Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25 серпня 2015 року\~ Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який був уточнений, та мотивує тим, що 11 червня 2008 року між\~Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (надалі Позивач/Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10/2008/400790295 та додаткові угоди до кредитного договору, згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) на загальну суму 36190,00грн. (тридцять шість тисяч сто девяносто ) дол.. США 00 центів з кінцевим терміном повернення кредиту 09.06.2028 р. Згідно кредитного договору від 11.06.2008 р. [PERSON] зобовязана забезпечити щомісячну сплату суми мінімального необхідного платежу погашення кредиту та відсотків, щомісячна сума мінімального платежу склала 460,66 дол США , який вносяться до 10 числа поточного місяця, кінцевий термін повернення кредиту 09.06.2028р. (п. 3.3.1.-3.3.А. Кредитного договору; ст. 536 Цивільного кодексу України). Відповідно до додаткової угоди № 1 від 13.04.2009 р. до кредитного договору щомісячна сума мінімального платежу склала 460,66 дол США, яка вносяться до 10 числа поточного місяця, кінцевий термін повернення кредиту 06.06.2028р. Відповідно до додаткової угоди №2 від 14.10.2009 р. до кредитного договору щомісячна сума мінімального платежу склала 451,82 дол США , яка вносяться до 10 числа поточного місяця, кінцевий термін повернення кредиту 09.06.2028р. Відповідно до додаткової угоди № 3 від 16.04.2010 р. до кредитного договору щомісячна сума мінімального платежу складає 446,04 дол США, яка вносяться до 10 числа поточного місяця, кінцевий термін повернення кредиту 09.06.2028р\~. Для забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору 11.06.2008 р. було укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON]. Згідно п. 1. 1. Договору поруки № 10/2008/400790295 від 11.06.2008 р. поручитель [PERSON] та [PERSON] поручаються перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п. 1.1. даного договору повністю (чи у будь-якій частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обємі, що і позичальник (п. 1.2. договору поруки та ст. 553- 555 Цивільного кодексу України). Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому (п. 1.3. зазначеного договору). Кредитор набуває право вимоги від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані (п. 2.1. Договору поруки). Поручитель зобовязаний виконати взяті на себе зобовязання по договору поруки, не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобовязань і необхідності їх виконання поручителем (п. 2.2. договору поруки). Однак відповідачі не виконують свої\~ зобов»язання, мають заборгованість по кредитному договору станом на 21.09.2016 року складає 38468,87 доларів в т.ч. по кредиту - 32101,90 доларів США та відсоткам 6366,97 доларів США та 76712,09грн, в т.ч. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань - 46930,71 грн., що на 21.09.2016 р. за курсом НБУ є еквівалентом 1818,63 дол. США та штраф за порушення умов кредитного договору - 29781,38 грн., що на 21.09.2016 р. за курсом НБУ є еквівалентом 1154,07 дол. США Просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором в указаному розмірі. 27.04.2016 р.\~ представник [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з\~ зустрічним позовом до банку, в якому просить визнати недійсними пункти 1.1., 1.5 кредитного договору № 10/2008/400790295 06.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний Надра» в особі начальника відділення №14 ФВАТ КБ «Надра» Сумське РУ Слобожанщина» [PERSON] та [PERSON]. В обгрунтування своїх вимог представник позивача по зустрічному позову зазначила , що зазначені пункти є недійсними. ВАТ КБ «Надра» порушено обов»язок попереднього письмового повідомлення позичальника про сукупну вартість кредиту , в тому числі про одноразову комісію в розмірі 3,4% вартості кредиту. З метою отримання позики [PERSON] заповнила анкету- заяву клієнта , в якій просила надати їй кредит в розмірі 35000 доларів США. Інформації щодо необхідності сплати комісії в розмірі 3,4% від суми кредиту, в анкеті не зазначено, чим порушено вимоги ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банком України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту , затвердженні Постановою Правління національного банку України від 10.05.2007р. за №168, яка була чинною на момент укладання договору ( надалі- Правил) . Пунктами 2.1-2.5 цих Правил встановлено , що банки зобов"язані перед укладанням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищеиаведеною інформацією. Банки розробляютьформу (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів. Вищевказаного обов'язку із повідомлення [PERSON] про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в тому числі про необхідність сплати комісії за видачу кредиту) шляхом підписання позичальником спеціально розробленої банком форми такого повідомлення, кредитодавець не виконав. Проте 11.06.2008р., надавши позичальнику примірник договору для підписання, банком в п. 1.1., 1.5. даного Договору була включена умова про сплату позичальником одноразової комісії в сумі 1190 дол. CILIA., яка складає 3,4% від суми виданих коштів. В наслідок цього загальна вартість кредиту значно зросла, окрім того значно збільшилась і сума процентів за користування кредитом, яка нараховувалась на загальну суму тіла кредиту та одноразової комісії. Таким чином, банк умисно ввів [PERSON] в оману щодо сукупної вартості кредиту. Пунктами 1.1., 1.5. до договору було включено умову, яку законодавством заборонено встановлювати в кредитних договорах. Згідно п. 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту банки не мсиоть права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з .метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Проте банком всупереч вищевказаним нормам законодавства було включено до Договору умову про сплату позичальником одноразової комісії за розрахунки за цим Договором. Під поняттям «Розрахунки за кредитним Договором» вбачається надання кредитних коштів позичальнику банком та погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом позичальником па користь банку. Ці дії не містять під собою жодних банківських послуг, фактично вчиняються банком чи споживачем на виконання обов'язків за кредитним договором. За надання якої саме безпосередньо банківської послуги встановлений обовязок позичальника сплатити одноразову комісію, договором не визначено. Отже, окрім іншого, сторонами не досягнуто домовленості щодо істотної умови договору в частині сплати одноразової комісії, а саме щодо предмету даного зобовязання -послугу яка надається банком. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також' інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Умовами про сплату одноразової комісії за розрахунки за договором , встановлена п.п.1.1, 1.5 Договору , суперечить законодавству , а отжев силу ч.1 ст. 215 ЦК України є недійсним. У судовому засіданні\~представник позивача за первісним позовом, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав , зазначених в позові , в задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити в звязку з необґрунтованістю, та пояснила , що відповідач [PERSON] під час укладання кредитного договору була ознайомлена з умовами кредитування споживчої нерухомості, отримала кошти, чим підтвердила згоду з умовами договору. Підписавши договір , [PERSON] , підтвердила, що ознайомлена в письмовій формі з умовами надання кредиту , в тому числі його особливостями, перевагами та недоліками, а також іншої інформації. Відповідач [PERSON] тривалий час користувалася коштами , отриманими на підставі кредитного договору , що свідчить про те , що весь цей період умови кредитного договору її задовольняли . І тільки після того , як позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору , відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом. Посилення відповідача [PERSON] на те , що про порушення своїх прав вона дізналася отримавши копію позовної заяви не відповідає дійсності. Про розмір щомісячної сплати суми мінімального необхідного платежу погашення кредиту та відсотків відповідачу [PERSON] було відомо з графіку повернення кредиту , який був нею підписаний . Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засідання зустрічний позов підтримали в повному обсязі з підстав , зазначених в позові.В задоволенні первісного позову просили відмовити. Так , відповідач [PERSON] у судовому засідання пояснила , що у зв"язку з відсутністю матеріальної можливості продовжити сплату суми необхідних платежів погашення по кредитному договору , вона звернулася до суду із зустрічним позовом. Вважає , що є вина відповідача по її позову з приводу того , що збільшився курс долара по відношенню до гривні. Про те , що вона вимушена оплачувати кожного місяця велику суму необхідного платежу погашення кредиту їй стало відмово із даних первісного позову. Зазначені в графіку повернення кредиту та сплати відсотків суми, перевищують отримані нею доходи. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні пояснила , що позивач по первісному позову , направивши відповідачам по первісному позову вимогу про дострокове погашення кредиту та відсотків 07.08.2015р., в односторонньому порядку встановив новий строк виконання зобов"язання- через 30 днів з дня отримання вимоги . Проте позивач звернувся до суду 25.08.2015р. , тобто до спливу 30-денного строку з дня отримання відповідачем [PERSON] вимоги банку, тобто до настання строку виконання зобов"язаннь [PERSON]. Отже , станом на день подання позовної заяви права позивача по первісному позову порушені не були, оскільки строк виконання відповідачем зобов"язань із дострокового погашення кредиту не настав, а тому звернення до суду за захистом порушених прав було безпідставним. Відповідачі по первісному позову [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явились з невідомих суду причин , про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд , враховуючи думку учасників судового засідання , які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності нез"явившихся осіб , вважає можливим розглянути справу у відсутності [PERSON] та [PERSON] з урахуванням доказів , що є у справі. Суд вислухавши думку учасників процесу, вивчивши письмові докази , що є у справі, вважає , що первісний позов є обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню, в той час як зустрічний позов задоволенню не підлягає. Судом\~ встановлено, що 11 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (надалі Позивач/Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10/2008/400790295 та додаткові угоди до кредитного договору, згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) на загальну суму 36190,00грн. (тридцять шість тисяч сто девяносто ) дол.. США 00 центів з кінцевим терміном повернення кредиту 09.06.2028 р. (а.с. 9-11). Додатком №1 до зазначеного кредитного договору встановлений графік повернення кредиту та сплати відсотків , з яким відповідач [PERSON] ознайомлена , про що свідчить її підпис ( а.с. 12-14). Згідно з п. 4.2.4 кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов"язань щодо повернення кредиту , сплати нарахованих відсотків та інших платежів , передбачених цим договором , можливих штрафних санкцій , якщо позичальник не вніс мінімальний платіж у термін , визначений п.3.3.3 кредитного договору. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 13.04.2009 р. до кредитного договору щомісячна сума мінімального платежу склала 460,66 дол США, яка вносяться до 10 числа поточного місяця, кінцевий термін повернення кредиту 06.06.2028р.(а.с. 15-18) Згідно з п. 3.2.3 додаткової угоди №1 від 13.04.2009р. до кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів , сплати комісії у вигляді плати за управлінням кредитом та можливих штрафних санкцій. Відповідно до додаткової угоди №2 від 14.10.2009 р. до кредитного договору та додатку №2 щомісячна сума мінімального платежу склала 451,82 дол США , яка вносяться до 10 числа поточного місяця, кінцевий термін повернення кредиту 09.06.2028р.(а.с. 19-22) Відповідно до додаткової угоди № 3 від 16.04.2010 р. до кредитного договору та додатку №3 щомісячна сума мінімального платежу складає 446,04 дол США, яка вносяться до 10 числа поточного місяця, кінцевий термін повернення кредиту 09.06.2028р .(а.с. 23-26) Для забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору 11.06.2008 р. було укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON].\~\~(а.с.28,29)\~. Згідно п.1.1 договорів пруки поручителі поручаються перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов"язань , що витікають з кредитного договору\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно наданого позивачем розрахунку\~ заборгованість по кредитному договору становить на 21.09.2016 року складає 38468,87 доларів в т.ч. по кредиту - 32101,90 доларів США та відсоткам 6366,97 доларів США та 76712,09грн, в т.ч. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань - 46930,71 грн., що на 21.09.2016 р. за курсом НБУ є еквівалентом 1818,63 дол. США та штраф за порушення умов кредитного договору - 29781,38 грн., що на 21.09.2016 р. за курсом НБУ є еквівалентом 1154,07 дол. США. 07.08.2015р. позивач по первісному позову відповідачам направив вимоги про дострокового виконання зобов"язаннь протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги (а.с.30-32). Згідно заяви на видачу готівки від 11.06.2008р. [PERSON] видані кредитні кошти згідного кредитного договору № 10/2008/400790295 від 11.06.2008р. в розмірі 35000 доларів США (а.с.68). Меморіальним ордером №280 від 11.06.2008р. перераховано з рахунку [PERSON] на рахунок ПАТ КБ "Надра" кошти в розмірі 1190 дол. США (а.с.69). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2016 р. , ухваленого по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ "Надра" про визнання недійсним кредитного договору №10/2008/400790295 від 11.06.2008р. , укладеного між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] у задоволені позову відмовлено. Рішення набрало чинності (а.с.108-112). Зобов»язання виникають з підстав, передбачених ст..11 ЦК України, зокрема договорів. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦКУкраїни зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповіднодо умов договору та вимог законодавства. За кредитним договором банк\~ або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується\~ надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст. 1054 ЦК України). Статтею 610 ЦКУкраїни передбачено , що порушення зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням) , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася ,та сплати процентів , належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За договором поруки\~ поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку.Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником ( ч.1 ст. 553 ЦК україни). Згідно ст. 554 ч.1 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель\~ відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( солідарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату\~ основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків , якщо інше не встановлено договором поруки . Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним,якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК ( 435-15 ) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК ( 435-15 ) тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК ( 435-15 ) не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Відповідно до пункту 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачами по первісному позову взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено, у тому числі із сплати боргу за тілом кредиту, процентами, пенею та штрафу, тому первісний позов підлягає задоволенню. Однак в частині зустрічних вимог щодо визнання окремих пунктів кредитного договору недійним, судом не встановлено недійсності правочину, тому зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають . Посилення представника [PERSON]-[PERSON] з приводу того , що на день звернення до суду права позивача по первісному позову не були порушені , оскільки строк виконання відповідачем зобов"язань із дострокового погашеннч кредиту не настав , на думку суду , є безпідставним, і первісний позов може бути задоволений, оскільки строк виконання грошового зобов'язання настав до прийняття рішення по суті справи. Твердження [PERSON] з приводу того , що під час укладання кредитного договору їй не було відомо про розмір щомісячних платежів, які вони повинна буде уплатити банку в рахунок погашення отриманого кредиту, спростовуються умовами кредитного договору , додатком до нього та додатковими угодами з додатками до них , з якими [PERSON] була ознайомлена та підписала їх. Зазначені ствердження також споростовуються довідкою позивача по первісному позову про нарахування заборгованності по кредитному договор, згідно даним якої [PERSON] понад шести років здійснювала оплату коштів в рахунок погашення кредиту, і з цих підстав не могла не знати про розмір встановлених договорами щомісячних платежів. [PERSON], звертаючись до суду з зустрічним позовом про визнання п.п.1.1, 1.5 кредитного договору недійсним посилається на порушення відповідачем ст.11 ч.2 Закону України "Про захист прав споживачів" та ст.ст. 203 , 215 ЦК України. Однак , під час розгляду справи судом не встановлено умов порушення зазначених норм законодавства. Даний факт також встановлений і рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2016 р.. Підписавши кредитний договір з додатком до нього , а в подальшому і додаткові угоди , [PERSON] підтвердила свою згоду з умовами п.п.1.1 та 1.5 кредитного договору. