Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 07.09. 2007 року померла її мати - [PERSON], після смерті якої, залишилося як спадкове майно житловий будинок № 64 по вул. 40 років Перемоги, в с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області. За життя, померла [PERSON], - а саме 24.07. 2007 року зробила заповіт, яким заповіла їй все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося. У травні у 2015 році, з метою перереєстрації прав на житловий будинок та отримання правовстановлюючих документів, вона звернулася до КП "БТІ" Рахівського району із відповідною заявою. 20.06. 2015 року, вона звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори з метою видачі свідоцтва про право на спадищну за заповітом, однак у видачі такого нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів. На підставі наведеного, позивачка просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок № 64 по вул. 40 років Перемоги, в с. Ділове Рахівського району Закарпатської області. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити. Представник відповідача - Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з"явився, сільський голова [PERSON] надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з"явився, однак неявка представника третьої особи, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що 07.09. 2007 року, померла громадянка [PERSON], про що виконавчим комітетом Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області вчинено відповідний актовий запис № 30. За життя, [PERSON], - 24.07. 2007 року, склала заповітне розпорядження, яким після своєї смерті все своє майно заповіла позивачці [PERSON] Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На підтвердження належності померлій [PERSON], спадкового будинку, позивачкою надано довідку виконавчого комітету Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 1351 від 31.07. 2015 року, з якої вбачається, що спадковий житловий будинок, згідно погосподарської книги № 31, належав [PERSON]. На підставі наведеного, суд констатує, що спірний житловий будинок не належить до об"єктів самочинного будівництва, а в даному випадку є об"єктом спадкових прав. З акту оцінки житлового будинку вбачається, що вартість спадкового житлового будинку становить 34365 гривень. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем спадкового будинку за заповітом, спадщину прийняла, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на спадковий житловий будинок обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині визнання права власності "на все спадкове майно", задоволенню не підлягають, оскільки є неконкретизованими, позивачкою ставиться дана вимога перед судом без жодного належного обгрунтування такої, відповідного підтвердження доказами, яке інше майно належало померлій [PERSON], чи підлягає таке спадкуванню позивачкою на підставі наявного у справі заповіту. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial