Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. На підставу своїх вимог спирається на те, що на даний час позивач навчається на денній формі навчання у державному навчальному закладі «Буцький політехнічний ліцей», зареєстрована за місцем проживання матері, однак з 05.04.2016 року проживає разом з батьком, [PERSON], перебуває на його утриманні, оскільки навчається на денній формі навчання, не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та забезпечувати себе матеріально. Стипендії та тієї матеріальної допомоги, що надає батько, на проживання, харчування, та для задоволення її щоденних потреб не вистачає. В добровільному порядку вони не досягли домовленості щодо сплати аліментів на її утримання, в зв'язку з чим вона змушена звертатись з даною позовною заявою до суду. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази встановив наступні обставини та відповідні правовідносини: Позивачка [PERSON] народилася [INFO], і матір"ю позивача є відповідачка,що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Позивачка зазначає згідно позову, що вона досягнула повнолітнього віку, проте продовжує навчатись в ДНЗ "Буцький політехнічний професійний ліцей", термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2020 р. на феній формі навчаня за індивідуальним планом, що підтверджується відповідною довідкою ДНЗ №1451/02-21 від 16.01.2019 (а.с.49) і в зв"язку з чим потребує допомоги у вигляді аліментів на дитину, що продовжує навчання. Згідно довідки про склад сім"ї №389 від 20.11.2018 р. виконавчого комітету Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області (а.с.5) вбачається, що позивачка зареєстрована по [ADDRESS], а проживає по [ADDRESS] за місцем реєстрації та проживання свого батька [PERSON], проте згідно довідки Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області №22 від 03.01.2019 р. вбачається, що позивачка проживає в [ADDRESS] без реєстрації місця проживання зі своїм співмешканцем [PERSON] [INFO] (а.с.36). Дана довідка Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області №22 від 03.01.2019 р. видана на підставі записів погосподарської книги №1 за 2016-2020 роки, особовий рахунок [NUMBER]. Довідка виконавчого комітету Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області №9 від 18.01.2019 р.(а.с.51) проте, що позивачка з 07.01.2019 року проживає біля батька [PERSON] по [ADDRESS] судом до уваги не береться, оскільки дана довідка є неналежним доказом, оскільки вона видана на підставі свідчень сусідів, як зазначено в самій довідці, а не на підставі записів погосподарської книгиі фактично в силу чого не може належним чином підтверджувати місце проживання відповідачки. Також суд не бере до уваги письмові покази свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.52,53) щодо навчання позивачки в ДНЗ, оскільки даний факт встановлюється даними самого ДНЗ, а не свідченнями свідків. Згідно довідки про доходи за 2018 р. №1316/02-21 від 21.11.2018 р. дохід позивачки від отримання стипендії склав 1519 грн. 98 коп. (а.с.8). Заперечуючи проти позову відповідач зазначила, що позивачка проживає в с.Ризине Звенигородського району, створила свою власну сім"ю з [PERSON], мають своє господарство, позивачка навчається за індивідуальним планом в ДНЗ, а посилання позивачки на те, що вона проживає разом з батьком є неправдиві. Крім того відповідачка надала суду відомості щодо того, що на її утриманні на даний час знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, а саме: син [PERSON] [INFO], батьком якого є [PERSON] та дочка [PERSON] [INFO], батьком якої є [PERSON], що підтверджується актом обстеженя побутових умов сім"ї відповідачки (а.с.28) та відповідними свідоцтвами про народження (а.с.30,31). Згідно довідки Звенигородської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості №01-21/15 від 09.01.2019 р.(а.с.43) та довідки Маньківської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості №658 від 27.12.2018 р.(а.с44) відповідач в центрі зайнятості на обліку не перебуває. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідачки (а.с.28-29) вбачається, що відповідачка у господарстві має 16 шт. птиці, транспортні засоби в господарстві відсутні, ніде непрацює. Відповідно до довідки ТОВ "Багва" від 03.01.2019 р. №1 вбачається, що відповідачка має у власності земельний пай, який знаходиться в оренді ТОВ "Багва" і орендна плата за 2018 р. складає 6770 грн. 16 коп.(а.с.45). Надані позивачкою докази щодо її лікування та перебування на санаторно-курортному лікуванні (а.с.58,54,) судом до уваги не беруться, оскільки вони не стосуються предмету даного спору. Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно положень ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповіднодо ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно положень ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Вирішуючи спір, суд, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, враховуючи положення статей 198, 199, 200 СК України, та те що позивачка навчається в ДНЗ на денній формі навчання за індивідуальним планом, проживає окремо з співмешканцем, а також враховуючи матеріальне становище відповідача, сімейний стан та перебуванням на її утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність матеріальної змоги на сплату аліментів у зв"язку з навчанням позивачки та те, що обов"язок щодо плати алментів для відповідача є надмірним, дійшов висновку про те, що позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed