Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], третьої особи відділу ДВС Золочівського ГТУЮ у Львівській області про стягнення боргу В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.10.2011 року відповідач [PERSON] позичила у нього 187 500 доларів США терміном на один рік із сплатою 5% від суми позики щомісячно. Договір був укладений в письмовій формі шляхом складення боржником розписки. Спочатку [PERSON] належим чином виконувала свої збов"язання та сплатила 100 000 доларів США. 24.06.2016 року він зустрівся із відповідачкою надавши їй претензію. Вони домовилися, що решту боргу вона буде йому повертати рівними частинами протягом року, починаючи з вересня 2016 року. Однак, з того часу жодних коштів йому повернуто не було. 10.11.2016 року ним була направлена на адресу відповідачки вимога про повернення йому в семиденний термін з дня отримання вимоги заборгованості в сумі 87 500 доларів США. В зв"язку з тим, що до цього часу [PERSON] борг не повернула, він змушений звернутися до суду із вказаним позовом про стягнення із відповідача 87 500 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 2 348 933, 9 грн., також стягнути судові витрати по справі. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, де просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідачка не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання- 07.08.2017 року, відповідачка [PERSON] звернулася із клопотанням, в якому просить розгляд справи відкласти, оскільки у неї в Окружному адміністративному суді м. Київ 09.08.2017 року має відбутися судове засідання у справі за її позовом. Розгляд справи просила відкласти на місяць. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки дана цивільна справа знаходиться в провадженні суду з 25.04.2017 року, а у відповідності до ст. 157 ЦПК України строк розгляду справи є обмеженим, та відкладення її розгляду призведе до невиправданого затягування судового процесу, що порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Водночас, згідно з частиною третьою статті 27 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Причини наведені відповідачкою в останньому клопотанні про відкладення розгляду справи не є поважними, оскільки відповідачка в день розгляду справи особисто надала суду клопотання про відкладення розгляду справи, тобто перебувала в приміщенні суду, але в судове засідання не з"явилася. Окрім цього, відстань до міста Києва не потребує таких затрат в часі, як вказує відповідачка у клопотанні. Суд, з урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно у відсутності представника позивача та відповідача. Третя особа - відділ ДВС Золочівського ГТУЮ у Львівській області, в судове засідання не з"явилась, подала лист, про розгляд справи у відсутності їх представика, вимоги позову не заперечили. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON], проти чого не заперечує представник позивача. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що [PERSON] під розписку позичила у [PERSON] 1 500 000 грн.( що становить 187500 доларів США) із сплатою 5% місячних терміном на один рік. Також зобов"язалася кожного місяця сплачувати відсотки у доларах США, які становить 9375 доларів, що еквівалентно 75000 грн. По домовленості сторін термін може бути продовжений на визначний термін. Частково відповідачка виконала зобов"язання за розпискою, а саме: погасила борг в сумі 100 000 доларів США. 24.06.2016 року відповідачка отримала вимогу щодо повернення грошових коштів за договором позики. З розписки на вимозі вбачається, що [PERSON] погодилася із змістом вимоги та зобов"язалась решту боргу повернути частинами починаючи з вересня 2016 року. Однак, відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконала та жодного платежу з вересня 2016 року позивачу не платила. Вказаний висновок суду підтверджується обґрунтуванням позовних вимог та відсутність заперечення з боку відповідачки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку із викладеним суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов'язання, а отже, враховуючи офіційний курс гривні щодо іноземних валют, зокрема долара США, станом на 19.04.2017 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 2348933 грн. 90 коп. За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved