Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] та присадибної земельної ділянки розміром 0, 60 га. Зазначив, що у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини він з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звернувся, однак протягом цього строку фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме: зробив ремонт в спадковому будинку, користується вказаний житловим будинком з часу смерті матері до теперішнього часу, має правовстановлюючі документи на спадкове майно, користується побутовими приладами та господарським інвентарем, які належали спадкодавцю. Через це позивач просив суд постановити рішення, яким встановити факт прийняття ним спадщини після смерті матері та визнати за ним право власності на житловий будинок по [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку розміром 0, 60 га. В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. ( а.с. 27) Представник відповідача - Купищенської сільської ради в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. ( а.с. 22) Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Жабче Коростенського району померла [PERSON] ( копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] а.с. 4 ). 09.09.1995 року секретарем Купищенської сільської ради Коростенського району посвідчено заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй на праві власності майно заповіла - своєму сину [PERSON] - позивачу по справі. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі № 18. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано. ( а.с. 7). Таким чином, позивач по справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, відповідно до вимог ст. ст. 524, 534 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. Частиною 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або якщо він подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки № 16/01 - 16 від 10.01.2014 року, виданої Коростенською районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] будь - хто зі спадкоємців з заявами про прийняття спадщини ( відмову від спадщини) в нотаріальну контору не звертався, спадкова справа не заводилась (а.с. 23). З довідки № 997 від 07.11.2013 року, виданої Купищенською сільською радою Коростенського району, слідує, що позивач фактично прийняв спадщину, проводив поточний ремонт будинку, обробляв присадибну земельну ділянку ( а.с. 15) Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту прийняття спадщини має для позивача юридичне значення. Померлій [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02.03.1994 року, виданим відділом приватизації Коростенської районної ради народних депутатів ( а.с. 12). Вказане свідоцтво в Коростенському МБТІ не реєструвалось. Однак, відповідно до положень ст. 100, 101 ЦК УРСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"язковою державною реєстрацією. У відповідності до ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Так як право власності спадкодавця на житловий будинок підтверджене належними правовстановлюючими документами, в суді знайшов підтвердження факт прийняття спадщини позивачем після смерті матері, позов [PERSON] в частині встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок підлягає задоволенню. Позов в частині визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку розміром 0, 60 га задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 цього Кодексу. Проте, дію зазначеної статті зупинено стосовно власників земельних ділянок, визначених ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" ( чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Пунктом 3 зазначеного Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель ( присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно - кадастрових документах з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, цією нормою визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно - кадастрових документах. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав доказів на підтвердження права власності на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] Наданий позивачем архівний витяг з рішення Купищенської сільської ради Коростенського району № 35 від 08.09.1999 року ( а.с. 18) та довідка Купищенської сільської ради Коростенського району № 1002 від 08.11.2013 року про те, що рішенням цієї сільської ради присадибна земельна ділянка була передана у власність [PERSON], не є документом, що посвідчує право на земельну ділянку спадкодавця. Крім того, позивачем не надано доказів того, що землевпорядною організацією були встановлені межі спірної земельної ділянки. За таких обставин позов в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку є безпідставним. А тому суд не приймає визнання відповідачем позову в цій частині, так як це суперечить закону. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial