Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовоною заявою про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати поклати на відповідача. В обгрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем не перебувала у зареєстрованому шлюбі, проте спільною сім"єю вони проживали з листопада 2014 року по січень 2016 року. Відповідач визнав себе батьком [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Матеріальне становище є скрутним, тому самостійно утримувати спільну доньку вона не має можливості. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали. Просили задоволити, оскільки в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Представник відповідача позов визнала частково. З наданих відповідачем заперечень вбачається, що він не заперечує проти стягнення аліментів з нього на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини віх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки працює техніком по експлуатації та ремонту устаткування в ТзОВ "Продмаркет Плюс" та має регулярний дохід. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №241586 від 30.09.2015 року актовий запис №2497. Довідкою про доходи виданою ТзОВ "Продмаркет ЛТД" [PERSON] підтверджується, що останній займає посаду технік по експлуатації та ремонту устаткування, загальна сума доходу якого за період з грудня 2015 року по травень 2016 року становить - 8600 грн.. Свідоцтвом про шлюб, серії І-ГЮ №115485 від 02 квітня 2016 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 02 квітня 2016 року, актовий запис №314. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №098763 виданого15 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, підстверджується, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Судом також встановлено, що згідно довідки №58 виданої 30 травня 2016 року, [PERSON], знаходиться на обліку по вагітності в жіночій консультації №1 полового будинку РМР. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Статтею 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Статтею183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів на підтвердження того, що відповідач отримує інші види доходу, крім заробітної плати за основним місцем працевлаштування позивачкою не надано. Крім того, посилання позивачки в позовній заяві на те, що відповідачу належить на праві приватної спільної часткової власності квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить автомобіль придбаний ним за довіреністю, суд не приймає до уваги, оскільки наявність нерухомого майна набутого в 2007 році не визначає майновий стан відповідача на даний час, а автомобіль відповідно до вимог чинного законодавства не може бути придбаний за довіреністі і не є його власністю. З оглянутого листа ТзОВ "Рівненського молодіжного житлового компексу" від 27 липня 2016 року за вих.№132 вбачається, що 15 липня 2014 року [PERSON] відчужив своє право пайової участі будівництві гаражних боксів закритої стоянки для легкових автомобілів №18 та №31 в користь [PERSON] за Договором про заміну сторони у Договорі про пайову участь будівництві гаражного боксу закритої стоянки для легкових автомобілів від 30.12.2009 року та Договір про відступлення права вимоги від 20.08.2013 року (відступлення права вимоги) (гаражний бокс №18) -Договором про заміну сторони у Договорі про пайову участь у будівництві гаражного боксу закритої стоянки для легкових автомобілів від 28.03.2014 року (відступлення права вимоги) (гаражний бокс №31), тому вказівка позивача про те, що відповідач несе витрати по виконанню договорів про пайову участь не заслуговує на увагу. Крім того, довідками від 01 червня 2016 року № 3/18-06/2016 та № 3/31-06/2016 спростовується той факт, що відповідач взагалі ніс будь-які витрати по вказаних договорів, так як вартість гаражного боксу оплачена [PERSON]. Посилання позивача на те, що дитина потребує медичного контролю та лікування, суд приймає до уваги, проте вимога позивача про стягнення додаткових витрат на дитину, яка передбачена ст.185 СК України, заявлена не була. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ( доходів ) боржника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved