Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позов мотивує тим, що з відповідачем укладено шлюб 02.06.2018року, який зареєстровано Свалявським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, актовий запис №30. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалося, шлюб виявився поспішним та невдалим, між ними відсутні взаємопорозуміння та повага одне до одного, що призводить до постійних сварок та суперечок між ними, подружжя припинили фактичні шлюбні відносини, сім`я існує формально, збереження її неможливе, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення не бажає, просить шлюб розірвати, дитину - сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з позивачем. В судове засідання позивач не з`явився, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить не надавати їм строку для примирення та шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання також не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 02.06.2018р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). В шлюбі народилася одна дитина: син - [PERSON] , [INFO] (а.с.6) Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що збереження сім"ї неможливе, подружжя не підтримує шлюбних відносин та не бажає їх відновити, сім`я дійсно розпалась та поновлення її неможливе, неявку сторін суд розцінює як небажання зберегти сім`ю, а тому шлюб слід розірвати. Що стосується вимоги про визначення місця проживання дитини, то така підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір`ю, крім тих випадків, коли є виключні обставини. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вирішуючи питання по суті позовних вимог, суд приймає до уваги вік та стан здоров`я дитини, ту обставину, що дитина проживає із матір" ю . За таких обставин, суд приходить до висновку, що проживання дитини разом із матір" ю відповідатиме інтересам дитини. Суд не стягує судовий збір з відповідача в зв`язку з незаявленням такої вимоги позивачем.

Outcome: approved