Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № К2АЗАN04181193 від 30.11.2007 року в розмірі 240349,46 гривень, яка складається з наступного: 39562,01 гривень - заборгованість за кредитом, 39260,63 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 39260,63 гривень - заборгованість по комісіям за користування кредитом, 122266,19 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, а також судові витрати по справі у розмірі 2403,49 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.11.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № К2АЗАN04181193, за яким позивач надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 80364 гривень на термін до 01.12.2014 року, відповідач - [PERSON] зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здвйснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов"язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Позивач та його представник про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Надіслали до суду заяву про розгляд та вирішення справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечували. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про день, час і місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи згідно ст. 169 ЦПК України відсутні, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд здійснює заочний розгляд справи з врахуванням вимог статей 224-225 ЦПК України та за наявними у справі доказами. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 30.11.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № К2АЗАN04181193, за яким позивач зобов"язався надати [PERSON] кредитні кошти у розмірі 80364 гривень на термін до 01.12.2014 року, а відповідач [PERSON] зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 7-9). Позивач надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 80364 гривень передбаченому умовами Кредитного договору, що підтверджується меморільнами ордерами. Відповідач порушив свої зобов"язання за договором, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 27.06.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем за період з 30.11.2007 року по 27.06.2014 року становить 206068,83 гривень, з яких 39562,01 гривень - заборгованість за кредитом, 39260,63 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4980 гривень - заборгованість по комісіям за користування кредитом, 122266,19 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № К2АЗАN04181193, а також меморіальними ордерами. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов"язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем відповідно до заяви від 11.11.2014 року, пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором за період з 27.06.2013 року по 27.06.2014 року становить 42185,68 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст.11 ЦК України, відповідно до якої, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, визначено договори та інші правочини. Cтаттями 526, 629 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 України визначено, що у випадку порушення відповідачем зобов"язань щодо повернення чергової частини суми кредиту, позивач має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена норма матеріального права передбачає зменшення розміру неустойки при наявності двох умов, які не взаємопов'язані між собою. Як вбачається з рішення Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), дія положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення п. 5 ч. 3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості за кредитом. З врахуванням встановлених обставин та виходячи з правових норм, зокрема 3 ст. 551 ЦК України, п. 5 ч. 3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути пеню у межах одного року у розмірі 42185,68 гривень, так як розмір пені нарахованої позивачем і яку той вимагає стягнути з відповідача, є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи встановлені судом факти та обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Частиною1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. + Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial