись справедливості пан [PERSON] звертавсь у різні виконавчі служби, проте наразі нічого не добився...." З урахуванням описаних у заключенні факторів, які викликали у позивача психологічну травму та беручи їх у співставленні з тими позовними вимогами, які у справі задоволені, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди. Зокрема, невиконання відповідачем вимог Закону України "Про звернення громадян", що стосуються розгляду заяви позивача від 02.02.2015 року, не вказується в заключенні, як обставина, що спонукала до психологічної травми останнього. Що стосується інших факторів, то частина з них взагалі не є предметом судового розгляду, а в іншій частині в задоволенні позовних вимог, що пов"язані з такими факторами, відмовлено. З дослідженого в судовому засіданні висновку Любешівського РВ УМУВ України у Волинській області від 09.04.2015 року по зверненню [PERSON] щодо діяльності кооперативу "Агора" будь-яких порушень з боку голови цього кооперативу [PERSON] також не встановлено. Інших підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди в судовому засіданні не встановлено, тому в цій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Отже, в правовідносинах, що склалися справедливою сатисфакцією при вирішенні спору суд вважає саме зобов"язання відповідача розглянути заяву позивача у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Outcome: partial