Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] 08.02.2011 р. укладено кредитний договір №Б95.915.70189, відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 5900,00 гривень, зі сплатою 0,001% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені Кредитним договором. Протягом строку дії Кредитного договору боржник систематично порушував терміни сплати кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим йому було надіслано листи-повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 08.01.2014 р. становить 40093,94 грн. 18.02.2015 р. представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на суму 16168,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, однак повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] було повернуте поштовим відділенням у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажав отримати таке, адже як вбачається із відомостей адресно-довідкового підрозділу при ГУМВС України у Львівській області, відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] на яку й було направлено дані повідомлення, проте до суду він не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, крім цього, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ст. 224-226 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 08.02.2011 р. між ПАТ "Плюс Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №Б95.915.70189, згідно якого позивач надає відповідачу кредит в розмірі 5900,00 гривень, строком на 12 місяців (а.с. 11). Відповідачу [PERSON] були видані кредитні кошти в сумі 5397,50 грн. за кредитним договором №Б95.915.70189 від 08.02.2011р., що підтверджується ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту (а.с. 13). Згідно п.1.4. вищевказаного кредитного договору вбачається, що за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,001% річних від залишкової суми кредиту - на протязі перших трьох місяців дії договору, та 20,00% річних від залишкової суми кредиту - на протязі решти строку дії цього договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №Б95.915.70189 від 08.02.2011р. станом на 18.02.2015 р. сума заборгованості відповідача становить 16168,60 грн., з якої: прострочений борг - 5900,00 грн., прострочені проценти - 10183,64 грн., строкові проценти - 54,96 грн., віндикаційні витрати - 30,00 грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України, виконання зобов"язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов"язання. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплатусудового збору у розмірі 243, 60 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за простроченим боргом за кредитним договором у сумі 16168,60 грн. З наведених міркувань та

Outcome: approved