Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, збільшивши під час розгляду справи розмір позовних вимог, та свої вимоги мотивував тим, що 14.12.2014р. в м. Путивль по вул. Радянська, біля магазину "Городок" відповідач [PERSON] пошкодив лобове скло автомобіля Wolkswagen T4 д/н [NUMBER], який належить позивачеві. З огляду на таке просив суд стягнути з відповідача на його користь 3600 грн. гривень на відшкодування майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а також понесені по справі судові витрати. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та пояснив, що вказана шкода відповідачем була заподіяна через неприязні відносини, які склалися між сторонами на грунті конкуренції у підприємницькій діяльності. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він не пошкоджував скла належного позивачеві автомобіля, оскільки вдарив рукою не по склу, а по стійці належного позивачу автомобіля. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено під час судового засідання, власником автомобіля Wolkswagen T4 д/н [NUMBER] є позивач [PERSON], що підтверджується фотокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Путивльським ВРЕР УДАІ УМВС України в Сумській області 28.05.2008р. (а.с.7). 14.12.2014р. позивач [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] поверталися додому на вищевказаному автомобілі та зупинилися біля магазину "Городок", що розташований по вул. Радянська в м. Путивль. Після того, як позивач [PERSON] здійснивши у магазині покупки, збирався від'їжджати на належному йому автомобілі, то його рух заблокував автомобіль, в якому перебували відповідач [PERSON] та [PERSON] Вийшовши з автомобіля, [PERSON] вдарив рукою в лобове скло належного позивачеві автомобіля, внаслідок чого скло було пошкоджено. Після чого [PERSON] сів до належного йому автомобіля та залишив місце події. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] та у встановленому законом порядку здійснює підприємницьку діяльність, а також зазначала, що у неї та її чоловіка [PERSON] склалися неприязні відносини з відповідачем [PERSON] та його тещею [PERSON], у зв'язку з тим, що вони є їх конкурентами при здійсненні підприємницької діяльності. 14.12.2014р. відповідач [PERSON] біля магазину "Городок", що розташований по вул. Радянська в м. Путивль, дійсно ударив рукою по лобовому склу належного її чоловіку автомобіля "Wolkswagen", в салоні якого вона на той час перебувала. Внаслідок вказаного удару скло було пошкоджено. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду показав, що проходячи по вул. Радянській в м. Путивль зі сторони центру міста повз краєзнавчий музей він став свідком того, як відповідач [PERSON] вийшов з автомобіля, у якому він знаходився, та підійшовши до автомобіля позивача зі сторони тротуару, вдарив рукою по лобовому склу автомобіля позивача з боку пасажира. Після чого відповідач сів у свій автомобіль та поїхав. Коли він підійшов до автомобіля позивача, то побачив, що скло було в тріщинах, при цьому позивач [PERSON] попросив його у випадку необхідності дати показання у якості свідка. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є тещею відповідача [PERSON], а також зазначила, що у неї та її зятя [PERSON] склалися неприязні відносини з позивачем [PERSON] та його дружиною [PERSON] на грунті конкуренції при здійсненні підприємницької діяльності. Причиною інциденту між сторонами, який стався 14.12.2014р. між сторонами біля магазину "Городок", що розташований по вул. Радянська в м. Путивль, стало те, що з автомобіля, що належить [PERSON] щось кинули по автомобілю, в якому перебували вона та її зять [PERSON], після чого її зять вийшов з автомобіля та дійсно, ударив рукою по капоту автомобіля, що належить [PERSON], при цьому лобового скла він не пошкоджував. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є тестем відповідача [PERSON] та чоловіком [PERSON], очевидцем інциденту, який стався між сторонами 14.12.2014р. біля магазину "Городок" в м. Путивль він не являється та знає про вказану подію лише зі слів відповідача та [PERSON], які повідомили йому, що скла в належному позивачеві автомобілі [PERSON] не пошкоджував. Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони проживають у м. Путивль по сусідству з позивачем [PERSON], очевидцями інциденту, який стався між сторонами 14.12.2014р. біля магазину "Городок" в м. Путивль вони не являються та знають про вказану подію лише зі слів відповідача та [PERSON], які повідомили їм, що скла в належному позивачеві автомобілі [PERSON] не пошкоджував. 14.12.2014р. позивач [PERSON] звернувся до Путивльського РВ УМВС України в Сумській області з заявою, в якій просив вжити заходів щодо [PERSON], у зв'язку з пошкодженням останнім лобового скла у належному йому автомобілі. Перевірку, проведену Путивльським РВ УМВС України в Сумській області за заявою [PERSON], було припинено, у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак злочину, передбаченого ст. 194 КК України, за малозначністю вчиненого діяння, що підтверджується фотокопією відповідного висновку за матеріалами перевірки від 15.12.2014р. (а.с.9). Як вбачається із протоколу огляду місця події від 14.12.2014р., який міститься в матеріалах ЖЄО № 1783 від 14.12.2014р. по заяві [PERSON] від 14.12.2014р. та було досліджено в судовому засіданні, при проведенні працівниками Путивльського РВ УМВС України в Сумській області огляду належного позивачеві автомобіля Wolkswagen T4 д/н [NUMBER], який було здійснено у присутності двох понятих, було встановлено, що з лівого боку на лобовому склі вказаного автомобіля, мається пошкодження у вигляді паутини, дані тріщини відходять від епіцентру удару по ньому. На момент огляду площа пошкодження лобового скла становила 60 Х 75 см., при цьому на момент огляду цілісність лобового скла не деформована (а.с.9,10 матеріалів ЖЄО № 1783 від 14.12.2014р.). На підтвердження розміру нанесеної майнової шкоди позивачем було надано суду рахунок № 17 від 24.02.2015р. на суму 3600 грн., виданий фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.46). З вказаного рахунку вбачається, що загальний розмір заподіяної позивачеві майнової шкоди становить 3600 грн., зокрема, вказана сума включає в себе вартість самого лобового скла, яке підлягає заміні, вартість робіт по його установці та вартість матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної та юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом було роз'яснено сторонам їх право на призначення експертизи для вирішення питання щодо розміру завданої шкоди, однак сторони заявили, що вважають за недоцільне призначати таку експертизу. В силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Всупереч вимогам ч. 2 ст. 60 ЦПК України відповідачем не було надано суду належних, допустимих, обґрунтованих та переконливих доказів, які б спростовували твердження позивача про розмір витрат, які необхідно понести останньому у зв'язку з ремонтом належного йому автомобіля, а також не було надано доказів про те, що відповідачем не було заподіяно майнової шкоди позивачу. З огляду на таке, суд приходить до висновку про необхідність задоволення у повному обсязі вимоги позивача про стягнення з відповідача 3600 грн. в рахунок відшкодування заподіяної останнім майнової шкоди. Вимога позивача про стягнення з відповідача 2000 грн. моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Заподіяну відповідачем моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що вказана шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження майна, та неможливістю протягом певного часу користуватись автомобілем за його призначенням, а також у приниженні відповідачем його честі та гідності. Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що внаслідок пошкодження належного йому майна відповідачем, було принижено його честь та гідність. Таким чином, вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, яка обґрунтовується приниженням його честі та гідності відповідачем, задоволенню не підлягає. З огляду на таке, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача про стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн. підлягають частковому задоволенню лише в частині відшкодування моральної шкоди, якої позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням належного йому автомобіля Wolkswagen T4 д/н [NUMBER], яку суд оцінює у 700 грн., оскільки зазначена обставина передбачена п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, тому відшкодування моральної шкоди у даному випадку здійснює особа, якою було пошкоджено вказане майно, тобто [PERSON] При визначенні розміру моральної шкоди суд,

Outcome: partial