Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 01.02.2017 року Ухвалою Апеляційного суду м.Києва підсудність цивільної справи визначена Святошинському районному суду м.Києва. 14.02.2017 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Войтенко Ю.В. 21.02.2017 судом направлено запити щодо доступу до персональних даних, на підставі ст. 187 ЦПК України, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) Відповідача. 21.03.2017 року згідно відповіді Державної міграційної служби України, у зв"язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим територіальні підрозділи Головного управління ДМС в АР Крим не можуть виконувати покладені на них завдання, оскільки припинили свою діяльність. Ухвалою судді від 10.04.2017 року позовну заяву залишено без руху, оскільки Позивачем не сплачено судовий збір. Ухвалою судді від 12.05.2017 року Позивача звільнено від сплати судового збору та відкрито провадження в справі. 14.08.2017 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями вилучено суддю Войтенко Ю.В. у зв"язку з перебуванням у відпустці та визначено нову суддю - Велично Т.О. 28.08.2017 року Ухвалою судді прийнято до провадження цивільну справу суддею Величко Т.О. Так, відповідно до позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.04.2012 року. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя не склалось через те, що Позивач знаходиться у в"язниці та засуджений до довічного терміну позбавлення волі, через відсутність всіляких зв"язків і взаєморозуміння. Позивач вказує, що збереження сім"ї неможливе, спільних дітей та майна вони не мають. Позивач у судове засідання не з'явився, оскільки відбуває покарання у Новгород-Сіверській УВП (№31) УДПтС України в Чернігівській обл. у вигляді довічного позбавлення волі. Відповідач у судове засідання не з"явилась, про судові засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується офіційними оголошеннями на сайті Судової влади України (а.с 38, 49, 53, 56, 59). Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї не можливе, а тому заява підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства.

Outcome: approved