Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У січні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір поруки № 0704/0208/45-006-Р-1 від 21 лютого 2008 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] припиненим. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу.Також, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, 21 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] (позичальником) було укладено кредитний договір № 0704/0208/45-006, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 55 000, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення 21.02.2038 р. включно. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0704/0208/45-006 21.02.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 0704/0208/45-006-Р-1. 28.11.2012р. між ПАТ „Сведбанк" та Факторинговою компанією „Вектор Плюс" було укладено договір факторингу. Також, 28.11.2012р. між Тов „ФК Вектор Плюс" та ТОВ „Кредитні ініціативи" укладено договір факторингу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов"язхання, а також у разі зобов"язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається з п. 1 договору поруки № 0704/0208/45-006-Р-1 від 21.02.2008 р., поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів позичальником у сумі 55 000, доларів США строком до 21.02.2038 р. зі сплатою 11,90 % річних. Вважає, що порука є припиненою в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України та 4 ст. 559 ЦК України, з огляду на наступне. Договором про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки від 14 січня 2010 року, розмір відсоткової ставки змінився наступним чином: 7% річних за період користування кредитом з 15.01.2010 р. по 09.07.2010 р.;10% річних за період користування кредитом з 10.07.2010 р. по 09.07.2011 р.; 12,96% річних за період користування кредитом з 10.07.2011 р. по 21.02.2038 р. Договором про внесення змін та доповнень №2 до договору поруки від 22.03. 2011 р. розмір відсоткової ставки змінився наступним чином: 10 % річних за період користування кредитом з 23.03. 2011 р. по 09.07.2011 р.; 12,96 % річних за період користування кредитом з 10.07. 2011 р. по 21.07. 2038 р. Більше зміни до договору поруки № 0704/0208/45-006-Р-1 від 21.02.2008 р. не вносились. Натомість, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається, що з 22.02.2012 р. відсоткова ставка за користування кредитом становила 13, 96 % річних. На підтвердження своєї позиції позивач посилається на п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно якого, якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Також, посилається на правову позицію Верховного Суду України від 25.09. 2013 року у справі № 6-97 цс 13, за змістом ч.1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком і тягне припинення поруки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Під час судового розгляду справи позивач звернувся до суду із заявою про доповнення підстав позову, посилаючись на те, що порука є припиненою в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України і на підтвердження своїх доводів зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до п. 10 договору поруки, встановлено, що строком припинення поруки є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням. Відтак, договором строк припинення поруки не встановлено в розумінні ст. 251 ЦК України. Крім цього, відповідно до п. 9.1 кредитного договору № 0704/0208/45-006 від 21.02.2008 р., у випадку невиконання Позичальником будь-яких зобов'язань за цим Договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п. 2.1 цього Договору, та/або порушення Позичальником строків платежів встановлених п. 3.1. 3.3. цього Договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користуванння ним, а Позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку, передбаченому п. 9.2 9.3 цього Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, банк скористався правом вимагати дострокового повернення кредиту, підтвердженням чого є розрахунок пені штрафних санкцій починаючи з 28.11.2012 р. на всю суму заборгованості, а саме 57 179,08 доларів США, тобто банком було наближено строк виконання зобов'язанння і встановлено новий строк - 28.11.2012 р., проте банк протягом шести місяців вимоги до боржників не направив, позову до суду не пред'явив. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 08.10.2014 року № 6-128цс14, від 29.01.2014 р. № 6-155 цс 13. Отже, в силу ст. 559 ЦК України, у відповідача ТОВ „Кредитні ініціативи" виникло право пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] щодо повернення кредиту починаючи з 28.11. 2012 року та протягом шести місяців, при цьому з позовом до суду, в якому містяться вимоги до поручителя, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося вже після спливу шести місяців, а саме 29.08.2014 р. (справа №333/7258/14-ц). Так, ТОВ «Кредитні ініціативи» протягом шести місяців від дня прострочення виконання основного зобов'язання, а саме з 28.11.2012 р., не пред'явив вимоги до поручителя, у зв'язку з чим, порука є припиненою починаючи з 29.05. 2013 року на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Представник позивача до судового засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Представник відповідача до судового засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved