Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

22.02.13 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якійпервинно просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним акт обстеження міжвідомчої комісії будинковолодіння [ADDRESS] у м. Львові, визнати недійсним розпорядження Шевченківської райадміністрації № 346 „а" від 17.03.06 р. та наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 05.03.09 р. за № 572-Ж-Ш щодо оформлення [PERSON] права власності на будинок, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок на [ADDRESS] від 05.03.09 р. та визнати право власності на вказаний будинок за позивачем. В подальшому вимоги були уточнені та позивач просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним : розпорядження Шевченківської райадміністрації № 346"а" від 17.03.06 р. щодо погодження експлуатації самовільно реконструйованого сараю, що належав до будинковолодіння [ADDRESS] у м. Львові; наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 572-Ж-23 від 05.03.09 р. щодо оформлення [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] у м. Львові та свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою м. Львів [ADDRESS] від 05.03.09 р. та свідоцтво про право власності на житловий будинок на [ADDRESS] від 05.03.09 р. Заяву мотивує тим, що будинок [ADDRESS] у м. Львові належав його батькам. З 1958 року він проживав за вказаною адресою, в подальшому в зв"язку з роботою в іншій місцевості, повернувся з сім"єю проживати у будинок з 1975 р. В зв"язку з тим, що за вказаною адресою проживали батьки, сім"я сестри, то він з дозволу батька провів добудову над господарською будівлею приміщень, які обладнав для проживання своєї сім"ї, де проживає і наданий час. У 1998 р. сестра зі своїм чоловіком повідомили , що мають намір провести реконструкцію основного будинку, а в подальшому його приватизувати. Оскільки родина прийшла до врегулювання даного питання , то мирно вирішили, що позивач з сім"єю виписується з будинку [ADDRESS] у м. Львові , сім"ї сестри залишається весь будинок [ADDRESS] у м. Львові , а його сім"я буде володіти будинком, який фактично ним було побудовано над господарською будівлею. У 1999 році відповідач розпочав реконструкцію основного будинку . Позивач допомагав йому у виконанні робіт по будівництву і відповідач його запевнив, що в рахунок оплати вказаних робіт він допоможе йому з оформленням документів по приватизації будинку, яку фактично побудував позивач та де проживає на даний час. Відтак у нього не було жодного сумніву з приводу того, що [PERSON] займається оформленням документів щодо права власності позивача на збудований ним будинок. Проте у серпні 2010 р. від дочки відповідача він дізнався про те, що до 01.09.10 року вони повинні звільнити спірне житло, оскільки таке на праві власності належить відповідачу. З цього приводу він звернувся в органи внутрішніх справ щодо порушення кримінальної справи по факту шахрайських дій. Враховуючи наведене, те, що позивач за свій кошт провів будівництво будинку, який на даний час зареєстрований за [ADDRESS] , постійно там проживає з 1975 року, просив позов задовольнити , оскільки відповідачем порушено його право на отримання документів, що засвідчували б його право власності на створене ним майно. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в тексті позовних заяв обставини. В подальшому позивач повторно не з"явився в судове засідання, хоча належним чином як він так і його представники повідомлялись про час та місце судового розгляду та попереджались судом про розгляд справи у їх відсутності у разі повторної неявки. Причин неявки суду не повідомив. Зважаючи на те, що в процесі розгляду даної справи були заслухані пояснення позивача, показання свідків , досліджувались докази, надані стороною позивача, суд прийшов до висновку про можливість завершення розгляду справи у відсутності позивача. Відповідач та його представники в судовому засіданні заперечили проти позову та пояснили, що після одруження він проживав [ADDRESS] м. Львові, де проживали батьки його дружини. У період 1971-75 рр. з їх згоди ним особисто, за власні кошти було проведено реконструкцію із сараю на території вказаного будинковолодіння у житлове приміщення з надбудовою. В подальшому вказаному будинку було присвоєно поштову адресу [ADDRESS] На період проведення вказаних робіт позивач проживав та працював вчителем у с. Труханів Сколівського району Львівської області. Згодом, за сприяння відповідача, позивача було переведено на роботу у м. Львів і він почав проживати з сім"єю у вже обладнаних для проживання приміщеннях. За домовленістю, яка була у сім"ї, позивач на території будинковолодіння № 34 збудував окремий будинок, в якому і мав проживати зі своєю сім"єю, звільнивши приміщення, що були збудовані відповідачем. Проте новостворене житло, якому було присвоєно окрему поштову адресу [ADDRESS] , він оформив на прізвище своєї дочки та відмовився виселятись у добровільному порядку з займаних приміщень, хоча на виконання домовленості знявся з реєстрації за спірною адресою та зареєструвався за адресою новозбудованого будинку. Як позивачу, так і його дочці було відомо про оформлення документів на прізвище відповідача щодо його права власності на будинок по [ADDRESS], проте при зверненні з позовною заявою він не наводить підстав для поновлення строку позовної давності, який пропущено без поважних причин. Просили відмовити в задоволенні позову. Представник Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні заперечив проти позову з тих підстав, що оспорюване розпорядження прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства. В судовому засіданні представники Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради заперечили проти позову. В подальшому подали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності. Представник Відділу приватизації Шевченківського району м. Львова в судове засідання не з"явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду. Заслухавши думку учасників процесу, показання свідків, дослідивши зібрані по справі докази, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.11.98 р. виконкомом Львівської міської ради [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності, в порядку приватизації державного житлового фонду , було передано квартиру у одноквартирному будинку [ADDRESS] у м. Львові. Рішенням виконкому Львівської міської ради № 465 від 08.09.00 р. вказаний будинок було знято з балансу міської ради. На вказаний період позивач не був зареєстрований за вказаною адресою, в зв"язку з перереєстрацією у будинок [ADDRESS] . З матеріалів інвентаризаційної справи по згаданому будинку вбачається, що 11.02.97 р. [PERSON] звертався з власноручною заявою в адресу Львівського МБТІ щодо внесення змін в зв"язку з проведенням самовільного будівництва будинку на території будинковолодіння [ADDRESS] у м. Львові. З наданих в розпорядження суду квитанції про придбання будматеріалів вбачається, що такі могли бути використані і для будівництва будинку [ADDRESS] , оскільки датовані тим же періодом. В подальшому, на підставі поданий проектних пропозицій Шевченківською райадміністрацією, згідно заяви доньки позивача - [PERSON] було прийнято розпорядження за № 970 від 08.08.97 р., яким затверджено висновок міжвідомчої комісії від 22.04.97 р. та з врахуванням Акту Державної комісії про готовність закінченого будівництвом об"єкта до експлуатації, розпорядження № 685 від 05.06.98 р. про присвоєння окремого поштового номера , 08.07.98 р. на ім"я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на новозбудований будинок [ADDRESS] у м. Львові, куди і зареєструвався позивач з власної ініціативи. Відтак, жодного відношення до будинковолодіння [ADDRESS] з вказаного періоду позивач не має. Як вбачається з Державного акту про право власності на земельну ділянку , виданого 20.07.07 р., відповідачу та членам його сім"ї на праві власності було передано земельну ділянку пл. 0,0822 га а адресою [ADDRESS] у м. Львові. У вказаний період на території будинковолодіння знаходився реконструйований з господарської будівлі будинок, якому в подальшому на підставі розпорядження Шевченківської райадміністрації № 1171 від 29.10.08 р. було присвоєно окрему поштову адресу м. Львів [ADDRESS] Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не надано в розпорядження суду жодних доказів на підтвердження того, що реконструкцію з надбудовою з господарської будівлі за адресою м. Львів [ADDRESS] проведено саме ним. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач покликається на порушення вимог ст. 321, 393 ЦК України, між тим жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем порушено його право приватної власності в процесі розгляду справи не здобуто. Так, як вбачається з показань допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , саме відповідачем проводились роботи по спорудженню спірного будинку. Так, ним придбавались будівельні матеріали, він оплачував працю робітників, які працювали на будові. Крім того, як пояснила допитана в якості свідка [PERSON], що є рідною сестрою позивача, зі слів батьків їй відомо про те, що [PERSON] дозволив сім"ї позивача проживати у побудованих ним приміщеннях, оскільки іншого житла вони не мали, при переїзді у м. Львів позичили у батьків та відповідача кошти на придбання автомобіля. Також зі слів самого позивача їй відомо , що навіть у період, коли він допомагав своєю працею на спірній будові, [PERSON] платив йому за виконані ним роботи. В подальшому позивач на території будинковолодіння [ADDRESS] збудував окремий будинок, який оформив на свою доньку, та де зареєстрований на даний час. Йому було відомо про отримання відповідачем документів, що стверджують його право власності на [ADDRESS], оскільки неодноразово коли збиралась вся родина, і при цьому був присутній позивач, це питання обговорювалось. Крім того, саме [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП та сплатив штраф за самовільну реконструкцію сараю в житлове приміщення за адресою м. Львів [ADDRESS]. З відповідачем була укладена також угода про погодження самочинного будівництва та ним було сплачено в місцевий бюджет 3372 грн. 55 коп. , що стверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи. Відтак, у відповідності до вимог Закону України „ Про місцеве самоврядування", ст.ст. 328, 331,337, 381, 383 ЦК України Шевченківською рай адміністрацією було прийняте розпорядження за № 346 а від 17.03.06 р. щодо погодження експлуатації самовільно реконструйованого сараю, що належав до будинковолодіння [ADDRESS] у м. Львові та Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради видано Наказ за № 572-Ж-23 від 05.03.09 р. щодо оформлення [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] у м. Львові Відтак, відсутні і підстави для скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою м. Львів [ADDRESS] від 05.03.09 р. , що було видане на ім"я відповідача. Рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 18.02.13 р. , що набрало законної сили, було задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з будинку [ADDRESS] у м. Львові. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed