Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - «Позивач»), звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - "Відповідач1"), [PERSON] (надалі - «Відповідач 2»), в якому просить стягнути з Відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 9727,75 доларів США, що за курсом 27,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.03.2016 р. складає 263524,75 грн. за кредитним договором № 2062/52 від 27 грудня 2005 року, яка складається з: 1144,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 2582,26 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6001,25 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, шляхом публікації оголошення про дату, час та місце судового засідання в засобах масової інформації, що вважається належним способом повідомлення сторони процесу. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали, зважаючи на заяву представника Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 27.12.2005 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено Кредитний договір № 2062/52, відповідно до якого Банк зобов"язався надати [PERSON] кредит у розмірі 10 000 дол. США на строк до 26.12.2006 року зі сплатою 15,3% річних. Згідно п.4.2 Договору у випадку порушення зобов"язань за кредитним договором Відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов"язання за Договором 2062/52 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] 27.12.2005 року укладено договір поруки. Відповідно до п.2 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання обов"язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п.4 у випадку невиконання боржником зобов"язання за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідаржні боржники. Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою визначено статтею 554 ЦК України. Так, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1, 2 статті 554 ЦК України). Згідно із частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобов'язання, визначені в кредитному договорі № 2062/52 від 27 грудня 2005 року шляхом перерахування суми кредиту у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов'язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначив Позивач в позовній заяві, не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, Відповідач1 належно їх не виконував, що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2062/52 від 27.12.2005 року (а.с.3-4). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем 1 суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов'язань за кредитним договором № 2062/52 від 27 грудня 2005 року належним чином та у встановлені строки. Відтак, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2062/52 від 27 грудня 2005 року заборгованість Відповідача 1 станом на 01.03.2016р. становить 9727,75 доларів США, що за курсом 27,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.03.2016 р. складає 263524,75 грн. за кредитним договором № 2062/52 від 27 грудня 2005 року, яка складається з: 1144,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 2582,26 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6001,25 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем 1 в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов'язання, визначеного Договором. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 2062/52 від 27.12. 2005 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянина [PERSON], [PERSON] (поручителя) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № 2062/52 від 27 грудня 2005 року, в розмірі 9727,75 доларів США , що складає 263524,75 грн. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № 2062/52 від 27 грудня 2005 року в розмірі 9727,75 доларів США , що складає 263524,75 грн., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором у зазначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3952,87 та 216,00 грн. витрат по оплаті за розміщення оголошення в редакції газети "Галичина" . На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: approved