Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У вересні 2017 Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк" звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ПАТ "Міський комерційний банк" та [PERSON] укладено договір № КК6-0001002-Ф/12 від 16.05.2012 року, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 3 770,24 євро у тимчасове користування до 16.05.2013 року на умовах забезпеченості, повернення, строковості, влатності (20 % річних). Таким чином, позивач виконав свої зобов"язання в повному обсязі, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов"язань щодо повернення кредитних коштів. Станом на 11.08.2017 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ "Міський комерційний банк" становить 4 391, 57 євро, з яких: 2 770, 24 євро - заборгованість за основним боргом; 621, 33 євро - заборгованість по процентам за користування кредитом, за курсом НБУ станом на 11.08.2017 року сума заборгованності еквівалентна 132 371,96 грн. 11.09.2017 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Величко Т.О. 27.09.2017 року Ухвалою судді відкрито провадження у справі. 26.04.2018 року Ухвалою судді позовну заяву залишено без руху. 22.08.2018 року Ухвалою судді продовжено розгляд цивільної справи. 03.12.2018 року Ухвалою судді залучено до участі у справі у якості правонаступника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МАКСИМУМ". В судовому засіданні представник позивача не з"явився, направив до суду клопотання в якому просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання та зворотніми повідомленнями про вручення повісток. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, а тому суд вбачає за можливе проводити розгляд справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між ПАТ "Міський комерційний банк" та [PERSON] укладено договір № КК6-0001002-Ф/12 від 16.05.2012 року, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 3 770,24 євро у тимчасове користування до 16.05.2013 року на умовах забезпеченості, повернення, строковості, влатності (20 % річних).відкриття рахунку з платіжною карткою та розрахункове обслуговування. Судом встановлено, що станом на 11.08.2017 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ "Міський комерційний банк" становить 4 391, 57 євро, з яких: 2 770, 24 євро - заборгованість за основним боргом; 621, 33 євро - заборгованість по процентам за користування кредитом, за курсом НБУ станом на 11.08.2017 року сума заборгованності еквівалентна 132 371,96 грн. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У ст. 629 ЦК України зазначено про те, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім того, право на дострокове повернення коштів передбачено ст. 1050 ЦК України, зокрема, у ч. 2 цієї статті встановлено наступне: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки, судом було встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь держави Україна.

Outcome: approved