Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У серпні 2016 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП» заборгованість за договором кредиту № 10-29/4181 від 14.09.2007 року (договір про внесення змін №1 від 26.03.2009 р.) станом на 14 червня 2016 року у розмірі 1 632 547, 14 гривень та судовий збір у розмірі 6 122,05 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що між 14 вересня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі «кредитор» та [PERSON] (надалі позичальник») укладено договір кредиту № 10-29/4181. Відповідно до змін до установчих документів, здійснених на виконання вимог Закон України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. за №514-VI, АКБ «Укрсоцбанк» надалі іменоване ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно з п. 1.1 Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 651 840,00 грн. зі сплатою 15,00 % процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості по Кредиту до 13 вересня 2018 року. Відповідно до пп. 3.3.7., 3.3.8 Кредитного договору Позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, визначеного в п. 1.1.1. цього Договору. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору - у випадку прострочення строків повернення кредиту Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі 1 відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Позичальник взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором не виконав, грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту та відсоткам не сплатив, чим грубо порушив умови Кредитного договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором заборгованість станом на 14.06.2016 року становить 1 632 547,14 гривень, з них: сума заборгованості за кредитом - 562 392,24 гривень; сума заборгованості за відсотками - 449 427,45 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 181 199,83 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 324 111,23 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 41 858,70 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 7 557,69 грн. Відповідно до п. 1.3.1., 1.3.3. Кредитного договору в забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань перед Кредитором за цим Договором щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за цим Договором, Кредитор уклав: Договір поруки № 02-10/3170 від 14.09.2007 р. з [PERSON] Договір поруки № 02-10/3171 від 14.09.2007 р. з [PERSON] Договір поруки № 02-10/3169 від 14.09.2007 р. з TOB «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП». Відповідно до ст. 553 ЦК України Поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Згідно з пунктом 1.1. Договору поруки № 02-10/3170 від 14.09.2007 р. з [PERSON], № 02-10/3171 від 14.09.2007 р. з [PERSON] та № 02-10/3169 від 14.09.2007 р. з TOB «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП» Поручитель ([PERSON], [PERSON] та ТОВ «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП») зобов'язується перед Кредитором (Позивачем) солідарно відповідати за виконання Позичальником ([PERSON]) у повному обсязі зобов'язань за Договором кредиту № 10-29/4181 від 14.09.2007 року, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту. Згідно з пунктом 3.1.2. Договору поруки № 02-10/3170 від 14.09.2007 р. з [PERSON], та пунктом 3.1.4. Договору поруки № 02-10/3171 від 14.09.2007 р. з [PERSON] та договір поруки № 02-10/3169 від 14.09.2007 р. з TOB «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП» . З Поручитель (Відповідач 2, 3, 4) зобов'язаний у разі невиконання Позичальником та Поручителем, забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед Кредитором як солідарні боржники всім своїм майном, на яке згідно чинним законодавством України може бути звернено стягнення. 09.07.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» направлені вимоги про усунення порушень зобов'язань на адресу [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП» за вих..№№ 08.305-186/19376, 08.305-186/19376, 08305-186/19378, 08.305-186/19377. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.04.2017 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП», про стягнення заборгованості, в частині позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП» про стягнення заборгованості - закрито провадження у справі. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. Представник ТОВ «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП» у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з ТОВ «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП» за договором кредиту № 10-29/4181 від 14 вересня 2007 року на користь ПАТ «Укрсоцбанк». В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] не зявилися з невідомих для суду причин. Відповідач [PERSON] в порядку ст. 31 ЦПК України звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якому просив визнати поруку, яка виникла на підставі договору поруки № 02-10/3171 від 14.09.2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON],- припиненою. В обґрунтування заперечень проти первісного позову та підстав заявлення зустрічного позову, зазначив про те, що 14 вересня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанком» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10-029/4181, відповідно до умов якого забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 651 840 грн. зі сплатою 15,00% річних та з кінцевим терміном поверненян заборгованості по кредиту до 13 вересня 20018 року. Відповідно до п. 1.3.3. кредитного договору в якості додаткового забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договори поруки між [PERSON], [PERSON] та ТОВ ТОВ «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП». Так, 14 вересня 2007 року між банком, Позичальником та [PERSON] як поручителем укладено договір поруки № 02-10/3171. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Позичальник зобов'язався щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця, згідно графіку, який міститься в пп. 1.1.1. кредитного договору частково погашати заборгованість за кредитним договором та сплачувати нараховані проценти. Згідно п. 1.1. вказаного договору поруки Поручитель зобов'язується перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій. Згідно з п.п. 2.1.1. договору поруки Поручитель,зокрема, відповідає за повернення кредиту Позичальником в повному обсязі до 13 вересня 2018 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 3.1.2. договору поруки, Поручитель зобов'язаний у разі невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед Кредитором разом з Позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. У відповідності до п.6.2. договору поруки вказаний договір набуває чинності з дати його укладання, при цьому строк дії названого договору поруки не встановлений. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається з п. 1.1.1. кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту був встановлений до 13 вересня 2018 року. В той же час кредитним договором, а саме п. 4.5. була встановлена умова настання строку дострокового виконання основного зобов'язання, а саме, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.7.,3.3.8. цього Договору, протягом більше, ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, а, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони вказаних кредитних правовідносин (Банк та Позичальник) врегулювали у кредитному договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту № 10-29/4184 від 14.09.2007 року, який було подано Банком в якості додатку № 5 до позовної заяви № 38.305-186/10758 від 01.08.2016 року, Позичальник починаючи з 11 лютого 2010 року допустив більше ніж на 90 календарних днів невиконання зобов'язань, які визначені п. 3.3.7. та 3.3.8. кредитного договору. При цьому, враховуючи що згідно з п.1.1. кредитного договору Позичальник зобов'язаний був до 10-го числа кожного місяця погашати кредит та нараховані відсотки, саме з 10 червня 2010 року строк користування кредитом сплив і у Банка виникло право достроково стягнути з Позичальника всю прострочену суму кредиту, процентів та нарахованих штрафних санкцій, а Позичальник, відповідно, зобов'язаний був на протязі 1 (одного) робочого дня погасити кредит в повному обсязі. Таким чином [PERSON] вважає, що порука виникла на підставі договору поруки № 02-10/3171 від 14.09.2007 року, укладеного між ПАТ«Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України у зв'язку з не пред'явленням ПАТ «Укрсоцбанк» протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання вимоги до поручителя. Представник [PERSON] у судовому засіданні просив позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості у відмовити та задовольнити зустрічний позов про визнання поруку, яка виникла на підставі договору поруки № 02-10/3171 від 14.09.2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON],- припиненою. Суд дослідивши надані докази, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшов до наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 14 вересня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали Договір кредиту № 10-29/4181 (Договір про внесення змін № 1 від 26.03.2009 р.) (далі - Кредитний договір). Відповідно до змін до установчих документів, здійснених на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. за № 514 -VI, АКБ «Укрсоцбанк» надалі іменоване Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», скорочено - ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно з п. 1.1 Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 651 840,00 грн. зі сплатою 15,00 % процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості по Кредиту до 13 вересня 2018 року. Відповідно до пп. 3.3.7., 3.3.8 Кредитного договору Позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, визначеного в п. 1.1.1. цього Договору. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору - у випадку прострочення строків повернення кредиту Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі 1 відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Позивач у своєму позові просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі -1 632 547,14 гривень, з них: сума заборгованості за кредитом - 562 392,24 гривень; сума заборгованості за відсотками - 449 427,45 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 181 199,83 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 324 111,23 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 41 858,70 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 7 557,69 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою/ штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як зазначено в ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Таким чином, справедливим є застосування положення ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» відповідно до якої розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 10-29/4181 р. між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки № 02-10/3170 від 14.09.2007 р., між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 02-10/3171 від 14.09.2007 р., між Банком та ТОВ «Експериментальна виробничо-будівельна фірма «ПСП» укладено договір поруки № 02-10/3169 від 14.09.2007 року. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Позичальник зобов'язався щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця, згідно графіку, який міститься в пп. 1.1.1. кредитного договору частково погашати заборгованість за кредитним договором та сплачувати нараховані проценти. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з "зрушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1.1. вказаного договору поруки Поручитель зобов'язується перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій. Згідно з п.п. 2.1.1. договору поруки Поручитель ,зокрема, відповідає за повернення кредиту Позичальником в повному обсязі до 13 вересня 2018 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 3.1.2. договору поруки, Поручитель зобов'язаний у разі невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед Кредитором разом з Позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. У відповідності до п.6.2. договору поруки вказаний договір набуває чинності з дати його укладання, при цьому строк дії названого договору поруки не встановлений. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається з п. 1.1.1. кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту був встановлений до 13 вересня 2018 року. В той же час кредитним договором, а саме п. 4.5. була встановлена умова настання строку дострокового виконання основного зобов'язання, а саме, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.7.,3.3.8. цього Договору, протягом більше, ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, а, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони вказаних кредитних правовідносин (Банк та Позичальник) врегулювали у кредитному договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту № 10-29/4184 від 14.09.2007 року, який було подано Банком в якості додатку № 5 до позовної заяви № 38.305-186/10758 від 01.08.2016 року, Позичальник починаючи з 11 лютого 2010 року допустив більше ніж на 90 календарних днів невиконання зобов'язань, які визначені п. 3.3.7. та 3.3.8. кредитного договору. При цьому, враховуючи що згідно з п.1.1. кредитного договору Позичальник зобов'язаний був до 10-го числа кожного місяця погашати кредит та нараховані відсотки, саме з 10 червня 2010 року строк користування кредитом сплив і у Банка виникло право достроково стягнути з Позичальника всю прострочену суму кредиту, процентів та нарахованих штрафних санкцій, а Позичальник, відповідно, зобов'язаний був на протязі 1 (одного) робочого дня погасити кредит в повному обсязі. Дана правова позиція також підтверджена Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2875цс15 за позовом фізичної особи до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання поруки "зупиненою, а саме зроблений слідуючий правовий висновок: «Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів, зокрема в разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обов'язків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов'язаний протягом 1 робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи, отже, сторони врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Оскільки боржник здійснив останній платіж: 10 листопада 2008 року, строк користування кредитом достроково сплив 10 березня 2009 року, тобто через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов'язання закінчився 10 вересня 2009 року, натомість банк звернувся до третейського суду з позовом поза межами цього строку, зокрема 27 жовтня 2009 року, а тому вимога про визнання поруки - припиненою є обґрунтованою та підлягає задоволенню". Відповідно до вимог ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України вказаний висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином згідно частини 4 статті 559 ЦК України строк пред"явлення позовної вимоги Банку до Поручителя про виконання зобов'язань Поручителем за названим договором поруки сплив 10.12.2010р. і саме не пізніше цього строку Банк мав право пред'явити будь-які позовні вимоги до Поручителя, тобто після пливу 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання за названим кредитним договором в повному обсязі. В той же час Банк звернувся до суду з позовними вимогами до Поручителя лише 01 серпня 2016 року, тобто з пропуском вищевказаного строку пред'явлення вимоги до Поручителя. Таким чином суд приходить до висновку, що порука [PERSON], що виникла з названого договору поруки є - припиненою на підставі частини 4 статті 559 ЦК України у зв'язку з не пред'явленням Банком протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання вимоги до Поручителя. У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних грав від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні горів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Судом встановлено що є безпідставним посилання Банку в позовній заяві на направлені всім відповідачам вимоги про усунення порушення зобов'язань від 09.07.2014р. за № 08.305-186/19376,№ :8.305-186/19377,№ 08.305-186/19378 та за № 08.305-186/19379. Дана позиція також підтверджена Верховним Судом України у постанові від 29 січня 2014 року у травні за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до фізичних осіб (позичальників та поручителів) про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме зроблений наступний висновок: "У справі, яка переглядається,суд апеляційної інстанції, установивши, що договором - поруки невизначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до пункту 1.9.1. кредитного договору, не пред'явив протягом шести місяців вимоги до поручителя про сконання зобов'язання, дійшов правильного висновку про те, що зобов'язання [PERSON] за договором поруки припинилися». При цьому саме по собі пред'явлення Банком вимоги до Поручителя навіть в межах 6 місяців з дня зникнення права на дострокове стягнення кредиту не звільняло Банк від обов'язку в цей же строк пред'явити до Поручителя позов, що Банком було зроблено лише 01 серпня 2016 року, що свою чергу призвело до припинення поруки. Вказане тлумачення норм ч. 4 ст. 559 ЦК України повністю узгоджується з Постановою Верховною Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс 14 за позовом ПАТ "ВТБ Банк" до фізичних осіб позичальників та поручителів) про стягнення заборгованості за кредитним договором ,в якій Верховний Суд України зокрема, зазначив, що "з огляду на преклюзивний характер строку поруки і обумовлене цим припинення прав кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язання, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення ''пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання." Дана позиція також підтверджена Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року у праві № 6-бцс 14 за позовом ПАТ "Західінкомбанк " до фізичних осіб (позичальників та поручителів) про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме зроблений наступний висновок: «Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.» Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором 5анк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Аналізуючи зміст кредитного договору приходимо до висновку, що його сторони (Банк і позичальник) встановили як строк дії договору - до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (пункт 7.3. кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 13 вересня 2018 року (пункт 1.1.2. кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячного погашення платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом (пункт 1.1. та 2.4.1 кредитного договору). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Таким чином, аналізуючи зазначені вище норми та умови кредитного договору можна стверджувати, що умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів було визначено місяцями. 26 березня 2009 року між Банком та Позичальником було укладено договір про внесення змін до кредитного договору. Вказаним договором були внесені зміни до кредитного договору в частині графіку погашення заборгованості по кредиту - встановлювався новий збільшений місячний платіж на рівні 500 (п'ятиста) гривень з березня місяця 2009 року по лютий місяць (включно) 2010 року, а з березня 2010 року щомісячний платіж за кредитом збільшувався вже до 5 455 (п'яти тисяч чотириста п'ятдесяти п'яти) гривень,при цьому кредитним договором щомісячний платіж встановлювався на рівні 4 938 гривень в місяць. Відповідно до пункту 3.3.1. договору поруки кредитор (Банк) зобов'язаний до моменту виконання забезпеченого порукою зобов'язання, не змінювати умов кредитного договору без попереднього письмового погодження Поручителя. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 24 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 29.01.2014 року №6-155цс13 та від 24.09.2014 року №6-106цс14, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування). У строк, встановлений у кредитному договорі та у вимозі банку, [PERSON] не сплатив прострочену заборгованість за кредитом, що підтверджується випискою за кредитним рахунком позичальника (а.с.8-13). За своєю правовою природою строк, визначений ч.4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим) і його закінчення є підставою для припинення поруки. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки, тому і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються (презумпція припинення поруки). У правових висновках Верховний Суд України вказує, що звернення до суду з позовом про визнання поруки припиненою не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору (постанови від 05.12.2012 року №6-147цс12, від 18.10.2013 року №6-107цс13). Таким чином, права [PERSON] підлягають захисту шляхом визнання його права на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] та визнання поруку, яка виникла на підставі договору поруки № 02-10/3171 від 14.09.2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON]- припиненою. У відповідності до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно ст. 611ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в справі пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial