Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №014/0039/82/20644 від 20.04.2011 року відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 70 000, 00 грн до 20.04.2021 року під 11,3 % річних. З укладенням кредитного договору позичальник зобов"язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів, а у разі прострочення грошового зобов"зання - сплатити пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Крім того, зобов"язаний достроково погасити кредит на вимогу кредитора. 20 квітня 2011 року до кредитного договору укладено додаткову угоду №С09-0000-107/19-2-129, якою сторони встановили процентну ставку за користування кредитом в розмірі 16,5 % річних у випадку порушення позичальником будь - яких зобов"язань за кредитним договором. Позичальник припинив виконувати свої грошові зобов"язання - не вносить обов"язкові щомісячні платежі для погашення кредиту. Вимогу кредитора про дострокове погашення кредиту - не виконав. Станом на 17.03.2015 року заборгованість позичальника по кредитному договору становиь 50 579,46 гривень, яка складається з 36 029, 54 грн. - заборгованість за кредитом, 3 210,89 грн - заборгованість за відсотками, 11 339,03 грн- пеня за простроченнясплати кредиту та відсотків. Просить стягнути з відповідача заборгованості в сумі 50 579,46 гривень та судові витрати у розмірі 505, 79 грн. В поданій заяві представник позивача просить справу слухати в його відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, 20.04.2011 року між сторонами укладено кредитний договір №014/0039/82/20644 . Згідно даного договору [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 70 000, 00 грн до 20.04.2021 року під 11,3 % річних. З укладенням кредитного договору позичальник зобов"язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів, а у разі прострочення грошового зобов"зання - сплатити пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 20 квітня 2011 року до кредитного договору укладено додаткову угоду №С09-0000-107/19-2-129, якою сторони встановили процентну ставку за користування кредитом в розмірі 16,5 % річних у випадку порушення позичальником будь - яких зобов"язань за кредитним договором. Позичальник припинив виконувати свої грошові зобов"язання - не вносить обов"язкові щомісячні платежі для погашення кредиту. Згідно з розрахунками, представленими позивачем, заборгованість по кредитному договору станом на 17 березня 2015 року становиь - 50 579,46 гривень, яка складається з 36 029, 54 грн. - заборгованість за кредитом, 3 210,89 грн - заборгованість за відсотками, 11 339,03 грн- пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України визначено, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. В частині 1 статті 612 ЦК України визначено, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути в користь позивача судові витрати в сумі 505, 79 грн. На підставі ст.ст.526,527,530, 611, 612, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved