Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

[PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] , повернути їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ", а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну щомісяця. На обгрунтування вимог вказала, що останні роки взаємовідносини з чоловіком стали складні, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння привели до втрати почуття любові і як наслідок розпаду сім"ї та подальшому окремому проживанню. Наведені обставини і стали підставою для розірвання шлюбу. Крім того, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею і фактично перебувають на її утриманні, оскільки батько добровільно жодної допомоги не надає, що і змусило звернутися до суду з вимогами про примусове стягнення аліментів у зазначеному розмірі. Обгрунтовуючи розмір аліментів позивач послався на задовільний стан здоров"я відповідача, який офіційно не бажає працевлаштовуватись, і потребу дітей у належному харчуванні, необхідності придбання одягу, витрат на школу тощо. Відповідач [PERSON] вимогам в частині розірвання шлюбу не заперечує, при цьому вказав, що причиною розпаду сім"ї була подружня зрада дружини. Навіть після цього його намагання зберегти сім"ю позитивних наслідків не мало. Сплаті аліментів на неповнолітніх дітей не заперечує, проте у розмірі 1500 грн. на кожну, оскільки більшого не дозволяє тяжкий матеріальний стан викликаний відсутністю роботи і перебиванням мінливими заробітками. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу, проти чого не заперечує і відповідач, підлягає задоволенню, оскільки безумовно визнаний останнім, а вимоги щодо сплати аліментів в розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісяця - частково. Даний висновок зроблений виходячи з такого. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов"язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття закріплений у ст.180 СК України. Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4. інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Право позивача на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі визначено у ст.184 СК України. Із представлених доказів вбачається, що батьком неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а матір"ю - [PERSON] . Діти проживають з позивачем. Відповідач є працездатною особою, яка офіційно не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, перебивається мінливими заробітками. Отже, має можливість і законодавчо зобов"язаний матеріально утримувати власних дітей. Вирішуючи питання розміру аліментів суд вважає, що позивач не довів спроможність відповідача сплачувати аліменти на кожну дитину у розмірі 3000 грн. на місяць, оскільки не представив жодного доказу на підтвердження такої можливості, при цьому пояснивши, що наведений розмір визначений на власний розсуд, виходячи із суб"єктивного розрахунку необхідних витрат. Не погоджуючись з розміром аліментів запропонованим позивачем [PERSON] послався на тяжке матеріальне становище внаслідок відсутності роботи і перебивання мінливими заробітками, а також вказав про можливість сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. на утримання кожної дитини, що безумовно заслуговує на увагу суду під час остаточного визначення розміру аліментів, оскільки така обставина прямо передбачена законодавцем. Отже, з урахуванням принципів виваженості, розумності, справедливості, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на кожну дитину повинен становити 1500 грн. на місяць. На підставі ст.141 ЦПК з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір із позовних вимог про стягнення аліментів. Разом з тим вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь в рахунок повернення судового збору при подачі позову про розірвання шлюбу задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї була саме подружня зрада дружини, проти чого не заперечувала і остання.

Outcome: partial