Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 05 вересня 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 1437, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Також просить після розірвання шлюбу залишити спільну дитину проживати з відповідачкою. Позивач надала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав відзив по справі, в якому зазначає, що не погоджується з доводами викладеними у позові, однак не заперечує розірвати шлюб. Згодом представник відповідача надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність та у відсутність її довірителя, при цьому відповідач не заперечує проти задоволення позову, щодо позовної вимоги в частині розірвання шлюбу з інших підстав, аніж з тих, що виклала позивачка у своїй позовній заяві. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 05 вересня 2018 року між сторонами було зареєстровано шлюб Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1437. Відповідно до частини другої\~статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій\~статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України\~закріплено один із головних принципів шлюбу\~його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень\~статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до вимог\~статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Сторона позивача у позові зазначила, що останнім часом у них з чоловіком не склалися сімейні відносини. Відповідач почав створювати конфліктні ситуації, вчиняти психологічне насильство щодо її старшої доньки, яка проживає з ними. Крім того, відповідач самоусунувся від вирішення сімейних справ, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Шлюб фактично розпався і існує формально. Наполягає на розірванні шлюбу, та просить суд визначити місце проживання сина з нею. Відповідач зазначив в відзиві, що все, що зазначено в позові не відповідає дійсності, у категоричній формі заперечує проти створення ним будь яких конфліктних ситуацій, та зокрема, але не виключно психологічного насильства по відношенню до дочки позивача від її попереднього шлюбу. Також заперечує факт щодо його агресивності по відношенню до позивачки, зауважує, що дійсно бувають різкі перепади настрою, що пов`язано виключно з його хворобою на цукровий діабет. Щодо самоусунення від вирішення сімейних справ та надання матеріальної допомоги на утримання їх спільного сина, зазначив, що їх син проживає в обох з батьків, 2 дні у позивача, а 2 дні у нього. Він та його батьки купують одяг та взуття [PERSON] . Просить врахувати заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, жодна зі сторін не підтвердила належними та допустими доказами підстави розірвання шлюбу, однак суд враховує, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, відтак, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим, суд вважає, що шлюб, укладений сторонами слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини, то суд приходить до таких висновків. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно вимог\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу\~ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. В ході розгляду справи від представника відповідача надійшла заява, в якій відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір"ю. З дослідженої судом заяви представника органу опіки та піклування вх 3 63197/20 від 23.12.2020 року вбачається, що відповідач, [PERSON] надав службі у справах дітей пояснення, в якому вказав, що він не заперечує проти визначення місця проживання сина з матірю [PERSON] . Враховуючи те, що дитина сторін проживає з матір"ю та те, що відповідач не заперечив проти позовних вимог позивача і в частині визначення місця проживання дитини, відповідно до\~статті 160 СК України\~суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити спільну дитину сторін проживати разом з матір"ю, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Крім того, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved