Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

кредитна спілка "Святий Мартин" пред"явила в суд позов до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] отримала кредит у кредитній спілці "Святий Мартин", членом якої вона є з жовтня 2014 року, у сумі 7000 грн. Кредит був виданий строком на 18 місяців за кредитною угодою № ВГ/264-14 від 09.10.2014 року. Позичальник зобов"язалася повернути дану суму та плату за користування кредитом в розмірі 51 % річних. У період з 09.10.2014 року по 23.10.2015 року боржник сплатила 2813,24 грн. відсотків за користування кредитними коштами та 11,76 грн. основної суми кредиту. Внаслідок невиконання умов договору та вимог законодавства з 24 липня 2015 року по 23 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] заборгувала 7876,80 грн., із них основна сума кредиту - 6988,24 грн., відсотки по кредиту 888,56 грн. Поручителем по кредиту виступила відповідач [PERSON], що передбачено п. 4.1 договору кредиту. За умовами договору поруки № ВГ/264-14 від 09.10.2014 року відповідач [PERSON] взяла на себе зобов"язання сплачувати платежі та відсотки по кредиту на його, позивача, вимогу в разі невиконання чи неналежного виконання зобов"язань відповідачем [PERSON] На письмові прохання та попередження відповідачі не реагували. З огляду на такі обставини, він, позивач, вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні 29.12.2015 року позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві та додатково надав пояснення щодо заборгованості за кредитним договором. У судове засідання 11.01.2016 року представник позивача, який був у встановленому порядку повідомлений про час та місце його проведення, не з"явився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 29.12.2015 року позов визнала у повному обсязі та повністю підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Також зазначила, що вона після укладення кредитного договору з позивачем по можливості вносила кошти на погашення кредиту, але не могла їх сплачувати систематично через важкий матеріальний стан, останній платіж внесено у липні 2015 року, тому виникла заборгованість. Усі нарахування позивачем проведено вірно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 29.12.2015 року позов визнала повністю, підтвердила викладені у позові обставини. Крім того, пояснила, що отримувала листа від позивача з приводу необхідності погасити заборгованість та влітку 2015 року частково вносила платежі на виконання договору поруки. У судове засідання 11.01.2016 року відповідачі не з"явилися. 11.01.2016 року від відповідачів до суду поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю та просять задовольнити (а.с. 78, 79). З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи у відсутності сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 09 жовтня 2014 року між кредитною спілкою "Святий Мартин" - позивачем у справі та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір № ВГ/264-14. Відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 7000 гривень строком на 18 місяців під 51 відсоток річних. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] 09 жовтня 2014 року було укладено договір поруки № ВГ/264-14. Згідно договору поруки (пункти 2.1, 4.1) відповідач [PERSON] відповідає перед кредитором за сплату боржником кредиту в сумі 7000 грн. та процентів, нарахованих на суму кредиту, згідно з умовами кредитного договору, у тому ж обсязі, що і боржник. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання належним чином, в результаті чого виникла заборгованість. Сума заборгованості станом на 23 жовтня 2015 року складає 7876,80 грн., з яких 6988,24 грн. - основна сума кредиту та 888,56 грн. - відсотки за користування кредитними коштами. На вимоги позивача заборгованість відповідачами не погашено. Наведені вище обставини визнані сторонами, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно встановлених судом обставин відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору, укладеного з позивачем, не виконує належно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого утворилася заборгованість. Внаслідок цього у позивача на підставі умов договору та положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України виникло право достроково вимагати повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що зобов"язання відповідача [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою згідно договору поруки, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], відповідач [PERSON] порушила забезпечене порукою зобовязання, договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, вона є солідарним боржником разом з відповідачем [PERSON] по погашенню заборгованості перед кредитором за кредитним договором. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачами, яке прийнято судом, суд вбачає наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при звернені до суду понесено витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. (а.с. 1). У зв"язку з тим, що законом не передбачено солідарне стягнення суми судових витрат, з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в рівних частинах, а саме по 609 грн. з кожної.

Outcome: approved