Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 22.07.2019 Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі також позивач) звернулось до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26.05.2016 у розмірі 12 737 грн. 10 коп. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 26.05.2016 між сторонами було укладено договір про отримання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримала кошти у сумі 1000 грн., однак умов договору належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13.06.2019 утворилася заборгованість у розмірі 12 737 грн. 10 коп. ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1 31.07.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/6994/19, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.40,41). 2.4. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у позовній заяві вказував, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.4, 34). 2.5. Відповідач в судове засідання не з`явилась, викликалася до суду шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання (а.с.43-44, 45-46, 48-49, 50-51). 2.6. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, що повідомлялась про розгляд справи відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 26.05.2016 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, що стверджується анкетою-заявкою (а.с.7). 3.2. Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", що стверджується витягом із статуту Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.27-31). 3.3. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 13.06.2019 за договором від 26.05.2016 утворилася заборгованість у розмірі 12 737 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредита 3779 грн. 81 коп., заборгованість за простроченим тілом кредита 2302 грн. 92 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 0 грн. 00 коп., нарахована пеня за прострочене зобов`язанням 4821 грн. 65 коп., та нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 750 грн. 00 коп., заборгованість по штрафу (фіксована частина) 500 грн.; заборгованість по штрафу (процентна складова) 582 грн. 72 коп. IV. ЦИВІЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО УКРАЇНИ 4.1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). 4.2. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). 4.3. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 4.4. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 4.5. Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 4.6. Частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 4.7. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України). 4.8. Статтями 610 та 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, що включає у себе його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 4.9. Згідно статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. V. ВИСНОВОК СУДУ 5.1. Встановлено, що між сторонами у справі виникли спірні кредитні правовідносини з приводу стягнення заборгованості за надання банківських послуг. 5.2. З матеріалів справи встановлено, що 26.05.2016 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Водночас, Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», долучені до договору, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. 5.3. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. 5.4. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. 5.5. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). 5.6. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім заборгованості за кредитом, стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом. 5.7. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та неустойки (штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. 5.8. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вже зазначеній постанові від 03.07.2019 (справ №342/180/17) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 5.9. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. 5.10. Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт, Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. 5.11. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. 5.12. Визначальним є додержання письмової форми договору, однак у анкеті-заяві позичальника від 26.05.2016 процентна ставка не зазначена. 5.13. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. 5.14. Отже, оскільки доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов`язком позивача, тому суд вважає, що банком не доведено обов`язку сплати відповідачем заборгованості по процентам за користування кредитом. 5.15. Разом з тим, згідно з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором від 26.05.2016 слідує, що заборгованість [PERSON] станом на 13.06.2019 за тілом кредиту становить 3179 грн. 81 коп. та за простроченим тілом кредиту 2302 грн. 92 коп. 5.16. Натомість вказана заборгованість по тілу кредиту не збігається з сумою всіх фактично отриманих відповідачем кредитних коштів за період з 26.05.2016 по 13.06.2020, що зазначена в колонці розрахунку заборгованості з назвою "Витрати клієнтом кредитних коштів". 5.17. Таким чином, при визначені реальної суми заборгованості відповідача перед банком, слід виходити з суми фактично отриманих позичальником кредитних коштів (назва колонки розрахунку заборгованості "Витрати клієнтом кредитних коштів") та сплачених ним коштів на погашення кредитних зобов`язань. Саме різниця між ними підлягає стягненню з відповідача. 5.17. З огляду на викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 0,00 грн., яка розраховується наступним чином: 2527 грн. 40 коп. (фактично отримані відповідачем кошти) - 5151 грн. 83 коп. (сплачені відповідачем кошти за договором). 5.18. Суд зазначає, що стягнення відсотків і штрафних санкцій є похідним від основного зобов`язання. 5.19. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" слід відмовити. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ 6.1. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed