Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони у справі є рідними сестрами та братом. [INFO] в с.Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області померла їх мати [PERSON] За звернення до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області за оформленням спадкових прав, дізналися, що 22 вересня 2009 року мати склала заповіт, згідно з яким заповіла земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області [PERSON] . Вважають, що оскільки на час складання заповіту їх мати дуже хворіла, перебувала у безпорадному стані, то підписання заповіту не відповідало її внутрішній волі. Крім того, заповіт був посвідчений секретарем сільської ради в автомобілі відповідача, що не зазначено в заповіті. При посвідченні заповіту заповідачу не було роз`яснено про те, що їх брат [PERSON] мав право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на час виникнення правовідносин був особою з інвалідністю, хоча всім це було достеменно відомо. Також, [INFO] в с.Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області помер їх брат [PERSON] Також за звернення до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області для подання заяви на прийняття спадщини, виявили наявність заповіту брата від 12.09.2013 року, яким останній заповів земельну частку (пай) [PERSON] Брат проживав у житловому будинку матері і хворів після травми голови та ока. Вказаний заповіт позивачі ставлять під сумнів, оскільки за рік до смерті, брат приймав участь у судовому процесі щодо спірної спадщини за позовом [PERSON] Крім того, через наявність захворювань він не міг особисто прочитати заповіт, при цьому свідків залучено не було. Враховуючи викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просять визнати недійсними вказані заповіти як такі, що складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а також відсутності вільного волевиявлення заповідача. Ухвалою суду від 18 березня 2019 року до участі у справі в якості правонаступника після смерті позивача [PERSON] , який помер [INFO] , залучено [PERSON] , в особі її законного представника [PERSON] У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, підтримала доводи, викладені у запереченні на позовну заяву. Представник відповідача Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Гончаренко С.А. позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність. Представник третьої особи Снігурівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, у вирішенні позовних вимог поклалася на розсуд суду. Заслухавши сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Право на заповіт, відповідно ст.1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст..1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Загальні вимоги до форми заповіту встановлено ст..1247 ЦК України, якою передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої ст..207 цього Кодексу. Статтею 1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затв.Наказом Міністерства Юстиції України 11.11.2011 N 3306/5, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року №6-9цс12, ухваленої у порядку перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року, виходячи з вимог норми ч.1 ст.225 ЦК України, підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст.225 ЦК може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [INFO] в с.Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області померла [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цівільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 09 жовтня 2009 року внесено актовий запис про смерть №243, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 09 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цівільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.14). У підтвердження родинних відносин з спадкодавцем позивачі надали копії свідоцтв про народження: [PERSON] (донька) серії [NUMBER] , виданого 02 вересня 1963 року Єлизаветівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №46 від 02 вересня 1963 року, та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00022703138, актовий запис №87 від 23 липня 1983 року, на підтвердження зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] ; [PERSON] (донька) серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2012 року Відділом реєстрації актів цівільного стану Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №81 від 20 серпня 1958 року, та копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Нововасилівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 25 вересня 1976 року, актовий запис №20 від 25 вересня 1976 року, на підтвердження зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] , свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 22 березня 1977 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Олександрівської сільської радї Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №11 від 13 серпня 1988, на підтвердження зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON]; [PERSON] (син) серії [NUMBER] , виданого 09 серпня 1975 року Нововасилівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №40 від 09 серпня 1975 року; [PERSON] (донька) серії [NUMBER] , виданого 02 червня 1960 року Єлизаветівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №19 від 03 травня 1960 року, та копією свідоцтва про шлюб серїі [NUMBER] , виданого Нововасилівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №12 від 16 квітня 1983 року, на підтвердження зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] , відповідно. У підтвердження родинних відносин [PERSON] з померлою позивачі представили копію довідки Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області №317 від 04 травня 2012 року (а.с.15). Відповідно до посвідченого секретарем Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області заповіту від 22 вересня 2009 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй на праві власності майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, тобто все, що буде належати на день його смерті та на що вона законом матиме право, заповіла дочці [PERSON] ; заповіт зареєстровано в реєстрі за №33 (а.с.66). Заповіт [PERSON] зареєстровано у Спадковому реєстрі за №48210354, про що свідчить копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 29 вересня 2011 року №28224462 (а.с.64). 01 грудня 2011 року Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,91га у межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.73). Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 14 лютого 2013 року Ольховій відмовлено у задоволенні позову до Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] (а.а.21). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.15), [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по день своєї смерті. Разом з нею були зареєстровані: донька [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] Як вбачається з довідки голови кардіо-офтальмологічної МСЕК Ярчук Т.Г. від 08 травня 2018 року №15/11 (а.с.145), [PERSON] , 1975 року народження, 18 грудня 2009 року був оглянутий на МСЕК і визнаний інвалідом ІІІ групи безстроково, загальне захворювання по зору; згідно з довідкою МСЕК №263115 (а.с.19), інвалідність [PERSON] , 1975 року народження, встановлено у 2016 році. Посилання позивачів на наявність обов`язкової частки [PERSON] та [PERSON] , як інвалідів ІІІ групи, у спадковому майні після смерті матері не є обгрунтованими, оскільки інвалідність їм була встановлена після смерті спадкодавця. [INFO] в с.Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області помер [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області 01 вересня 2014 року внесено актовий запис про смерть №20, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим повторно 13 жовтня 2017 року Снігурівським районним відділом реєстрації актів цівільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.23). Відповідно до посвідченого секретарем Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області заповіту від 12 вересня 2013 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: земельну ділянку, яка розташована в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області площею 6,30га заповів сестрі [PERSON] ; заповіт зареєстровано в реєстрі за №47 (а.с.89). Заповіт [PERSON] зареєстровано у Спадковому реєстрі за №55053372, про що свідчить копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03 лютого 2015 року №39527483 (а.с.86). 30 березня 2016 року Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Ольховій Т.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) по КСП "Комінтерн" площею 6,30га в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.96). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.90), [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день своєї смерті. Разом з ним були зареєстровані: брат [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 19 червня 2018 року внесено актовий запис про смерть №213, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19 червня 2018 року (а.с.190). Спадкоємцем після його смерті є його донька [PERSON] , [INFO], що підтверджено копією спадкової справи №309/2018, заведеної Снігурівською районною державною нотаріальною конторою 14 вересня 2018 року (а.с.188-193). Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачами не надано суду належних та допустимих доказів, які б засвідчували, що на момент складення заповітів від 22 вересня 2009 року спадкодавець [PERSON] та від 12 вересня 2013 року спадкодавець [PERSON] перебували в такому стані, коли вони не могли усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могли керувати ними. Доводи позивачів ґрунтуються на припущеннях. Як вбачається з довідки головного лікаря Снігурівської ЦРЛ Коврига М.Л. від 15 березня 2018 року №06-273-05 (а.с.99), спадкодавець [PERSON] , 1937 року народження, знаходилася на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Снігурівської ЦРЛ з 17.12.2008 року по 29.12.2008 роки з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., кризова течія. Ішемічна, кальцинуючи хвороба серця, стеноз устья аорти, фіброз мітрального клапану. Серцева недостатність ІІ-А ступеню. Цукровий діабет ІІ тип середньої важкості, вперше виявлений. Відповідно до довідки в.о.головного лікаря Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради Римар П.І. від 17 квітня 2018 року №519/01-12 (а.с.139), [PERSON] , 1937 року народження, перебувала кардіоцентрі Миколаївської обласної клінічної лікарні з 13.02.2009 року по 26.02.2009р. та згідно з копією виписки з історії хвороби №1821/277 (а.с.139-140), їй було діагностовано: кальцинована хвороба серця. Аортальний стеноз. Синдром стенокардії СР-ІІ Б-А ст. з приступами підгострію лівошлункової недостатності. Лівостронній гідроторакс. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., перманентна течія. Цукровий діабет 2 тип, середнього ступеня тяжкості, субкомпенсований стан. Як вбачається з довідки голови кардіо-офтальмологічної МСЕК Ярчук Т.Г. від 05.05.2018 року №14/1 (а.с.143), [PERSON] , 1975 року народження, МСЕК 18.12.2009 року визнано інвалідом ІІІ групи безстроково, загальне захворювання по зору. Експертний діагноз: атрофія зорового нерву, лагофтальм правого ока, наслідки побутового проникаючого поранення орбіти справа. Вторинна розбіжна косоокість правого ока. Короткозорість слабого ступеня лівого ока. Свідок [PERSON] суду показала, що працювала фельдшером у с.Галаганівка та надавала медичну допомогу [PERSON] у зв"язку з захворюванням на гіпертонію; [PERSON] вживала вітаміни та обезболюючі ліки, була в адекватному стані, психічних розладів у її поведінці не проявлялося. Від проведення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи позивачі відмовилися. Посилання позивачів на те, що посадовими особами Нововасилівської сільської ради були порушені законодавчі вимоги не доведені. Як пояснила у судовому засіданні, допитана в якості свідка, [PERSON] , при оформленні заповіту [PERSON] , вона з`ясувала всі необхідні питання, зокрема [PERSON] з`явилася до сільської ради у супроводі доньки [PERSON] , перебуваючи наодинці у приміщенні сільської ради [PERSON] виявила бажання скласти заповіт на ім`я [PERSON] , будь-яких підстав сумніватися в її дієздатності чи дійсності волевиявлення не було, нею було оформлено заповіт, після чого [PERSON] самостійно його підписала. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою [PERSON] та знала її матір. Незадовго до смерті [PERSON] проживала у [PERSON] , була адекватною людиною, не була лежачою, могла передвигатися із сторонньою допомогою. Свідок [PERSON] суду показав, що на прохання [PERSON] на своєму автомобілі возив їх з матір"ю до Нововасилівської сільської ради. Коли вони під"їхали до сільради, [PERSON] вийшла з автомобіля, а через деякий час повернулася разом з [PERSON] , після цього він пішов, а коли повернувся нікого в автомобілі вже не було, через деякий час [PERSON] з матір"ю вийшли з приміщення сільської ради. Будь-які докази того, що заповіт посвідчувався поза приміщенням сільської ради відсутні. Навпаки, таке спростовано показаннями вказаних свідків, які узгоджуються між собою. Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, чинним на момент посвідчення заповіту [PERSON] , передбачено, що посвідчення заповіту в присутності не менш як двох свідків може відбуватися, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт. У ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] не мав фізичних вад, які б перешкоджали йому самому прочитати текст заповіту, останній мав загальне захворювання по зору. Таким чином, позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] не міг особисто підписати та прочитати оспорюваний заповіт. При цьому судом встановлено, що при посвідченні заповітів були дотримані вимоги щодо форми - заповіт складений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання та посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Інші підстави щодо визнання заповіту недійсним позивачі не обгрунтували жодними належними і допустими доказами. Враховуючи, що підстав для визнання недійсними оспорюваних заповітів в межах заявлених позовних вимог судом не встановлено, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed