Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

22.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного їх віку, на кожну дитину, починаючи стягування від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона з відповідачем 14 травня 2007 року уклали шлюб зареєстрований Широкогребельською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей, які на даний час проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не приймає ніякої участі у їх вихованні. Самостійно утримувати дітей їй важко в зв"язку із тим, що їм постійно потрібні кошти на харчування, одяг, принадлежності для навчання, розвитку та інше, а це потребує значних витрат, які понести сама в повній мірі не може, а тому вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, надала до канцелярії суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Ткож просить справу розглянути у її відсутність, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неприбуття до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про день, час і місце судового заідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що підстав для відкладення розгляду справи згідно ст. 169 ЦПК України не має, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд здійснює заочний розгляд справи з врахуванням вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підвтерджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 3,4) Крім того, в ході розгляду справи судом встановлено, що малолітні діти сторін у справі проживають разом з матір'ю [PERSON] та перебувають на її повному утриманні, в той час як з боку відповідача належним чином його батьківський обов'язок не виконується. Відповідач у справі [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання своїх малолітніх дітей, хоча зобов"язаний, відповідно до вимог закону надавати. Також судом встановлено, що відповідач не повідомив суд про наявність обставин, які перешкоджають йому нести зобов"язання по утриманню своїх малолітніх дітей відповідно до вимог закону. Згідно з ст. ст. 180, 182 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства"батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до вимог ч.2 ст. 181 СК України, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved