Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов"язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою; визначити наступні способи участі позивача [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] [INFO], особисте спілкування: - побачення пять раз на тиждень: з понеділка по пятницю з 15.00 год. до 18 год. за місцем навчання доньки /відвідування дитячого садочку/, або за місцем її проживання, перебування; - побачення перша та третя субота та неділя кожного місяця, з 09 години ранку суботи до 20 години вечора неділі донька [PERSON] перебуває у батька за місцем його проживання; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул, тобто з 01.06. по 15.07 кожного року дитина проводить з батьком [PERSON]; - необмежене спілкування з донькою [PERSON] [INFO] особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; - у разі якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з донькою, або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з позивачем; - в день побачення позивача з донькою, він має право забирати доньку з дому, дитячого садочка, школи особисто; зобов"язати [PERSON], за два дні до дня побачення позивача [PERSON] з донькою, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, повідомити про це йому особисто на наступний день з дня настання таких обставин.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що фактично з того часу, як відповідач пішла з сімї, з грудня 2017 року у позивача [PERSON] почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача та осіб які очолюють коло відповідача її рідної сестри та матері, стосовно неможливості нормального спілкування позивача з донькою. По теперішній час, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. Відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрітися з донькою. Весь цей час позивач [PERSON] намагається налагодити нормальний звязок із дитиною, приймаючи участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечити її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Права позивача як батька сьогодні є порушеними, після декількох марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів , взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Позивач вказав, що час подачі позову вже майже півроку не бачить свою доньку [PERSON], в телефонній розмові позивачу, що він доньку більше не побачить. З січня 2018 року [PERSON] разом з відповідачем [PERSON], переїхала жити до м. Києва. Періодично, на вихідних та в святкові дні, [PERSON] з відповідачем приїжджає до м. Житомира де перебуває у своєї матері. Позивач вказав, що відповідач не повідомляє йому за якою адресою проживає з донькою в Києві. Позивач бажає мати можливість вільно, без участі будь - яких інших осіб спілкуватися з донькою, вирішувати абсолютно любі питання повязані з її розвитком як фізичним так і духовним, підвищувати її свідомість щодо оточуючого її світу, забезпечувати її усім необхідним та виховувати свою доньку у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батька та держави. 17.07.2018 року від адвоката відповідача [PERSON] надійшов відзивна позовну заяву, де зазначено наступне. Відповідач з донькою не самовільно залишила будинок №20 по вулиці О.Олеся в м. Житомир де проживали разом з позивачем, а саме через те, що позивач після чергової сварки та фізичного впливу вигнав відповідача з донькою із дому. За відсутності відповідача з донькою за добу змінив всі замки до вхідних дверей дому, аби не пустити Відповідача з донькою, які були змушені проживати у матері відповідача. Своїми діями позивач самоусунувся від виховання дитини, її матеріального забезпечення. Оскільки позивач не надавав матеріальної допомоги своїй доньки, Відповідач була вимушена звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів та 15.02.2018 року Судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/907/18 наказано стягувати з позивача аліменти на користь відповідача. Позивач звернувся до Служби у справах дітей Житомирської міської ради з заявою щодо визначення способу участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки. На підставі зазначеної заяви відповідач з'явилася на бесіду в Службу у справах дітей Житомирської міської ради де надала розгорнуту відповідь стосовно причин переїзду до міста Києва. Адвокат зазначає, що 04.07.2018 року донька прогулюючись з бабусею (матір'ю Відповідача) по центру міста Житомир, отримала величезний переляк, так як позивач підбігши зі спини доньки підхопив дитину на руки і почав разом з нею тікати. Донька була налякана, почала кричати та плакати. Бригадою центру екстреної медичної д іомоги та медицини катастроф була оглянута донька, яка перебувала у стресовому стані, дитині надали відповідну медичну допомогу, після медичного огляду дитині було встановлено діагноз: гостра реакція на стрес. Відповідач вважає, що така поведінка позивача відлякує не тільки сторонніх людей, але й доньку, своїми протиправними діями по відношенню до відповідача, сторонніх людей, родичів, після спроби втечі позивача з дитиною, донька ще більше почала боятись батька. На підставі чого, відповідач просила визначити наступний порядок участі у вихованні позивача з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], а саме: кожної першої та третьої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем фактичного проживання дитини в присутності матері дитини. Необмежене спілкування Позивача з малолітньою донькою [PERSON] засобами телефонного, поштового зв'язку; судові витрати по справі покласти на Позивача. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання 11.03.2019 року не зявились, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлена належним чином. В судовому засіданні 11.12.2018 року відповідач позовні вимоги не визнала. 06.03.2019 року від [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що перебуватиме у службовому відрядженні. Проте, суд вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає, оскільки відповідачем не надано відповідних доказів на підтвердження її перебування у відрядженні. Від представника третьої особи Органу опіки та піклування Житомирської міської ради [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду. Представник Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Пояснень від третьої особи не надходило. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить наступного висновку. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Під час судового розгляду встановлено та сторонами не заперечувалось, що неповнолітня [PERSON] проживає з матірю відповідачем. Згідно із ч. 8\~ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~та ст.ст. 2,\~8 ЦПК України, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 11Закону\~України «Про\~охорону дитинства» передбачає, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2\~ ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до частини другої\~статті 159 СК України\~суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Тлумачення\~статті 159 СК України\~свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тому, суд у першу чергу буде виходить з інтересів дитини, а не батьків. На що, звернув увагу суду і Верховний Суд (рішення від 04 квітня 2018 року, справа №756/2109/16-ц). Відповідно до\~частин 1-3\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо посилань відповідача, що вона несе витрати на забезпечення розвитку дитини (зокрема, укладає договори про надання спортивно-оздоровчих послуг для дитини, влаштувала дитину до приватного дитячого садочка) то суд зазначає, що порядок виконання обов"язків батьків щодо утримання дитини не є предметом розгляду у даній справі. Проаналізувавши викладені положення, суд дійшов висновку, що оскільки сторони самостійно, у позасудовому порядку не можуть дійти згоди про порядок побачень та спілкування батька з дитиною, позивач прагне спілкуватися з донькою, вирішувати питання повязані з її розвитком, фізичним, духовним, підвищувати її свідомість щодо оточуючого її світу, забезпечувати її усім необхідним та виховувати свою доньку у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батька та держави, вважає за необхідне усунути перешкоди позивачу у спілкуванні та побаченні з донькою, шляхом визначення способів його участі у вихованні доньки. З урахуванням віку дитини, а також тієї обставини, що батько з дитиною тривалий час не мав можливості спілкуватись, зв"язок дитини з матір"ю, психо-емоційний стан дитини, суд вважає за необхідне визначити можливість спілкування позивача з донькою в перші 6 місяців після набрання рішенням законної сили в присутності матері. Крім того, враховуючи, що відповідач на даний час проживає в м. Києві, її слід зобов"язати за два дні до дня побачення позивача з донькою, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Також суд розяснює, що визначені судом способи участі батька у спілкуванні із дитиною не позбавляють його права спілкуватися із дитиною в будь-який інший час та спосіб за домовленістю із відповідачем. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial