Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] з ним до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги уточнив та збільшив заявлені позовні вимоги, просив припинити обов'язок батька [PERSON], щодо сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON],[INFO], уточнені позовні вимоги повністю підтримав і в обгрунтування їх пояснив, що 06.06.2009 року між ним і відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Херсонській області, актовий запис №311. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] - [INFO]. До вересня 2015 року вони проживали однією родиною за адресою: [ADDRESS] у квартирі, яка належить йому на праві власності. З дня народження сина приділяв йому багато часу, самостійно залишався з ним на одинці по кілька днів під час відсутності відповідачки, для нього не становило ніяких труднощів погодувати сина, дати ліки, вийти на прогулянку. З його ініціативи разом з його матір"ю [PERSON] у 2013 році звернулися до лікаря невролога, у зв"язку з затримкою розвитку мовлення у сина, оскільки дружина категорично заперечувала щодо консультацій у спеціалістів, а надалі і лікувати. Він створював всі необхідні умови для добробуту родини, у квартирі був зроблений капітальний ремонт, за участі своїх батьків купував коштовні меблі, необхідну побутову техніку, спортивний комплекс для дитини, речі, ліки, іграшки, сплатив капітальний ремонт даху будинку, щорічно відпочивали на морі, з сином відвідував дитячі майданчики та інші розваги, брав з собою на роботу, оскільки дружина в першу чергу бажала займатися мережевим бізнесом з продажу косметики, що підтверджують її особисті письмові плани. Його рідні, батько, мати приділяли сину максимум турботи, любові та уваги, створювалися комфортні умови життя та розвитку. Однак сімейні відносини з відповідачкою поступово за час спільного життя погіршувалися із-за її захоплелення у компанії Оріфлейм, почали виникати розбіжності та суперечки. 21 вересня 2015 року відповідачка без попередження разом з сином переїхала у м. Каховка до своїх батьків, а у листопаді без його згоди виписила сина з місця його проживання у м. Херсоні. З цього часу відповідачка всіма можливими способами перешкоджає його спілкуванню з сином. Він намагався улагодити стосунки, зберегти сім'ю, пропонував відповідачці повернутися, на протязі року вона мала ключі від квартири, також намагався вирішити питання стосовно порядку спілкування з сином, звертався до органу опіки і піклування Каховської міської ради, однак відповідачка ні на які компроміси не погоджувалась, що призвело до того, що було розірвано шлюб між ними. Після розірвання шлюбу перепони у спілкуванні з сином як йому, так і його родичам стали ще більшими. На його телефонні дзвінки відповідачка не відповідала, навмисне виїжджала з міста, не відчиняла двері, коли він чи його мати приїжджали на побачення. У червні 2016 року відповідачка свідомо повністю припинила спілкування з сином, хоча був висновок органу опіки і піклування Каховської міської ради від 04.05.2016 року про доцільність його участі у вихованні сина, змінила номер телефону. Його пропозиції щодо участі у вихованні дитини та допомоги відповідачка ігнорує. У серпні 2016 року відповідачка зняла сина з медичного обслуговуванні у м. Каховка та змінила місце проживання. На його неодноразові звернення до служби у справах дітей Каховської міської ради з приводу неможливості спілкування з сином, йому повідомлялося, що з відповідачкою проводяться роз"яснювальні роботи, та було повідомлено, що відповідачка разом з сином проживає у [ADDRESS], однак Голосіївський відділ поліції м. Києва на його звернення надав інформацію, що за вказаною адресою відповідачка з сином ніколи не проживала. Відповідачка ігнорує мрії та бажання сина, виховує сина не в дусі до всіх рідних, як з її боку та і з його боку. У нього з сином тісний духовний зв"язок та особлива прихильність один до одного, а заборона на спілкування сина з ним та його родичами може в майбутньому негативно вплинути на психоемоційному стані. Вважає, що оскільки вони з відповідачкою мають рівні права і обов"язки щодо дитини, а також з урахуванням, що він працює, матеріально забезпечний, має вищу юридичну освіту, спеціальні знання з комп"ютерних технологій та кухаря, добре готує, має власне житло, де для сина ним створено всі умови для проживання і відпочинку: окрема кімната, меблі, спортивний комплекс, іграшки, необхідні речі побуту. З народження сина придбав для нього накопичувальний страховий поліс тривалістю на 16 років і щорічно сплачує відповідні внески. В м. Херсоні має можливість поновити відвідування сином фітнес центру, заняття з логопедом, заняття по підготовці сина до школи. Вважає, що дружина не може створити для сина належних умов для розвитку та виховання. Не має власного житла, ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, приховує своє місце проживання та іншу інформацію стосовно дитини. Спотворює дійсність, надає до державних установ навмисно неправдиву інформацію, тому вважає, за необхідне визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] з ним і оскільки він сплачує аліменти на користь відповідачки, тому просить припинити обов"язок щодо сплати ним аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. Він не буде чинити жодних перешкод для спікування відповідачки з сином у будь-який час, сприятиме створенню належних умов для того, щоб дитина відчувала піклування матері. Просив задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] також повністю підтримала позовні вимоги позивача, повністю підтримала надані пояснення позивачем та просила врахувати при вирішені позову позивача, що у позивача кращі умови роботи, життя, побуту та матеріальний достаток, який належним чином забезпечить виховання та утримання неповнолітнього сина, вважає, що краще сину буде з батьком. Також просила задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] пред"явлені позовні вимоги не визнала, заперечувала в задоволенні позову, в обгрунтування своїх заперечень пояснила, що дійсно 06 червня 2009 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Після укладення шлюбу проживали в [ADDRESS], яка належала [PERSON] За час спільного життя у них народився син [PERSON] [INFO]. На початку спільного життя у них була нормальна сім'я і взаємовідносини в сім'ї. Вони з позивачем спільно виховували та піклувалися про дитину. Однак дані відносини довго не тривали. Відповідач став не цікавитися потребами сім"ї, приходив додому пізно і часто в нетверезому стані, із-за чого у них стали виникати скандали, під час яких він її принижував, виганяв із квартири, тобто вів себе негативно. Дані скандали стали виникати все частіше, тому вона дійсно покинула позивача і разом з сином переїхала до своїх батьків до м. Каховка. [PERSON] знав де вона знаходиться і покинула вона місце проживання за ініціативи його, який від неї цього вимагав. За час припинення спільного проживання та офіційного розірвання шлюбу, між нею та позивачем відбувалися перемови стосовно збереження сім"ї, однак не так як вказує зараз позивач в судовому засіданні. Вона не погоджувалась, так як вважала, що примирення не можливе, оскільки він став проживати з іншою жінкою, яку вселив в їх квартиру. Під час розлучення позивач не ставив питання про визначення місця проживання їх неповнолітнього сина з ним, так як був згоден, що їх син буде проживати з нею. Подача даного позову до суду та інша поведінка позивача [PERSON], а саме звернення до органів опіки і піклування з мотивів, що вона не дозволяє йому бачитися з сином та спілкуватися з ним, повідомлення в різні інстанції, що він не знає місце проживання її, пов"язана з тим, щоб якось насолити їй, помститися та скомпрометувати її, показати її з негативної сторони. Фактично це не відповідає дійсності. Вона дозволяла спілкування позивачу, однак під час спілкування [PERSON] висловлюється в її адресу негативно в присутності сина, приїздив не один, а цілою групою, щоб побільше було свідків їх спілкування, щоб в подальшому це використати проти неї, тому вона дійсно забороняла спілкування в такому вигляді. Вона як мати любить свого сина, цілком розуміє свій материнський обов'язок, а позивач намагається довести суду, що вона неналежно виховує та утримує сина. Вона на даний час проживає в м. Генічеську, має постійне місце роботи, працює військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, має житло та заробітну плату, яка становить 7719 гривень, якої достатньо для сплати за житло і утримання сина. Такий спосіб визначення місця проживання їх неповнолітнього сина не буде на його користь, і відповідати його інтересам, оскільки дитина прив'язана до неї, як матері і зміна місця проживання негативно вплине на психологічний стан сина. Просила відмовити в задоволені позову позивача. Представник відповідачки за дорученням [PERSON] повністю підтримав заперечення відповідачки, також вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню та додатково пояснив, що заявлені позовні вимоги позивача не містять жодного доказу, який би свідчив про неналежне виховання та утримання сина з боку матері, ставлять на меті скомпрометувати відповідачку, істинна мета [PERSON] це припинити обов'язок сплати аліментів на користь відповідачки. Просить врахувати, що позивач неправдиво зазначає про достатнє фінансове забезпечення та доходи, які нібито дають йому можливість утримувати та матеріально забезпечувати дитину, про що свідчить письмова відповідь на запит суду Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та Державної фінансової інспекції, згідно яких [PERSON] в 2016 році працював лише 2 місяці- отримав дохід всього 3000 гривень, а в 2017 році тільки 5 місяців отримав дохід 1760 гривень, а заробітна плата відповідачки становить 7719 гривень 67 копійок, що підтверджується довідкою №168 з місця роботи. Дані обставини свідчать про те, що у позивача відсутній постійний та належний заробіток та свідчить про неможливість фінансово утримувати свого сина, про що він заявляв в судовому засіданні. При вирішенні спору просив врахувати ст.159 ч.2 СК України, відповідно до якої під час вирішення спору, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Також просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки і піклування Корабельної районної ради м. Херсона Левіна Л.П. пояснила, що на засіданні опікунської ради Корабельної районної ради м. Херсона питання про спір стосовно місця проживання чи обмеження в спілкуванні батьків з неповнолітнім [PERSON] [INFO] до подачі позову до суду не розглядалося. Однак 11.01.2017 року коли вже розглядалася справа у суді, спеціалістами служби за заявою [PERSON] було проведено обстеження умов проживання [PERSON], які задовільні, за місцем роботи та довідками відділу поліції, сусідів [PERSON] характеризується позитивно. [PERSON] 27.01.2017 року та 01.03.2017 року відвідав засідання комісії з питань захисту прав дитини для вирішення питання у суді, щодо визначення місця проживання дитини, під час яких [PERSON] повідомив, що більше восьми місяців не бачив сина, мати дитини перешкоджає йому у спілкуванні з сином, не дозволяє забирати дитину за місцем свого проживання. При вирішенні питання по заявленому позову позивачем покладалася на розсуд суду. Представник третьої особи без самостійних вимог служби у справах дітей Генічеської РДА Нікітіна К.О., Малецький Я.М. пояснили, що дійсно 12 квітня 2017 року службою у справах дітей спільно із зав. сектором ССД Генічеської РДА було обстежено умови проживання [PERSON]. Було встановлено, що [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] в [ADDRESS] у будинку, який складається з 5 кімнат, санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають нормам, є всі умови для повноцінного розвитку дитини, про що був складений акт. Також службою у справах дітей розглядалося питання стосовно доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю чи батьком, було враховано думку малолітнього [PERSON], який висловив бажання залишитись проживати із мамою і було прийнято рішення, про доцільність визначити місце проживання малолітнього сина із матір"ю [PERSON], проживаючої за адресою [ADDRESS] та надано до суду висновок від 13.05.2017 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків з боку відповідачки, дослідивши надані сторонами докази, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем та докази відповідача з обгрунтування своїх заперечень, вважає встановленими наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2009 року. У вересні 2015 року спільне проживання сторони припинили та 16 травня 2016 року розірвали шлюб. На момент розгляду справи позивач проживає за адресою: [ADDRESS], а відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS]. Сторони являються батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2015 року батьки спільно не проживають, малолітній син проживає з матір'ю в [ADDRESS]. Після припинення спільного проживання сторони не можуть досягнути порозуміння стосовно спільного виховання малолітнього сина, та місця його проживання. Позивач ставить питання про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] з ним, як з батьком, так як дитина потребує батьківського догляду в силу свого кращого матеріального становища та достатку, проживання в м. Херсоні, де більш широкий вибір шкіл, спортивних клубів, гуртків, син отримає краще виховання. Мати дитини відповідачка по справі заперечує, щоб малолітній син проживав з батьком, так як вважає, що дане питання ним не порушувалося під час їх розлучення, що свідчить про згоду позивача, що син буде проживати з матір'ю, у відповідача є інша сім'я, малолітній їх син уже протягом більше як три роки проживає з матір'ю, у них склався спільний уклад життя, він навчається в школі, тому зміна місця проживання дитини є не доцільним і вплине на його психологічний розвиток. Суд дослідивши доводи позивача та заперечення відповідача по заявленому позову вважає, що не найшло свого підтвердження в судовому засіданні, що відповідачка неналежно виконує материнські обов'язки, та неналежно виховує малолітнього сина. Судом встановлено, що дійсно у сторін під час спільного проживання були розмовки та суперечки в приводу їх спільного проживання, та їх взаємовідносин. Після розлучення [PERSON] належним чином здійснює виховання малолітнього сина, а [PERSON] веде себе некоректно по відношенню до [PERSON], намагається її скомпрометувати та помститися, що підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] Суд вважає, що між сторонами склалися неприязні стосунки після розірвання шлюбу. Колишнє подружжя не бажає йти на поступки один одному, що негативно впливає на виховання їх спільної дитини. Також судом встановлено, що в судовому порядку вже визначено порядок на спосіб спілкування батька [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON], який проживає окремо від нього, що підтверджується рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08.11.2016 року. Згідно ст. 141 ч.1, 2 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг іхніх прав і не звільняє їхніх прав і не звільняє від обов'язків, щодо дитини. У відповідності до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування. Під час вирішення спору, щодо місця проживання малолітньої дитини до уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов"язків, особиста прихільність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Таких обставин, які б перешкоджали визначенню місця проживання малолітнього сина [PERSON] з матір"ю [PERSON] судом не встановлено. Також не встановлено таких обставин і стосовно батька [PERSON] Однак з урахуванням висновку служби у справах дітей, а також з урахуванням віку дитини, прихильність дитини в силу свого віку до матері, що було встановлено при наданні службою у справою дітей Генічеської РДА висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, що мати має належне місце проживання, має постійне місце роботи та достатній заробіток для утримання дитини, суд вважає доцільним визначити місце проживання дітей з матір'ю. За принципом п. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. При вирішенні спору, будь-яких виняткових обставин, які б давали підстави для висновку, що малолітня дитина можу бути розлучена з матір'ю не встановлено. З наявних у справі доказів вбачається, що відповідач має постійну роботу, достатній дохід, який складається із заробітної плати, яка у свою чергу є значно більшою від доходів позивача; піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток, забезпечує її харчуванням, одягом тощо. Жодних фактів, що залишення дитини з матір'ю буде суперечити її інтересам не встановлено. При цьому, суд враховує вік малолітньої дитини, та можливість матері забезпечити усі необхідні умови побуту, виховання та розвитку дитини. На думку суду проживання дитини з матір'ю буде відповідати інтересам дитини, її психологічному стану, кращий матеріальний достаток та проживання в м. Херсоні не може бути підставою для надання переваги у визначенні місця проживання малолітньої дитини з батьком. З урахуванням вищезаначено суд вважає, що позов позивача не підлягає задовленню. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визначення місця проживання дитини разом з батьком, відсутні також підстави і для припинення обов"язку батька, щодо сплати аліментів.

Outcome: dismissed