Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.02.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 14.09.2013 року позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.09.2013 року, але на час смерті мала заборгованість за кредитним договором б/н від 07.02.2011 року у розмірі 7991,95 грн. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 26.03.2014 року Позивачем було отримано відповідь Великолепетиської державної нотаріальної контори за вих. № 254/02-14 від 13.03.2014 року, в якій зазначалось, що спадкоємця померлої [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] та [PERSON]. За приписами ч. 3 ст. 1296 ЦК - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 28.10.2014 року до спадкоємців, [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред'явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 7991,95 грн. за кредитним договором б/н від 07.02.2011 року, та судові витрати у розмірі 243,60 грн. У судовому засідання представник позивача Реуцька О.І. позов підтримала, вважає його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Так, порушення грошового зобов"язання за кредитним договором у [PERSON] виникло ще 10.03.2011 року та продовжувало існувати до її смерті, а тому і строк позовної давності у даному випадку необхідно рахувати з цього часу, так як позивач знав про порушення [PERSON] грошового зобов"язання. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та вчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як заявлено представником позивача - [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 07.02.2011 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але 14.09.2013 року позичальник [PERSON] померла та на час смерті мала заборгованість за вказаним договором у розмірі 7991,95 грн. Свідоцтвом про смерть серії І-КГ № 167878 від 17.09.2013 року підтверджується, що [PERSON] померла 14.09.2013 року. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Дійсно, листом Великолепетиської державної нотаріальної контори №129/01-16 від 23.02.2015 року підтверджується, що спадкоємцями після померлої 14.09.2014 року [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON], а тому позивачем позов пред"явлено до належних відповідачів. У судовому засіданні відповідачі ставлять питання про застосування строків позовної давності. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Статтею 260 ЦК України передбачено, що обчислення позовної давності починається з моменту, коли кредитор дізнався, або повинен був дізнатись про порушення умов договору. Так, з наданого представником позивача розрахунку заборгованості видно, що станом на 30.11.2014 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором б/н від 07.02.2011 року у розмірі 7991,95 грн. Також вказаним розрахунком підтверджується, що порушення грошового зобов"язання за кредитним договором у [PERSON] фактично виникло 10.04.2011 року на суму 1073,20 грн. у зв"язку з закінченням пільгового періоду та продовжувало існувати до її смерті, а тому з цього часу починається дія трирічного строку позовної давності та права на звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Таким чином, в даній ситуації строк позовної давності сплинув у 10 квітня 2014 року. Крім того, згідно п. 31 постанови ВССУ № 5 від 30.03.2012 року враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Суд, вважає необхідним також звернути увагу представника позивача на ч. 1 ст. 60 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, в порушення вимог вище вказаної статті представником позивача не надано до суду договору б/н від 07.02.2011 року, а з наданої копії анкети - заяви від 07.02.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку не можливо взагалі встановити, який саме розмір кредитного ліміту було встановлено [PERSON], на який строк укладено догорів, який строк дії кредитної картки, які відсотки повинна сплатити [PERSON] за користування кредитними коштами, який розмір щомісячного обов"язкового платежу, чи то кількість відсотків на залишок заборгованості за кредитом підлягає сплаті у поточному місяці. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відповідно до ст.ст. 256, 257, 258, 260, 267 ЦК України у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі у зв"язку з закінченням строку позовної давності. На підставі ст.ст. 256, 257, 258, 260, 267, 526, 629, 1054, 1218, 1281,1282 ЦК України, п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року за № 5,

Outcome: dismissed