Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулась в суд із позовом, яким уточнивши свої вимоги просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнути з нього аліменти та призначити її опікуном [PERSON] . Вимоги мотивує тим, що її син , відповідач в справі, має неповнолітню доньку [PERSON], 2006 року народження, яка з серпня 2008 року проживала разом з нею , а її батьки -[PERSON] та [PERSON] . проживали окремо. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 17.01.2012 року позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO]. До 2012 року вихованням дитини займався відповідач , а починаючи з серпня 2012 року , батько дитини, взагалі перестав про неї піклуватися , матеріально утримувати , цікавитися її життям та здоров»ям . Відповідач створив нову сім»ю, в якій його доньці не має місця. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, підтримала висновок органу опіки та піклування , вказавши , що позбавлення відповідача батьківських прав буде в інтересах дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON] в суді пояснили, що вони є сусідами позивачки та підтверджують той факт, що неповнолітня повністю знаходиться на утриманні баби та діда, так як батьки не приймають участі у її вихованні та утриманні, не цікавляться її життям та здоров»ям . Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Шлюб між батьками розірвано 31 травня 2010 року. Рішенням колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 17 січня 2012 року , рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON], третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради м. Кіровограда, про позбавлення батьківських прав - задоволено. Позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO] . Неповнолітня проживає у сім»ї бабусі [PERSON], позивача в справі, яка і займається з серпня 2012 року її вихованням та утриманням. Згідно довідки дошкільного навчального закладу №16 «Дружба» від 03.06.2016 року , дитина відвідувала навчальний заклад з 01.09.2009 року по 13.09.2011 року.Батько [PERSON] участі у вихованні дитини не брав ( а.с. 14 ). Крім того, у відповідності до інформації загальноосвітньої школи І ступеня №37 Кіроовоградської міської ради Кіровоградської області від 06.06.2016 року № 302, дитина навчається у закладі з 2013 року. Вихованням [PERSON] займається бабуся [PERSON] Батько [PERSON] до школи не з»являється, успіхами дитини не цікавиться ( а.с. 8). Зазначене також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " зазначає, що позбавлення батьківських прав , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання , підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування , медичного догляду , лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі , необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі ; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори , як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов"язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини , ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону « Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов»язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров»я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей , поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Згідно статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно наданого висновку №4358/49-05-24 від 29.06.2016 року орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 22.06.2016 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] ( а.с. 6-7 ). Матеріали справи не мають жодного доказу піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, матеріальне забезпечення, медичний догляд, необхідне спілкування з донькою та створення інших умов для її нормального розвитку. Таким чином, суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно- правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно , з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, суд вважає, що і вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої є обґрунтованою та законною. Разом з цим, суд зазначає, що згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України . Згідно ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З аналізу наведених норм вбачається, що питання щодо встановлення опіки над малолітньою дитиною вирішується судом у разі, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст.1 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування « діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з , зокрема, позбавленням їх батьківських прав, статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування; Згідно ст.5 цього Закону, за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов'язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, надається відповідно до законодавства. Порядок здійснення повноважень органом опіки та піклування в даному напрямку визначено Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 року. Згідно п.п.21,22,24,35,42 даної Постанови, якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини для надання дитині статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем походження дитини протягом двох місяців повинна зібрати необхідні документи (свідоцтво про народження дитини та документи, що засвідчують обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування). Рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті ради за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям: 1) батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду. Після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім'ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу). До медичних, навчальних, виховних закладів, інших закладів або установ, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, незалежно від форми власності та підпорядкування дитина може бути влаштована в разі, коли з певних причин немає можливості влаштувати її на виховання у сім'ю. Опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. В даному випадку, неповнолітня [PERSON] ще не набула статусу - дитини позбавленої батьківського піклування у встановленому порядку, а відтак вимоги позивача щодо призначення її опікуном неповнолітньої онуки є передчасними, а відтак задоволенню не підлягають . На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. та на користь [PERSON] - 551,20 грн. внесеного судового збору ( подача позову щодо позбавлення батьківських прав) та рішення, в частині стягнення аліментів допускає до виконання негайно, але у межах платежу за один місяць ( ст. 367 ЦПК). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial