Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальою площею 2,95 га, що розташована в адміністративних межах Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Мотивує позов тим, що дана земельна ділянка (пай) належала її матері [PERSON], яка померла 29.08.2015 року. Позивач\~\~є спадкоємцем померлої за заповітом, спадщину прийняла, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на день її смерті . Не може здійснити оформлення спадкових прав у зв"язку з втратою оригіналу державного акту. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяви, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник Лящівської сільскої ради в судове засідання не зявився. 07.06.2017 до суду надійшла заява, в якій сільський голова просить розглядати справу без участі представника сільської ради, позов визнають Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Як вбачається з свідоцтва про народження, позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище "Гадамака") [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с.8, 9). 29 серпня 2015 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серія І-АЯ № 540223, а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить земельна ділянка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), загальною площею 2,95 га, що розташована в адміністративних межах Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Належність [PERSON] зазначеного майна підтверджується копією державного акту серії ІІІ-ЧР № 018557, виданого на підставі рішення Лящівської сільської ради від 24 липня 2002 року № 2 (а.с.15). 03 листопада 2008 року [PERSON]К склала заповіт, посвідчений секретарем Лящівської сільської ради [PERSON] та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 497, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.7). Статтею 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки, виданої ЖЕК № 2 Комунального підприємства "Управління місього господарства" м. Алушта від 11.05.2017 року № 1986 вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.11). За вказаною адресою також зареєстрована й позивач, що підтверджується копією паспорту та копією карточки прописки форми № 16 (а.с. 4-5, 8). А відтак, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла. Як вбачається з листа Чорнобаївської районної державної нотаріальної контори № 655/02-16 від 31.05.2017 року (а.с. 19), у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено в зв"язку з пропуском шестимісячного строку. Разом з тим, з вищевикладеного вбачається, що такий висновок нотаріусом зроблено невірно, оскільки позивач та спадкодавець з 2012 року і на час смерті останньої проживали разом. З листа Чорнобаївської державної нотаріальної котори від 16.06.2017 № 810-01/16 (а.с. 28) вбачається, що заяв про прийняття спадщини, або відмову від спадщини після смерті [PERSON] в нотаріальну контору не поступали. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом. В розумінні глави 12 Цивільного кодексу України земельна ділянка як нерухоме майно є об"єктом цивільних прав. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування зазначеного майна та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved