Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач у вересні 2014 року звернувся до суду з позовом, яким, після уточнення періоду стягнення заборгованості та збільшення загальної її суми , просив стягнути із відповідача на користь підприємства - 401,19 грн. боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2011 року по 30.11.2014 року, 3% річних відповідно до вимог ст. 625 ЦК України в розмірі 44,77 грн., індекс інфляції в розмірі 81,36 грн., а всього: 527,32 грн. та понесені судові витрати ( а.с. 2-3, 50-51, 67-68). В судове засідання позивач подала заяву про його проведення без її участі, вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити. У поданих до суду запереченнях зазначав, що укладеного договору про надання послуги з централізованого водопостачання та водовідведення між ним та позивачем не існує. 21 грудня 2007 року в його квартирі було встановлено засіб обліку, про що складено акт виконаних робіт. З 14 липня 2010 року в квартирі фактично проживав він та його дружина. За період з моменту встановлення засобу обліку води і по теперішній час сплачує за споживання згідно показників лічильника в середньому щомісяця 11 м-3 води. В квітні 2011 року звернувся до КП " Кіровоградський ВКГ" за перерахунком, де йому відмовили та повідомили про наявність боргу в сумі 856 грн., оскільки засіб обліку води не пройшов перевірку. З 01 січня 2011 року проводилось нарахування за надані послуги відповідно до встановлених норм. Однак, плата за послуги з водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання вноситься лише у разі несправності вже установлених засобів обліку води. Згідно наряду від 14.05.2011 року засіб обліку води прострочений в перевірці, знаходиться в справному стані. 20 травня 2011 року під тиском позивача вирішив перевірити засіб обліку води за власний рахунок і таким чином врегулювати ситуацію. Про перевірку отримав акт виконаних робіт і паспорт, в якому зазначено, що облік води перевірено, справний. 25 травня 2011 року звернувся в абонентський відділ з метою опломбування засобу обліку води. Однак, йому відмовили в опломбуванні засобу, оскільки є борг в сумі 856 грн. Звертався із листом до начальника абонентського відділу з приводу штучно нарахованого боргу, але відповіді не отримав. Не згоден був з приписаною йому заборгованістю за водопостачання, не міг жити зі своєю сім"єю без води, або ж з неопломбованим лічильником так, як заборгованість збільшиться втричі, тому змушений сплатити борг, але таких грошей не мав. В абонентському відділі повідомили, що з радістю підуть на зустріч, нададуть борг у розстрочку. Для цього необхідно укласти договір реструктуризації заборгованості, сплативши спочатку 200 грн. Підписав не заповнений бланк, сплатив 200 грн., далі штучно створену заборгованість не сплачував. Через годину прийшов представник позивача і опломбував засіб обліку води, про що залишив копію наряду ( а.с. 21-23). В судове засідання 20.01.2015 року відповідач також не з"явився. Повідомлявся належно, заяв на відкладення з поважних причин не подавав. Суд на місці ухвалив, враховуючи заяву позивача про розгляд справи у їх відсутності та належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проводити судове засідання на підставі наявних у ній письмових доказів, за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 ст. 212 ЦПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Так, Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», яке з 01.04.2012 року є правонаступником прав і обов»язків комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. З"ясовано, що шляхом відкриття особового рахунку [NUMBER] та видачею абонентської книжки між сторонами склались фактичні договірні відносини, згідно яких підприємство зобов"язалось надавати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач своєчасно їх оплачувати. Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов'язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання, опалення та ін.), а відповідач отримує та користується даними послугами та відповідно зобов'язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. Статтею 162 ЖК України, передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 22 Закону України " Про питну воду та питне водопостачання " №2918- ІІІ від 10.01.2002 року, п. 18 " Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ", затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п.2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати лише при умові, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Встановлений у квартирі відповідача водолічильник згідно актів від 09.10.2010 року, 13.04.2011 року підлягав періодичній повірці за строком експлуатації, а саме в 4-му кварталі 2010 року (а.с.54, 60). До 20.05.2011 року повірка водолічильника не проводилась, про що свідчать акти (а.с.40,41). У зв'язку з несвоєчасною повіркою лічильника, згідно п. 21 Правил, відповідача, як абонента, переведено на норму споживання 8,7 м3 на одну особу, а тому утворився борг. Крім того, 25 травня 2011 року між підприємством та [PERSON] укладено договір про реструктуризації заборгованості. Згідно п.1.1 вказаного договору позивач надав споживачу розстрочку у погашенні заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, що утворилася станом на 01.06.2011 року на суму- 856 грн. 59 коп. Громадянин сплачує заборгованість зазначену у п.1.1 даного Договору, шляхом сплати першого внеску у розмірі 200,00 грн. та послідуючих платежів, згідно погодженого сторонами графіку. Залишок боргу- 656,59 грн. Відповідно до п.2.4 Договору реструктуризації відповідач зобов"язався сплачувати заборгованість у встановленому розмірі та в строки, передбачені даним Договором, сплачувати поточні нарахування по своєму абонентському рахунку. Однак, станом на 01.12.2014 року відповідач умови договору в повному об"ємі не виконує та не погашає заборгованість за вищевказаним договором. Згідно розрахунку борг відповідача перед позивачем станом на 01.12.2014 року, з врахуванням проплат, становить - 401,19 грн. (а.с. 69). Підприємство в повному обсязі виконує свої зобов"язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов"язання за договором щодо своєчасної оплати належним чином не виконує. Таким чином, з відповідача підлягає до стягнення- 401,19 грн. боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за період з 01.01.2011 року по 30.11.2014 року, включно. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А відтак, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача також індекс інфляції в розмірі 81,36 грн. та суму 3 % річних в розмірі 44,77 грн. нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим розрахунком (а.с.70). Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача- 243,60 грн. внесеного судового збору ( а.с. 1). На підставі ст.ст . 525, 526, 625 ЦК України, Закону України " Про питну воду та питне водопостачання " №2918- ІІІ від 10.01.2002 року,

Outcome: approved