Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2010р.по 01.09.2013р. в сумі 5759,59грн. Свою заяву позивач мотивує тим, згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської Ради від 12.10.2007р. №879 «Про надання послуг з теплопостачання мешканцям житлових будинків КЕВ м.Львова" зобов'язано ЛМКП «Львівтеплоенерго» укласти з будинкоуправліннями (БУ) КЕВ м.Львова договори про надання повноважень на виконання послуг з теплопостачання у житлових будинках, що перебувають на балансі БУ КЕВ м.Львова. Згідно Публічного договору про постачання теплової енергії з централізованого опалення та гарячої води від 23 листопада 2007 р., укладеним між Будинкоуправлінням №3 Львівської КЕЧ району та ЛМКП «Львітеплоенерго», енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачу теплову енергію з централізованого опалення та гарячої води до житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно з договором-доручення №3 від 23.11. 2007р. Будинкоуправління №3 (Довіритель) від свого імені та за власний рахунок доручає ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Повіреному) здійснювати послуги по наданню теплової енергії з централізованого опалення і гарячої води, здійснювати нарахування та збір коштів за спожиту теплову енергію з централізованого опалення і гарячу воду у житлових будинках, які перебувають на балансі довірителя. В судовому засіданні представник позивача зменшила позовні вимоги та відповідно до довідки про стан розрахунків за теплопостачання по квартирі [ADDRESS] та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.09.2010р. по 01.09.13р. в сумі 5532,86грн. (т.1 а.с.169, 170,171). Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] заперечили проти задоволення позову, ссилаючись на те, що між позивачем та відповідачами не укладено договору про надання послуг з теплопостачання та підігріву води, ухвалою Львівської міської ради за №2437 від 27.06.2013р. скасовано рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за №1189 від 20.10.2006р. «Про двоставковий тариф», за вказаний період відповідачами було оплачено згідно показів лічильника та були прийняті судові рішення, які набрали законної сили, а тому не може проводитися судовий розгляд та приймати рішення з підстав між тими ж сторонами, про той же предмет (ч.2 ст.223 ЦПК України). Зокрема, посилаються на рішення Франківського районного суду м.Львова від 24.03.2011р. у цивільній справі за позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено за недоведеністю та безпідставністю. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07.11.2011 р. рішення Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2011 р. залишено без змін. Актом Будинкоуправління №4 КЕВ м. Львова від 08.02.2012 року встановлено, що в підвальному приміщенні на [ADDRESS] із 6-ти стояків гарячого водопостачання працює тільки 2, решту в яких відсутня рециркуляція гарячої води. Крім цього, зазначили, що позовна заява оформлена з порушеннями ч.1 ст.119, ч.6 ст.119, ч.1 ст.120 ЦПК України, а також порушені вимоги ч.3 ст.131 ЦПК України. 05.08.2014 р. відповідач [PERSON] подала скаргу, у якій зазначає, що згідно зі ст.256, 275 ЦК України позивачем порушено строки позовної давності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги не визнали, просять відмовити в їх задоволенні. Позивачка [PERSON] пояснила, що квартира [ADDRESS] належить їй та її дочці [PERSON] на праві спільної часткової власності. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з довідкою Будинкоуправління № 4 від 15.01.2013 р. вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані і проживають [PERSON], [PERSON] (т.1 а.с.255). Рішенням виконавчого комітету Львівської міської Ради №879 від 12.10.2007р. вирішено ЛМКП «Львітеплоенерго» укласти з будинкоуправліннями (БУ) КЕВ м.Львова договори про надання повноважень на виконання послуг з теплопостачання у житлових будинках, що перебувають на балансі БУ КЕВ м.Львова згідно з додатком. 23 листопада 2007р. укладено Договір про надання теплової енергії з централізованого опалення та гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та Споживачем, власником житла та іншими особами, зареєстрованими в житловому приміщенні, яка забезпечується тепловою енергією з централізованого опалення та гарячою водою з мереж БУ-1, 2, 3, 4 КЕВ м.Львова, відповідно до якого виконавець зобов'язується надавати послуги з теплопостачання та гарячої води, а споживач зобов'язується оплачувати за вказані послуги. Представником позивача в обґрунтування позовних вимог надано суду докази, а саме копія договору доручення №3 від 23 листопада 2007р., укладеного між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та БУ №3 КЕВ, відповідно до якого БУ №3 КЕВ доручає, а ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснює збір коштів за спожиту теплову енергію з централізованого опалення і гарячу воду від абонентів БУ №3 КЕВ на розрахунковий рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго» (т.1 а.с.153-155). Представником позивача також долучена до матеріалів справи копія Додаткової угоди №1 від 3 вересня 2008р. до договору доручення №3 від 23.11.2007р., відповідно до якої внесені зміни в п.6 Договору доручення №3 від 23 листопада 2007р. щодо винагороди Повіреного (ЛМКП «Львівтеплоенерго» (т.1 а.с.156), а також копію Додаткової угоди №1 від 03 вересня 2008р. до договору Доручення №3 від 23 листопада 2007р. (т.2 а.с.13), у якій окрім внесення змін до п.6 Договору доручення, також зазначено, що ЛМКП «Львітеплоенерго» (Повірений) та БУ №3 КЕВ (Довіритель) домовились про здійснення додатково з 1 листопада 2008 р. виконання послуг по будинках, в т.ч. по [ADDRESS]. За клопотанням відповідача суд витребував для огляду в судовому засіданні оригінали Договору доручення №3 від 23 листопада 2007р. та Додаткові угоди №1 від 03 вересня 2008р. до Договору доручення №3 від 23 листопада 2007р. (т.1 а.с.156, т.2 а.с.13), однак представник позивача не надала зазначених оригіналів для огляду в судовому засіданні. З врахуванням того, що представником позивача надано різні копії, з різним змістом Додаткової угоди №1 від 03 вересня 2008р. до Договору Доручення №3 від 23 листопада 2007р., не надано для огляду в судовому засіданні оригінали Договору доручення №3 та Додаткові угоди №1 від 03 вересня 2008р., суд визнає зазначені докази недопустими відповідно до вимог ст.59 ЦПК України. Натомість представник позивача надала суду копії та представила оригінали Договору №4292Ф від 20.10.2008р., укладеного між БУ №3 Львівської КЕЧ району (Споживачем) та ЛМКП «Львівтеплоенерго» (теплопостачальна організація), відповідно до якого теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче теплопостачання за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором. В додатку №1 до даного договору зазначено об'єкт споживача - будинок по вул. Сахарова,31. Відповідно до п.6 "Порядок розрахунків" споживач сплачує теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження (т.2 а.с. 27зв.). Зазначеним Договором не передбачено збір коштів теплопостачальною організацією з послуг з теплопостачання. В якості доказу щодо повноважень позивача щодо збору коштів за теплоносії представником позивача надано суду лист за №395 від 3.11.2008р. за підписом начальника БУ №3 КЕВ м.Львова, адресований директору ЛМКП «Львівтеплоенерго», відповідно до якого БУ №3 КЕВ м.Львова просить взяти на квартирний облік для збору коштів за теплоносії житлові будинки, в т.ч. за адресою- [ADDRESS]. (т.2 а.с.46), однак в зазначеному листі не зазначено хто і на яких умовах здійснює збір коштів за послуги з теплопостачання. Відповідно до Договору №4959/р про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01 липня 2011р.,укладеного між БУ №4 КЕВ м.Львова (Споживачем) та ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Теплопостачальна організація), теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачу теплову енергію для опалення, а Споживач зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію. Згідно з п.10.1 даного Договору набуває чинності з 01 січня 2011р. та діє до 01 жовтня 2012р. У додатку №1до даного Договору зазначено будинок [ADDRESS]. Відповідно до Додатку №4 до даного Договору Споживач доручає теплопостачальній організації здійснювати збір коштів за спожиту теплову енергію з централізованого опалення і гарячу воду від Абонентів на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації Представник позивача надала оригінал зазначеного Договору для огляду в судовому засіданні. Суд приймає до уваги зазначений доказ щодо здійснення послуг з теплопостачання та збору коштів за спожиту теплову енергію. Відповідно до вимог ст.631 ЦПК України зазначений Договір набирає чинності з моменту його укладення, тобто з 01.07.2011р. Положення п.10.1 даного Договору, що він набуває чинності з 01 січня 2011р. не відповідає вимогам ст.631 ЦК України. 09.01.2013р. позивач звернувся до Франківського районного суду м.Львова про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за теплову енергію за період з 01.12.12р. по 01.11.12р. у сумі 4122,01грн. Франківським районним судом м.Львова 18.01.2013р. видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості 4229,31грн. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25 лютого 2013р. судовий наказ скасовано (т.1 а.с.250-254). Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 24 березня 2011 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог ЛКП «Львівтеплоенерго» до [PERSON], [PERSON] про стягнення ззаборгованості за період з 01 листопада 2008 року по 01 жовтня 2010 року в сумі 2642грн. (т.1 а.с.47-49). Часткова оплата послуг з теплопостачання підтверджується квитанціями про сплату за послуги з теплопостачання, які відповідачі долучили до позовної заяви (т.1 а.с.57-95). Факт надання послуг з теплостачання підтверджується актами включення та відключення системи теплоспоживання (т.2 а.с.32-45). Суд відхиляє твердження відповідачів та представника відповідача щодо неправомірності застосування двоставкового тарифу, оскільки за період з березня до жовтень 2013 р. діяли рішення виконавчого комітету щодо тарифів на теплову енергію для опалення, підігрів води та гарячого водопостачання -№1433 від 29.12.2008р., №02.09.2008р. №930, №1823 від 29.12.2008р. №1433, №1083 від 28.12.2011, №930 від 02.09.2008р., які передбачали застосування двоставкового тарифу (т.1 а.с.234-241). Щодо ухвали №2437 від 27.06.2013р. Львівської міської Ради про скасування рішень виконавчого комітету від 20.10.2006р. №1189, від 08.06.2007р. №365, від 02.09.2009р. №930, то згідно п.4 даної ухвали пункти 1 та 3 цієї ухвали вступають в дію з 01.10.2013р., а предметом спору є стягнення заборгованості за період з 01.09.2010р. по 01.09.2013р. Щодо рішення виконавчого комітету Львівської міської Ради №1189 від 20.10.20006р. «Про двоставковий тариф на теплову енергію, тариф на підігрів води та послуги з централізованого опалення і підігріву води», то Вищим адміністративним судом України від 24 липня 2014р. скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013р., а постанову Галицького районного суду м.Львова від 29 січня 2013р., якою відмовлено в задоволенні позову про визнання незаконним і протиправним рішення №1189 від 20.10.2006р., залишено без змін. (т.1 а.с.224-232). Суд відхиляє доводи позивача, що не може проводитися судовий розгляд з підстав між тими ж сторонами, про той же предмет (ч.2 ст.223 ЦПК України), оскільки предметом спору за рішенням Франківського районного суду м.Львова від 24.03.2011р. у цивільній справі за позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» до [PERSON], [PERSON] було стягнення заборгованості за період з з 01 листопада 2008 року по 01 жовтня 2010 року в сумі 2642грн. (т.1 а.с.47-49), а по даній справі стягнення заборгованості за період з 01.09.2010р. по 01.09.2013р. в сумі 5532,86грн. (т.1 а.с.169, 170,171). У судовому засіданні встановлено, що відповідачі користуються наданими послугами теплопостачання та від останніх не відмовлялися, однак, допустили заборгованість за вказані послуги. Відповідно до ст.60 ЦПК України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони покликаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" визначені обов"язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг, а обов"язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Порядок оформлення претензій споживачів до виконавців передбачений ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Відповідно до ч.1. ст.18 цього Закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Відповідачами не надано суду доказів щодо складання акту-претензії споживача у встановленому ст.18 Закону України «Про житлово-комнунальні послуги» порядку. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення в частині стягнення боргу з відповідачів за послуги з теплопостачання за період з 01.07.2011р. по 01.09.2013р. в сумі 4295,72грн. відповідно до умов договору №4959/р про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01 липня 2011р., укладеного між БУ №4 КЕВ м.Львова (Споживачем) та ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Теплопостачальна організація) та розрахунку заборгованості (т.1 а.с.170). Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed