Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

26.10.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 23.11.2013 року по вул. Карпинського в м. Маріуполі сталася дорожньо - транспортна пригода за участю двох транспортних засобів «ВАЗ» , номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хюндай 120», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якої автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження На момент дорожньо-транспортної пригоди між сторонами був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.04.2013р. №АС2362454, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність [PERSON] перед третіми особами, при використанні транспортного засобу ВАЗ державний номер 830-47ЕК. За результатом оцінки транспортного засобу визначено вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу. На підставі страхового акту № МФ-18827-АС-0002362454-2362454 від 10.04.2014 позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 34968,53 грн. 18.11.2014р. відповідачу було направлено лист №202ІЛЛ/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. У звязку з зазначеним, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 34968,53 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 1218,00 грн. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував, що у 3-й термін другий учасник ДТП [PERSON] письмово повідомив страхову компанію про ДТП , але вважає, що неповідомлення [PERSON] у 3-й строк у письмовому порядку про ДТП, згідно законодавства дає їм можливість в порядку регресу звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити в їх задоволенні. З пояснень відповідача та його представників в судовому засіданні вбачається, що у день дорожньо-транспортної пригоди відповідач виконав свій обовязок, щодо повідомлення позивача про страховий випадок. Так, у звязку з тим, що внаслідок операції на гортані відповідач не міг розмовляти, за нього здійснив дзвінок на номер [NUMBER] його брат [PERSON] та надав позивачу відомості про другого учасника дорожньо транспортної пригоди [PERSON] про поліси обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, їх адреси та контактні телефони. До місця дорожньо-транспортної пригоди стаховий агент не з'явився. Було запропоновано відповідачу зявитися в страхову компанію. Про необхідність надати письмове повідомлення протягом трьох днів по телефону відповідачу не зазначили. Будучи в стресовому стані і боячись рецидива інсульту відповідач пробув вдома кілька днів, щоб прийти в себе . 29.11.2013 року відповідач зміг з'явитися в страхову компанію, де йому запропонували написати письмове повідомлення на бланку встановленого зразка. Зазначили, що про факт настання страхового випадку позивачу було відомо протягом трьох робочих днів з дня ДТП та ніщо не порушувало прав позивача та не перешкоджало виконанню обовязків з виплати страхового відшкодування у майбутньому потерпілому. На підставі зазначеного просили відмовити у задоволенні позову. Вислухавши сторони, представників відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. 23.11.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2103 номерний знак 83047ЕК, у порушення вимог п.2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись по вул. Карпінського в Іллічівському районі м. Маріуполя, в районі перехрестя з вул. Гастело м. Маріуполя не був уважним, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримувався безпечної дистанції руху та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] При зіткненні транспортні засоби отримали механічні пошкодження, пасажир автомобілю [NUMBER] [PERSON] травмована. Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.12.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. 10.02.2014 року [PERSON], яка є власницею автомобіля [NUMBER], звернулася із письмовою заявою до позивача про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що відбувся 23.11.2013 року. Відповідно до звіту № 547/13 від 03.12.2013 року про оцінку автомобіля «Хюндай I20» держ. номер [NUMBER], проведеного субєктом оціночної діяльності ФОП «Горлов Миколай Миколайович» матеріальний збиток, нанесений власнику зазначеного автомобіля внаслідок його пошкодження складає 39800,67 грн. Згідно страхового акту позивача № МФ-18827-АС-0002362454-2362454 від 10.04.2014 року розмір страхового відшкодування, що підлягає до виплати, становить 34968,53 грн. За платіжним дорученням № 3721 від 08.05.2014 року позивачем [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 34968,53 грн. Після цього позивачем було предявлено письмову вимогу до відповідача від 18.11.2014 року про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу. Судом встановлено, що 18.04.2013 року між позивачем та [PERSON], згідно полісу №АС/2362454, був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2103 номерний знак 83047ЕК. Інформація про наявність вказаного полісу цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів також мається в довідці про дорожньо-транспортну пригоду №9306017, виданої 17.12.2013 року УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області, яка була представлена позивачем до позовної заяви із матеріалами страхової справи. 29.11.2013 року відповідачем було письмово повідомлено ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» про настання дорожньо-транспортної пригоди за його участю. Одночасно із цим, в судовому засіданні з пояснень представника відповідача стало відомо, що 23.11.2013 року після ДТП відповідач зі своїм братом [PERSON] з місця ДТП зателефонували в страхову компанію. Представник страхової компанії пояснив, що необхідно сфотографувати місце ДТП і автомобілі учасників, записати дані другого учасника, номери полісів, контактні телефони та із зазначеною інформацією з'явитися в страхову компанію, що він і зробив. Що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні. Згідно виписки з амбулаторної карти [PERSON] є інвалідом 3 групи по онкозахворюванню після операції на гортані з 2006 року, а згідно довідки до акту огляду МСЕК серія ААВ. №443980 з 01.08.2015 року йому встановлено 1 групу інвалідності строком до 01.08.2017 року. Рекомендовані заходи по відновлюванню працездатності лікування у невролога. За приписом статті 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком згідно статті 6 Закону є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Пунктами 9.1., 9.2. статті 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з положеннями статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1187, ч.1 ст. 1191, ст. 1194 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування; особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою неї шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з пп. «ґ» п. 38.1.1. ч. 38.1. ст. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховка у строки і за умов, визначених у ст. 33 цього Закону. В той же час, відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку письмово протягом 3-х робочих днів не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватися на загальних положенням про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. З урахуванням викладеного підстав для стягнення з відповідача коштів в порядку регресу з мотивів зазначених у позові немає. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,

Outcome: dismissed