Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 лютого 2006 року з відповідача на його користь була стягнена заьоргованість за договором позики від 17 червня 1996 року у розмірі 25250 грн., відсотки за прострочку виконання зобов"язання у розмірі 6817 грн.50 коп., судовий збір у розмірі 300 грн. Відповідач належним чином не виконував зазначене рішення суду і тому рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 липня 2012 року з відповідача на його користь були стягнені збитки від інфляції за весь час прострочки в розмірі 14616 грн., 3% річних за весь час прострочки у розмірі 4810 грн.05 коп., судовий збір у розмірі 199 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 19745 грн.05 коп. До теперішнього часу рішення судів відповідачем не виконані. Тому просив стягнути з відповідача на відшкодування втрат до інфляції - 65202 грн., 3% річних за прострочення виконання - 4663 грн. та відсотки за користування чужими грошима - 86084 грн. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 серпня 2015 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені у повному обсязі. 03 серпня 2017 року від [PERSON] надійшла заява про скасування зазначеного заочного рішення суду та призначення справи до розгляду у загальному порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року заява [PERSON] була задоволена, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 серпня 2015 року було скасоване і справа була призначена до судового розгляду в загальному порядку на 26 грудня 2017 року. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Також пояснив, що на виконання раніш постановлених рішень суду він придбав частину нерухомого майна, власником якого раніш був відповідач, але зазначена частка повністю не покрила понесених ним витрат від інфляції. Тому просив задовольнити його позов. Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, за участю його представника. Представник відповідача у судовому засіданні запереував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем був пропущений строк позовної давності, а тому у суда не має підстав для задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного. Згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2006 року з відповідача на користь позивача була стягнена заборгованість за договором позики у розмірі 25250 грн., відсотки за прострочку виконання зобов"язання у рзмірі 6817 грн.50 коп. та державне мито у розмірі 300 грн. (а.с.7). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 липня 2012 року з відповідача на користь позивача були стягнені збитки від інфляції за час прострочення виконання зобов"язання в розмірі 14616 грн., 3% річних від присудженої судом до стягнення суми за весь час прострочення виконання зобов"язання у розмірі 4810 грн.05 коп., судовий збір у розмірі 199 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 19745 грн.05 коп. (а.с.8). Згідно з листом відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області №34/6567 від 29 липня 2015 року на виконанні у відділі знаходяться виконавчі листи за рішеннями Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2006 року та від 19 липня 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу. Станом на 23 липня 2015 року на депозитному рахунку відділу відсутні суми, стягнені з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.9). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. За змістом положень ст.526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов'язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування відсотків тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних відсотківв, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст.549 ЦК України. Таким чином, відсотки, передбачені ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Також слід зазначити, що приписи ст.625 ЦК України про розмір відсотків, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом із тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ст.625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у ст.261 ЦК України, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення. Оскільки ані відповідачем ані його представником суду не надано належних та допустимих, в розумінні діючого законодавства, доказів щодо належного виконання рішення суду, яким з відповідача на користь позивача стягнута сума боргу за договором позики, то у суда не має правових підстав для застосування до правовідносин, які виникли між сторонами, позовної давності. Як встановлено у судовому засіданні 17 червня 1996 року між сторонами був укладений договір позики, за яким відповідач отримав від позивача у борг 3000 доларів США, які зобов"язався повернути до 28 лютого 1997 року. 28 січня 1997 року між сторонами був укладений договір позики, за яким відповідач отримав від позивача позику в сумі 2000 доларів США, які зобов"язався повернути до 28 січня 1997 року. У зв"язку з невиконанням відповідачем своїх зобов"язань за зазначеними договорами, рішеннями Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2006 року та 19 липня 2012 року з відповідача на користь позивача було стягнено: заборгованість за договором позики у розмірі 25250 грн., відсотки за прострочку виконання зобов"язання - 6817 грн. 50 коп., індекс інфляції - 14616 грн. та 3% річних - 4810 грн.05 коп., а всього 51493 грн.55 коп. Враховуючи те, що до теперішнього часу рішення судів виконані відповідачем не були, як і його зобов"язання за договором позики, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції за весь час невиконання рішення суду. Згідно з відомостями НБУ курс долара на час розгляду справи становить 2101 грн.3713 коп. Таким чином, сума боргу відповідача на час розгляду справи буде становити - 5000 х 21,013713 = 105068 грн.565 коп. Сума, яка була стягнена з відповідача за рішеннями суду, становить 39866 грн.50 коп. Тобто індекс інфляціїї, який підлягає стягненню з відповідача буде становити 105068 грн.565 коп. - 39866 грн.50 коп. = 65202 грн.065 коп. Однак, оскільки позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції у розмірі 65202 грн., а суд, у відповідності з вимогами ст.11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індекс інфляції у розмірі 65202 грн. Рішеннями Харківського районного суду Харківської області з відповідача на користь позивача було стягнено 32067 грн.50 коп. + 19426 грн. 05 коп. = 51493 грн.55 коп. З моменту постановлення останнього рішення суду пройшло 3 роки, таким чином розмір 3% річних буде становити (51493,55 х 3%) + (51493,55 х 3%) + (51493,55 х 3%) = 4634 грн. 43 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності з вимогами ст.1048 ЦК України позикодавець має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок отримання відсотків встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи те, що між сторонами був укладений договір позики на суму, яка перевищує 50-кратний розмір неоподатковуванного мінімуму доходів громадян, він не пов"язаний із здійсненням ані позивачем ані відповідачем підприємницької діяльнсті, відповідачеві не передавались речі, визначені родовими ознаками, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача відсотки на суму позики, які повинні бути обчислені на рівні облікової ставки НБУ. Згідно з постановою НБУ №102 від 21.03.2012 року в період з 23.03.2012 року по 09.06.2013 року діяла облікова ставка у розмірі 7,50%. Таким чином, за період з 12.07.2012 року по 09.06.2013 року розмір відсотків на суму позики буде становити 51493 грн.55 коп. х 7,50% х 333 дні : 365 днів = 3523 грн.42 коп. Згідно з постановою НБУ №209 від 06.06.2013 року в період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року діяла облікова ставка у розмірі 7%. Таким чином, за період з 10.06.2013 року по 13.08.2013 року розмір відсотків на суму позики буде становити 51493 грн.55 коп. х 7% :365 днів х 64 дні = 632 грн.03 коп. Згідно з постановою НБУ №315 від 09.08.2013 року в період з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року діяла облікова ставка у розмірі 6,50%. Таким чином, за період з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року розмір відсотків на суму позики буде становити 51493 грн.55 коп. х 6,50% : 365 х 245 = 2246 грн.67 коп. Згідно з постановою НБУ №212 від 14.04.2014 року в період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року діяла облікова ставка у розмірі 9,50%. Таким чином, за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року розмір відсотків на суму позики буде становити 51493 грн.55 коп. х 9,50% : 365 х 93 = 1246 грн.43 коп. Згідно з постановою НБУ №417 від 15.07.2014 року в період з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року діяла облікова ставка у розмірі 12,50%. Таким чином, за період з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року розмір відсотків на суму позики буде становити 51493 грн.55 коп. х 12,50% : 365 х 119 = 2098 грн.54 коп. Згідно з постановою НБУ №719 від 12.11.2014 року в період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року діяла облікова ставка у розмірі 14%. Таким чином, за період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року розмір відсотків на суму позики буде становити 51493 грн.55 коп. х 14% :365 х 85 = 1678 грн.83 коп. Згідно з постановою НБУ №81 від 04.02.2015 року в період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року діяла облікова ставка у розмірі 19,50%. Таким чином, за період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року розмір відсотків на суму позики буде становити 51493 грн.55 коп. х 19,50% : 365 х 26 = 715 грн.27 коп. Згідно з постановою НБУ №154 від 02.03.2015 року в період з 04.03.2015 року по 05.06.2015 року діяла облікова ставка у розмірі 30%. таким чином, за період з 04.03.2015 року по 05.06.2015 року розмір відсотків на суму позики буде становити 51493 грн.55 коп. х 30% :365 х 94 = 3978 грн.41 коп. Загальна сума відсотків на суму позики, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача буде становити 16119 грн.60 коп. Як вбачається з квитанції від 04.08.2015 року позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 860 грн.85 коп. (а.с.1). Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 860 грн.85 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved