Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» , третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по справі ПрАТ « ШУ «Покровське» перебуває у трудових відносинах, де працює електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті. У зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом виробничих факторів, у тому числі на ПрАТ « ШУ «Покровське», у нього виникло професійне захворювання, яке підтверджено Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання П-4 від 28.12.2020 року. В акті вказано діагноз професійного захворювання - хронічний бронхіт 11 ст., в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз. ЛН 1-11 . Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5 S1двобічна в ст. неповної ремісї з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легкою ступінню пониження слуху ( 11 ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] 22.04.2021 року висновком МСЕК йому вперше було визначена втрата працездатності за сукупністю 65% ( 35% хронічна радикулопатія; 20% -хронічний бронхіт; 10%-хронічна приглуховатість), з 16.04.2021 року безстроково, встановлена 3 група інвалідності та визначена потреба у медикаментозному лікуванні. Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 50000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, 50000 грн. та судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Представник відповідача ПрАТ « ШУ «Покровське» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження йому здоров`я, висновок МСЕК не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Окрім того, при визначенні розміру моральної шкоди слід виходити з принципу розумності і справедливості. Просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки дана справа не є складною, та обсяг наданих послуг адвокатом не відповідає критерію реальності таких витрат . Просили відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з повторним зверненням позивача до цього ж відповідача та з тих самих підстав. У випадку задоволення позовних вимог, просили частково задовольнити позовну заяву, стягнути з ПрАТ « ШУ « Покровське» на користь Грибанова 24000 грн. ( а. с. 33-35). Представник третьої особи УВД ФСС України в Донецькій області надали пояснення, в яких зазначили, що Покровським відділенням 21.05.2021 року було винесено Постанови № 0527/7802/7802/2, № 0527/7802/7802/3 про призначення страхових виплат [PERSON] , а саме призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 25083, 50 грн., та щомісячну грошову суму у розмірі часткової чи повної втрати працездатності в розмірі 11350 грн. ( а. с. 50). Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати без їх участі ( а. с. 42,45). Представник третьої особи УВД ФСС України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 50). Представник відповідача ПрАТ « ШУ «Покровське» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем по справі ПрАТ « ШУ «Покровське» з 08.08.2005 року ( а. с. 10-11). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання П-4 від 28.12.2020 року позивачу встановлено діагноз: хронічний бронхіт 11 ст., в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз. ЛН 1-11. Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5 S1двобічна в ст. неповної ремісї з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легкою ступінню пониження слуху ( 11 ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] . Професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів- важкості праці та пилу фіброгенної дії.( а.с. 6-9). 22.04.2021 року висновком МСЕК серії 12 ААА № 092326 позивачу вперше було визначена втрата працездатності за сукупністю 65% ( 35% хронічна радикулопатія; 20% -хронічний бронхіт; 10%-хронічна приглуховатість), з 16.04.2021 року безстроково, встановлена 3 група інвалідності та визначена потреба у медикаментозному лікуванні. ( а.с. 18). Як вбачається з матеріалів справи позивач неодноразово лікувався в медичних установах з приводу професійного захворювання ( а. с. 12-17 ). Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України " Про охорону праці", а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України " Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов"язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України. Трудове законодавство не містить положень про звільнення підприємств з небезпечними й тяжкими умовами праці від відшкодування моральної шкоди, завданої їх працівникам такими умовами. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст.. 14 Закону України " Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" ( далі - Закону) до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Втрата потерпілим професійної працездатності завжди пов`язана з неможливістю виконувати роботу за своєю професією ( фахом), про що зазначається у висновку медичного органу, який видається потерпілому відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 Закону. Судом встановлено, що у зв"язку з встановленням у позивача професійного захворювання - професійне захворювання: хронічний бронхіт 11 ст., в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз. ЛН 1-11. Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5 S1двобічна в ст. неповної ремісї з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легкою ступінню пониження слуху ( 11 ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] та втрати у зв`язку з цим за сукупністю 65% працездатності, йому було заподіяно моральну шкоду , яка полягає в тому, що внаслідок вищезазначеного професійного захворювання , у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров`я. Оскільки вказане професійне захворювання у позивача - виникло у зв`язку з подовжувальним періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом шкідливого фактора важкість праці - пил ,тобто у зв"язку з шкідливими умовами праці на підприємстві, суд приходить до висновку, що моральна шкода, яку зазнав позивач, є наслідком дій умов виробництва, пов`язаних з порушенням Закону України " Про охорону праці". Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року " Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як встановлено судом, професійне захворювання позивача виникло у звязку з шкідливими умовами праці, тобто через порушення роботодавцемст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на його відшкодування. Доводи представника відповідача , викладені в наданих запереченнях про те, що висновок МСЕК не є доказом щодо завдання позивачу моральної шкоди суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до п. 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.11.1995 р. № 212, висновок МСЕК є одним із доказів, а не єдиним доказом, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачеві в результаті ушкодження здоровя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, той факт, що професійна працездатність у зв"язку з професійним захворюванням втрачена на 65% та позивача визнано інвалідом третьої групи , що не виключає погіршення стану його здоров`я в майбутньому, позивач тривалий час пропрацював на даному підприємстві, виходячи з принципів розумності та об`єктивності, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 26000 грн . Що стосується розподілу судових витрат, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються 1) у разі задоволення позову- на відповідача; 2) у разі відмови в позові- на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову- на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в позовні заяві заявлена вимога про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 4000 грн. за надання правової допомоги. В обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення судових витрат позивачем надано: попередній розрахунок суми судових витрат ( а. с. 19) ; договір -доручення № 531 від 25.05.2021 року; ордер ( а. с. 23); акт приймання-здачі виконаних робіт за договором № 531 від 25.05.2021 року ( а. с. 20); квитанція на підтвердження сплати позивачем 4000 грн адвокату( а. с. 21). Представник позивача просив зменшити розмір судових витрат на оплату правової допомоги у зв`язку з тим, що витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн., не співмірні зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні позиції викладені в постанові ВСУ від 02.07.2019 року в справі за № 810/795/18. Виходячи з предмета спору, з матеріалів справи, зокрема наданого адвокатом розрахунку суми судових витрат, акту виконаних робіт з визначенням виду наданих послуг та затраченого часу, судом не знайдено підстав для зменшення суми судових витрат. Разом з тим, враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, судом визначена сума судових витрат , пов`язані з наданням правової допомоги, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2080 грн.: ( 4000 х 52%:100%=2080) Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження здоров`ю та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору - в розмірі 472,16 грн. ( 908х52%:100%=472,16). На підставі викладеного,

Outcome: partial