Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

15 липня 2014 року Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишив заповіт, який був посвідчений 31.10.2011 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Відповідно до заповіту [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку, яка розташована на території Юрківської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, розміром 4,3083 га позивачу [PERSON] [PERSON] також видав довіреність [PERSON] на володіння вказаною заповіті земельною ділянкою, яка була посвідчена 31.10.2011 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області. Згідно матеріалів спадкової справи після померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] звернулись позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] У провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу [PERSON], про визнання заповіту недійсним. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.08.2013 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя залишено без змін. Відповідно до положень ст.1233-1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьом разі ця особа не може одержати право на спадкування. Відповідно до ст.122 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 66 ЗУ "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини. Таким чином, місце відкриття спадщини і знаходження самого спадкового майна - Оріхівський район Запорізької області. Після розгляду справи в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя та апеляційному суді Запорізької області, позивач у даній справі звернувся до нотаріуса для отримання Свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову, так як відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку. В постанові нотаріуса від 09.01.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної діі рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання. Право спадкування тісно пов'язане з правом власності, оскільки спадкування є одним із засобів набуття права власності. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому для визнання права власності на земельну ділянку позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Відповідно ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини. Перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, розширеному тлумаченню не підлягає. Правила виключної підсудності діють також у випадку пред'явлення кількох позовних вимог, пов'язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність. Позивач прохає визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Юрківської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, розміром 4,3083 га, кадастровий номер 2323988000:02:001:0016 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] на позовних вимогах свого довірителя наполягає, прохає їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, по невідомим суду причинам, про день слухання справи був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, чере засоби масової інформації - газету "Запорізька правда" №138 (23519) від 29 листопада 2014 року.(а.с.83,84). Представник третьої особи Приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з"явився, 02 жовтня 2014 року надав на адресу суду листа про розгляд справи без його участі. (а.с.25). Представник третьої особи Відділу Держземагенства у Пологівському районі Запорізької області в судове засідання не з"явився, по невідомим суду причинам, про день слухання справи був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб. Суд, заслухавши Представника Позивача- адвоката [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON]. (а.с.33). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки розміром 4,3083 га, що розташована на території Юрківської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку посвідчено державним актом на право власності на землю.(а.с.7). За життя [PERSON] склав заповіт (а.с.9). на користь позивача - [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 січня 2014 року (а.с.6) приватний нотаріус Оріхівської районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме відсутній оригінал державного акту. (а.с.6). Згідно матеріалів спадкової справи після померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] звернулись позивач [PERSON] (а.с.27) і відповідач [PERSON] (а.с. 42). Так, в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу [PERSON], про визнання заповіту недійсним. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.08.2013 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя залишено без змін. (а.с.11-12). Дослідженням копії спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.26-69) було встановлено, що позивач звернувся у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, але йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №28532116 від 31 жовтня 2011 року вбачається, що [PERSON] склав заповіт 31.10.2011 року виданий приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.10). Згідно листа Відділу Держземагенства у Пологівському районі Запорізької області №2084/01-05/0 який надійшов до суду 20 жовтня 2014 року, в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, вчинено запис про реєстрацію земельної ділянки на території Юрківської сільської ради Оріхівського району площею 4,3083 га, кадастровий номер 2323988000:02:001:0016 за [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серією ЯГ №311956 від 03.09.2008 року. (а.с.73), що також підтверджується Витягом про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2014 рік. (а.с.74). В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ч.2 ст. 116 ЗК України Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положення ст. 125 ЗК України зазначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1, п. "д" ч.3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереження її цільового призначення. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Цивільним кодексом України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в внаслідок його смерті (ст. 1218). Як визначено законодавчо, а саме ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Крім того, згідно правила ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; і теж зазначено і в ст. 60 Закону України "Про нотаріат". Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Також згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьом разі ця особа не може одержати право на спадкування. Статтею 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Таким чином суд, проаналізувавши надані документи, встановив, позивач згідно зі ст.ст. 1223, 1225 ЦК України, як спадкоємець за заповітом, має право на спадкування та враховуючи, що відсутність правовстановлюючого документу унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.182 ЦК України роз'яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /земельну ділянку/. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved