Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 01.08.2016 року наказом директора Липовецької центральної районної бібліотеки (далі Липовецька ЦРБ) її було звільнено з посади бібліографа І категорії у звязку із скороченням чисельності штату працівників (п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП). Своє звільнення позивач повязує з проявом непрямої дискримінації зі сторони Липовецької ЦРБ та Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області за ознаками обмеження прав працівника залежно від політичних та інших переконань, не повязаних з характером роботи або умовами її виконання. В обґрунтування своїх доводів позивач стверджує, що в 2013-2014 роках під час "революції гідності" начальник Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області [PERSON], будучи депутатом від партії "Регіонів", направляв підлеглих йому працівників у місто Київ на "Айтимайдан", що отримало осуд від людей, в тому числі від позивача, яка разом з іншими працівниками неодноразово зверталася до правоохоронних органів, органів влади та громадських організацій, інформуючи їх про ганебну поведінку державного службовця. Наслідки критики дій [PERSON] не забарилися і вже в жовтні 2014 року позивача, а також інших працівників, які підписували відповідні звернення до правоохоронних органів, було попереджено про наступне звільнення, проте згодом вказаний наказ був скасований через порушення численних норм законодавства. За проявлену громадську позицію, яку позивач відстоювала впродовж 2014-2016 років, посадові особи відповідача принижували її, а також утискали її свободу слова. В квітні 2016 року начальник Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області видав наказ за № 24-ОД "Про упорядкування структури та штатного розпису Липовецької ЦРБ" (далі Наказ № 24-ОД), яким доручив директору Липовецької ЦРБ провести упорядкування структури та розробити штатний розпис підпорядкованого закладу, який зобовязав надати на розгляд сесії Липовецької районної ради. 25.05.2016 року рішенням 6 сесії 7 скликання Липовецької районної ради Вінницької області № 82 "Про внесення змін до рішення 5 сесії районної ради 6 скликання від 25.02.2011 року № 62 "Про затвердження Статуту Липовецької ЦРБ", пункт 2.5 розділу 2 "Юридичний статус" було викладено в новій редакції, яким внесено зміни до структури установи. У звязку з цим, 26.05.2016 року начальник Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області видав наказ за № 32-ОД "Про внесення змін до штатного розпису Липовецької ЦРБ" (далі Наказ № 32-ОД), яким привів структуру та штатний розпис Липовецької ЦРБ у відповідність до Статуту, а саме вніс зміни до штатного розпису та зобовязав директора Липовецької ЦРБ підготувати та подати на затвердження штатний розпис Липовецької ЦРБ станом на 26.05.2016 року. Позивач вважає, що Липовецька ЦРБ вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, а тому втручання у вирішення вказаних питань начальника Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області є протиправним. У звязку з цим, позивач вважає незаконними накази начальника Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області за №№ 24-ОД, 32-ОД. Також, позивач вважає, що при її звільненні не було враховано, що вона має переважне право на залишення на роботі, так як має більш високу кваліфікацію праці та стаж роботи ніж залишені працівники. Крім цього, при її вивільненні, в порушення вимог статті 492 КЗпП, їй не запропонували іншу роботу. В результаті звільнення позивача з роботи вона втратила стабільний заробіток, соціальні звязки з друзями по роботі та знайомими читачами, у звязку з чим змушена на тлі безробіття в районі шукати нову роботу, що завдало їй душевних страждань. У звязку з цим, позивач просить суд: -визнати незаконним наказ начальника Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області від 14.04.2016 року за № 24-ОД "Про упорядкування структури та штатного розпису Липовецької ЦРБ"; -визнати незаконним наказ начальника Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області від 26.05.2016 року за № 32-ОД "Про внесення змін до штатного розпису Липовецької ЦРБ"; -визнати незаконним наказ директора Липовецької ЦРБ від 01.08.2016 за №18-ОС "Про припинення трудового договору з [PERSON] у звязку із скороченням чисельності штату працівників (п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП)"; -визнати звільнення з роботи [PERSON] від 01.08.2016 року проявом непрямої дискримінації з боку Липовецької центральної районної бібліотеки та Відділу культури і туризму Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області за ознаками обмеження прав працівника залежно від політичних та інших переконань, не пов'язаних з характером роботи або умовами її виконання; -поновити [PERSON] на посаді бібліографа І категорії Липовецької ЦРБ; -стягнути з Липовецької центральної районної бібліотеки на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6 255,30 грн.; -стягнути з Липовецької центральної районної бібліотеки на користь [PERSON] відшкодування за завдану моральну шкоду при незаконному звільненні з роботи та порушення прав людини і основоположних свобод в сумі 3000 гривень; -стягнути з Відділу культури і туризму Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області на користь [PERSON] відшкодування за завдану моральну шкоду при організації незаконного звільнення з роботи та порушення прав людини і основоположних свобод в сумі 5000 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник просили суд позов задовольнити. Представник Липовецької центральної районної бібліотеки в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила