Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він з 02.04.2009 року по 17.10.2013 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "СПІКА" на посаді директора вказаного підприємства. Відповідно до Статуту підприємства трудові відносини з позивачем та органом управління майном підприємства виникали на підставі контракту. Контракт було укладено на підставі дозволу на працевлаштування № 937 від 21.06.2012 року строк дії до 21.06.2014 року. Однак у жовтні 2013 року змінився власник підприємства і трудовий договір було розірвано до закінчення терміну дії контракту. При звільненні остаточний розрахунок з позивачем не проведений. Позивачу не виплачені належні кошти: нарахована премія в сумі 14900 грн., кошти по авансових звітах в сумі 31751,55 грн., грошова допомога в розмірі 10 посадових окладів, відповідно до п.24 Контракту в сумі 104000 грн., а всього 150651,55 грн.. Також відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки починаючи з 18.10.2013 року по день подання позовної заяви, виходячи із середнього заробітку в сумі 339,86 грн., який за 110 днів становить 37384,60 грн.. Просив стягнути з відповідача вищевказані кошти. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити та пояснив, що 17.10.2013 року його було звільнено, однак йому не було виплачено премію відповідно до наказу № 27 від 01.10.2013 року за виконання виробничої програми по виробництву с/г продукції у 2012 році в сумі 14900 грн., також не були виплачені кошти по авансових звітах в сумі 31751 грн. 55 коп. та грошова допомога в сумі 104000 грн., а всього 150651 грн. 55 коп.. Оскільки відповідач вчасно не розрахувався просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 37384,60 грн.. Представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що наказ про преміювання був виданий позивачем після того як підприємство було продано та не погоджено з новими власниками, до наказу прикладена відомість без зазначення приналежності до наказу, щодо вимоги про стягнення коштів по авансових звітах, вона не заперечує, що такий борг перед позивачем існує, однак вказана вимога має стягуватися відповідно до цивільно-правових відносин ст.ст. 1158-1160 ЦК України. Щодо вимоги про стягнення грошової допомоги в сумі 104000 грн. заперечувала, оскільки на підприємстві відсутній оригінал контракту від 21.06.2013 року, поданий до суду позивачем, так як попередніми власниками не було передано вказаний документ. У проекті контракту наданого Житомирським обласним центром зайнятості у п. 24 немає такої гарантії як виплата грошової допомоги в розмірі 10 окладів в день звільнення. Позивач був звільнений за власним бажанням та з ним було проведено розрахунок в повному обсязі, тому проти стягнення коштів за затримку розрахунку про звільненні також заперечувала. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як вбачаєтсья із матеріалів справи 18.10.2013 року змінився власник Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "СПІКА", що підтверджується копіями статутів, протоколом № 8 загальних зборів учасників (а.с.28-54). Позивач [PERSON], згідно його заяви про звільнення, був звільнений наказом № 46-К від 17.10.2013 року з посади директора ТОВ "СП"СПІКА" за власним бажанням (а.с. 55, 56). Із копії трудової книжки видно, що позивач 21.06.2012 року прийнятий на посаду директора ТОВ "СП "СПІКА та 17.10.2013 року звільнений за власним бажанням (а.с. 2). Відповідно до наказу № 27 від 01.10.2013 року за виконання виробничої програми по виробництву с/г продукції у 2012 році наказано нарахувати та видати постійно працюючим працівникам господарства премії, згідно зароблених ними коштів, на суму 250000 грн. (списки додаються) (а.с. 9). Платіжною відомістю на видачу премії підтверджується, що позивач [PERSON] премію в сумі 14900 грн. не отримав (а.с. 10). Відповідачем не надано суду доказів того, що позивач не мав права на видачу та підписання зазначеного наказу чи доказів того, що наказ № 27 від 01.10.2013 року скасовано. Суд вважає, що вказані кошти підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до довідки, виданої ТОВ "СП "СПІКА" заборгованість перед [PERSON] по авансових звітах становить 31751 грн. 55 коп. (а.с. 8). Оскільки кошти витрачалися позивачем у зв`язку з службовою необхідністю та не заперечуються представником відповідача, суд вважає, що вказані кошти підлягають стягненню з відповідача. Позивач просить також стягнути з відповідача грошову допомогу при звільненні в сумі 104000 грн.. На підтвердження вказаних вимог ним подано суду контракт від 21.06.2013 року, укладеного між пані [PERSON] та паном [PERSON] (а.с. 3-6), відповідно до п. 24 контракту у разі його дострокового припинення виплачується грошова допомога в розмірі 10 посадових окладів в день звільнення, враховуючи наведене позивач просив стягнути з відповідача грошову допомогу в сумі 104000 грн.. Зазначений контракт містить лише підписи сторін та не скріплений печаткою підприємства. Відповідно до змісту проекту контракту витребуваного судом від Житомирського обласного центру зайнятості (а.с. 70-71) п. 24 викладений в наступній редакції: у разі дострокового припинення контракту з незалежних від директора причин становлюються такі додаткові гарантії та компенсації: проводиться виплата всіх належних йому платежів за результатами фінансового року та інші платежі, згідно чинного законодавства. Вказаний проект контракту підписаний сторонами та скріплений печаткою ТОВ "СП "СПІКА". Будь-яких змін до поданого проекту контракту та додаткових угод до нього до Житомирського обласного центру зайнятості не подавалося, про що свідчить лист Житомирського обласного центру зайнятості (а.с. 68). Відповідач заперечує щодо вимоги про стягнення грошової допомоги, посилаючись на те, що оригінал контракту від 21.06.2013 року на підприємстві відсутній, а проект поданий до Житомирського ОЦЗ не містить пункту про виплату грошової допомоги в розмірі 10 окладів при звільненні. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення грошової допомоги при звільненні в сумі 104000 грн., оскільки наданий позивачем контракт не містить печатки підприємства, яка б свідчила про укладення підприємством з позивачем контракту. Позивачем не надано суду доказів того, що оригінал контракту від 21.06.2013 року, укладений між пані [PERSON] та паном [PERSON], було передано новому власнику підприємства та копія проекту контракту із змінами у 2013 році подавалася до Житомирського ОЦЗ. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе, що в цьому немає його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Враховуючи вищенаведені роз`яснення, суд приходить до висновку, що вимога про середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягає зменшенню з 37384,60 грн. до 10000 грн. з урахуванням спірної суми, на яку позивач має право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, факту розрахунку по заробітній платі після звільнення працівника, істотності суми заборгованості порівняно із середнім заробітком працівника та принципу співмірності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за належними та невиплаченими коштами: премію в сумі 14900 грн., кошти по авансових звітах в сумі 31751 грн. 55 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10000 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 566 грн. 51 коп..

Outcome: partial