Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Теребовлянського району, третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визанання права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Гайова ,37, с. Кобиловолоки, Теребовлянського району. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що в 28.04.2011 року помер [PERSON]. Позивачі є спадоємцями усього майна після смерті [PERSON] В за законом. Прийняли спадщину, так як подали заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Однак, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, у звязку з тим, що житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами належить колгоспному двору. Враховуючи наведене, для реалізації своїх прав, позивачі змушені звертатися до суду щоб визнати право власності на майно. Позивачі в судове засідання до суду не з'явилися, просили розглядати справу за їх відсутністі, позовні вимоги підтримали, про що надали до канцелярії суду письмову заяву. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Теребовлянського району просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Представник третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної контори не з'явився,просив розглядати справу за його відсутності, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Справа розглянута відповідно до п. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР 10.09.1991 року, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Гайова ,37, с. Кобиловолоки, Теребовлянського району, дійсно належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] та складається з 2-х членів. Згідно довідки виданою виконкомом [PERSON] сільської ради від 06.11.2015 року №1205 на день смерті [PERSON]В, який помер 28.04.2011 року проживав в будинку що знаходиться за адресою: вул. Гайова ,37, с. Кобиловолоки, Теребовлянського району, разом з ним проживали і були зареєстровані: дружина - [PERSON] та син -[PERSON]. Згідно довідки виданою виконкомом [PERSON] сільської ради від 19.11.2015 року №1319 житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Гайова ,37, с. Кобиловолоки, Теребовлянського району на основі свідоцтва на право власності належить [PERSON], згідно журналу реєстрації заборон та арешту під забороною та арештом не перебуває. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що в с. Кобиловолоки, вул. Гайова ,37, Теребовлянського району, Тернопільської області, які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія І-ИД №120311, [PERSON] помер 28.04.2011 року, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій вихідний № 83/02-14 від 02 лютого 2016 року виданої завдувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори [PERSON] виявлено, що відсутні правовстановлюючі документи на частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Гайова ,37, с. Кобиловолоки, Теребовлянського району та виявлено що це колгоспний двір без виділення частки кожного окремо. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ИД №252027, [PERSON] та Брезовська( після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] 03.07.1951 року зареєстрували шлюб Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії II-ИД №467013, в графі батьки записані:[PERSON], мати- Федина [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Кобиловолоки, вул. Гайова ,37, Теребовлянського району, Тернопільської області на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Кобиловолоки, вул. Гайова ,37, Теребовлянського району, Тернопільської області як спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Кобиловолоки, вул. Гайова ,37, Теребовлянського району, Тернопільської області на яку він має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Кобиловолоки, вул. Гайова ,37, Теребовлянського району, Тернопільської області як спадкове майно після смерті батька [PERSON]

Outcome: approved