вказавши на те, що звільнення [PERSON] було здійснено відповідно до закону. Представник Відділу культури і туризму Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області в судовому засіданні пояснив суду, що звільнення [PERSON] обумовлено скороченням штатів Липовецької ЦРБ, у звязку з чим її було звільнено за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП. Вакантні посади [PERSON] не пропонувались, оскільки позивач не відповідала їм за своєю спеціальністю. Враховуючи те, що позивач була звільнена у відповідності до закону, підстав для поновлення її на посаді не має, що свідчить про не обґрунтованість позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], в судовому засіданні вказала на необґрунтованість вимог позивача, оскільки її звільнення було здійснено у відповідності до закону. Свідки [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], будучи колегами позивача по роботі показали суду, що [PERSON] працювала в Липовецькій ЦРБ на посаді бібліографа І категорії з якої була звільнена 01.08.2016 року у звязку із скороченням чисельності штату працівників. В 2013-2014 роках під час "революції гідності" начальник Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області [PERSON], будучи депутатом від партії "Регіонів", направляв підлеглих йому працівників у місто Київ на "Айтимайдан", що отримало осуд від позивача та свідків, які відмовилися підписатися в листі на захист керівника. Наслідки такої відмови не забарилися і вже в жовтні 2014 року позивача та свідків було попереджено про наступне звільнення, проте згодом вказаний наказ був скасований через порушення численних норм законодавства. Оскільки на позивача та свідків чинився тиск, вони діючи разом змушені були неодноразово зверталася до правоохоронних органів, органів влади та громадських організацій, інформуючи їх про ганебну поведінку державного службовця. За проявлену громадську позицію, яку позивач відстоювала впродовж 2014-2016 років, посадові особи відповідача принижували її, вимагали подати заяву на звільнення, оскільки [PERSON] досягла пенсійного віку. Свідок [PERSON] показав суду, що працює в Липовецькій райдержадміністрації на посаді заступника голови. В 2015 році [PERSON] зверталась до нього з приводу звільнення. За результатами розгляду її звернення наказ було скасовано. В 2016 році він провів бесіду з [PERSON] з приводу працевлаштування [PERSON], однак через відсутність вакантних посад її було звільнено. Свідок [PERSON] показала суду, що з 2008 року по квітень 2015 рік вона обіймала посаду начальника Управління культури і туризму Вінницької облдержадміністрації. В кінці 2013 року вона очолила комісію, яка проводила розгляд звернення працівників культури, в тому числі позивача, які скаржились на тиск зі сторони керівництва. За результатами перевірки було проведено загальні збори на яких свідок закликала присутніх знаходити порозуміння між собою. З приводу звільнення позивача 01.08.2016 року за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП їй нічого не відомо. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що Липовецька центральна районна бібліотека є юридичною особою, яка є спільною комунальною власністю територіальних громад району, що утримується за рахунок коштів, які відповідно до Бюджетного кодексу України виділяються з районного бюджету на галузь культури та враховуються під час визначення обсягів бюджетних трансфертів між державним та місцевими бюджетами, іншими надходженнями пункт 1.1, 2.4 Статуту Липовецької ЦРБ). Органом управління Липовецької ЦРБ є Липовецька районна рада, яка затверджує її Статут, здійснює контроль за додержанням вимог Статуту тощо (пункт 1.2, 6.1 Статуту Липовецької ЦРБ). Керівництво та контроль за діяльністю Липовецької ЦРБ здійснює Відділ культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області, який затверджує її структуру, штатний розпис та кошторис (пункт 6.3 Статуту Липовецької ЦРБ). В період з 01.06.1993 року по 01.08.2016 року [PERSON] працювала на посаді бібліографа І категорії Липовецької центральної районної бібліотеки, підтвердженням чого є записи в трудовій книжці (а.с. 9). 01.08.2016 року наказом директора Липовецької ЦРБ № 18-ОС (а.с. 6) за погодженням з профспілковим комітетом (а.с. 153), [PERSON] було звільнено з посади бібліографа І категорії у звязку із скороченням чисельності штату працівників (п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП трудовий договір може бути розірвано в разі скорочення чисельності або штату працівників. Як розяснив Пленум Верховного Суду України (постанова від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", пункт 19), у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Зясовуючи вказані вище обставини суд встановив, що на виконання доручення голови Вінницької обласної державної адміністрації № 01.01-11/1359 від 26.02.2016 року "Щодо оптимізації штатної чисельності, мережі та контингентів бюджетних установ та закладів у 2016 році" (а.с. 134-136), плану заходів відділу культури і туризму Липовецької райдержадміністрації на 2016 рік щодо упорядкування (оптимізації) мережі бюджетних установ галузі культури, затвердженого головою Липовецької райдержадміністрації (а.с. 138-140), заплановано скорочення штатної чисельності працівників Липовецької ЦРБ та ліквідація відділу використання та збереження єдиного бібліотечного фонду. У відповідності до вимог пункту 6.14 Статуту, 23.03.2016 року збори трудового колективу Липовецької ЦРБ погодили внесення змін до структури установи, що підтверджується протоколом № 2 (а.с. 243 т.1). На виконання повноважень, які визначені пунктом 6.3 Статуту Липовецької ЦРБ, 14.04.2016 року начальник Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області видав наказ за № 24-ОД "Про упорядкування структури та штатного розпису Липовецької ЦРБ" (а.с. 142), яким доручив директору Липовецької ЦРБ провести упорядкування структури та розробити штатний розпис підпорядкованого закладу, який зобовязав надати на розгляд сесії Липовецької районної ради. 25.05.2016 року рішенням 6 сесії 7 скликання Липовецької районної ради Вінницької області № 82 "Про внесення змін до рішення 5 сесії районної ради 6 скликання від 25.02.2011 року № 62 "Про затвердження Статуту Липовецької ЦРБ" (а.с. 132-133), пункт 2.5 розділу 2 "Юридичний статус" було викладено в новій редакції, яким внесено зміни до структури установи. У звязку з цим, 26.05.2016 року начальник Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області видав наказ за № 32-ОД "Про внесення змін до штатного розпису Липовецької ЦРБ" (а.с. 143-144), яким привів структуру та штатний розпис Липовецької ЦРБ у відповідність до Статуту, а саме вніс зміни до штатного розпису та зобовязав директора Липовецької ЦРБ підготувати та подати на затвердження штатний розпис. Відповідно до затверджених 26.05.2016 року змін в штатному розписі Липовецької ЦРБ (а.с. 147-149), зі штату установи було виведено посади, в тому числі позивача, після чого введено нові. 31.05.2016 року позивача було попереджено про наступне звільнення за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП (а.с. 145-146). Вказане стало підставою для звернення директора Липовецької ЦРБ до профспілкової організації з поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] За результатами розгляду профспілковим комітетом подання, на засіданні якого була присутня [PERSON], 01.07.2016 року було прийнято рішення (оформлено протоколом № 3, а.с 153), надати згоду на розірвання трудового договору з позивачем у звязку із скороченням чисельності штату працівників. 01.08.2016 року директором Липовецької центральної районної бібліотеки було прийнято наказ № 18-ОС (а.с. 154) про звільнення [PERSON] з посади бібліографа І категорії за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП (у звязку із скороченням чисельності штату). Суд встановив, що скорочення посади позивача було обумовлено оптимізацією штатної чисельності працівників Липовецької ЦРБ, що було проведено на виконання доручення голови Вінницької обласної державної адміністрації. Рішення щодо оптимізації штату Липовецької ЦРБ було прийнято органом управління в межах його компетенції і скорочення штату фактично відбулося відповідно до прийнятого рішення. Питання фінансово - економічної доцільності змін у складі за посадами відноситься до виключної компетенції органу управління, а тому втручання суду в цей вид діяльності органу управління є недопустимим. Отже, доводи позивача, що її звільнення з роботи є проявом непрямої дискримінації з боку Липовецької ЦРБ та Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області за ознаками обмеження прав працівника залежно від політичних та інших переконань, не пов'язаних з характером роботи або умовами її виконання, суд вважає необґрунтованими. Такими, що спростовуються матеріалами справи, суд вважає доводи позивача щодо незаконності наказів начальника Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області від 14.04.2016 року за № 24-ОД "Про упорядкування структури та штатного розпису Липовецької ЦРБ", а також від 26.05.2016 року за № 32-ОД "Про внесення змін до штатного розпису Липовецької ЦРБ", оскільки їх видано в межах повноважень, які визначені пунктом 6.3 Статуту Липовецької ЦРБ. Звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу (частина друга статті 40 цього Кодексу). При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (ч.1 статті 42 КЗпП). Згідно статті 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При розгляді справи встановлено, що посада бібліографа І категорії Липовецької центральної районної бібліотеки, яку обіймала позивач, була єдиною в установі, а тому будь-яка перевага в цьому випадку не могла бути реалізована, оскільки переважне право на залишення на роботі має визначатись у випадку скорочення чисельності штату працівників, які займають одинакові посади. У процесі працевлаштування осіб, що підлягають звільненню у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, переведення працівників, які підлягають звільненню, на вакантні посади і робочі місця, не діють правила про переваги залишення на роботі, встановлені статтею 42 КЗпП України. Переважне право на залишенні на роботі не тотожне праву на працевлаштування на нову посаду. При вивільненні позивача посада бібліографа-краєзнавця І категорії позивачу не пропонувалася, оскільки вона не скорочувалась, а тому не була вакантною. Інші вакантні посади (кочегара, а також художника ? ставки, а.с. 143 т.2) їй не пропонувались, оскільки позивач не відповідала їй за своєю спеціальністю. Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Право на перестановку (перегрупування) працівників роботодавець не використовував, у звязку з цим суд не входить в обговорення питання доцільності проведення такої перестановки, оскільки це є компетенцією власника або уповноваженого ним органу. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що обставини, викладені в позові не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, у звязку з чим суд вважає, що звільнення позивача було здійснено відповідно до закону, з дотриманням вимог статті 42, 492 КЗпП, а тому в задоволенні позову слід відмовити, в тому числі в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка є похідною від заявлених вимог.

Outcome: dismissed