Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] суму надміру виплачених (у вигляді житлових субсидій) коштів на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради в розмірі 5952,77 грн. та судові витрати по справі в розмірі 2102,00 грн.. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до поданої відповідачем заяви від 18 червня 2018 року відповідачу була призначена житлова субсидія на період з травня 2018 року по квітень 2019 року. В результаті проведення перевірки правильності призначення житлової субсидії, призначеної відповідачу за адресою: [ADDRESS] , було виявлено факт неповідомлення інформації, що впливає на призначення житлової субсидії 17 листопада 2018 року, а саме те, що [PERSON] був зареєстрований за вищезазначеною адресою, що підтверджується повідомленням від 19 липня 2019 року наданим ЦНАП м.Рівне. Внаслідок неподання відповідачем інформації про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні членів домогосподарства, відповідачу було надміру нараховану житлову субсидіїю в період з 01 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року, яка становить 9571,68 грн.. Листом від 07 листопада 2019 року відповідачу було запропоновано в термін до 30 грудня 2019 року добровільно внести на рахунок Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради суму надміру виплаченої субсидії, але на даний час кошти на рахунок Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради відповідач не повернув. Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22 січня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши виступи учасників справи, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 червня 2018 року [PERSON] звернулася до УПСЗН ВК РМР із заявою, в якій просила призначити їй субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . У заяві зобов"язалася у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень), протягом місця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Відповідно до Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії за період з 01.07.2017 по 01.01.2018, поданої [PERSON] , за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та діти, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. В розділі ІІ про дані членів сім"ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання) відповідач [PERSON] зазначила свого чоловіка [PERSON] .. Також, в декларації відповідач зазначила про отримання нею доходів, а саме: допомога по догляду за дитиною та заробітна плата в ЦМЛ м.Рівне її чоловіком [PERSON] 07 листопада 2019 року відповідачці на її адресу відправлено повідомлення про необхідність повернення надміру отриманої житлової субсидії за період з 01 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року на суму 8045,18 грн. у зв"язку із неповідомленням позивача про зміну зареєстрованих осіб, які відбулися 17 листопада 2018 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що відповідач взяла на себе зобов"язання щодо повідомлення позивача протягом одного місяця про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку одержуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень). Загальні підстави для виникнення зобов"язань у зв"язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об"єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Помилкове покликання управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради у позовній заяві на норми ст. 1166 ЦК України, які регулюють деліктні зобов"язання, що виникають у зв"язку із завданням шкоди майну, та не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Законодавець пов"язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно статті 81 ЦПК України має довести позивач. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 332/2805/18. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Згідно пункту 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 - Положення передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні. Пунктом 16 Положення про порядок призначення житлової субсидії, затвердженого Постановою КМУ від 21 жовтня 1995 року, передбачено, що після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний строку для домогосподарств, які отримують субсидію у попередньому сезоні (крім, зокрема, осіб, члени сім"ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства). Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому п. 14 Положення. Суд також враховує, що згідно з Положенням про порядок надання населенню субсидій, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення зобов"язані здійснювати перевірку достовірності інформації, наданої особами, які звернулися за отриманням житлової субсидії, та мають право отримувати від компетентних органів та установ інформацію, необхідну для призначення субсидій. Проте, суд не може погодитись з позицією позивача про те, що відповідач надала неправдиву інформацію, оскільки інформація, що міститься в Декларації, поданій відповідачем 18 червня 2018 року свідчить про те, що остання при поданні пакету документів, необхідних для призначення субсидії, відразу вказала інформацію про те, що вона одружена, та те, що чоловік мешкає, проте не зареєстрований, у квартирі за вдресою [ADDRESS] , а також зазначила відомості про доходи чоловіка. Окрім того, заробітна плата чоловіка позивача, [PERSON] відображена у розрахунку про призначення субсидії та врахована у призначеній субсидії відповідачу. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому, з огляду на те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів того, що відповідач свідомо надала недостовірну інформацію позивачу, і що саме її навмисними діями було порушено права позивача. При розгляді цієї справи суд враховує також рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі "Рисовський проти України" щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу "належного урядування" при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном. У цьому рішенні Європейський суд з прав людини вказує, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов"язків (рішення у справі "Рисовський проти України", заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року). Таким чином, оскільки судом встановлено, що факт недобросовісності відповідача та безпідставного отримання нею субсидії не підтверджено наданими позивачем доказами, з огляду на необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed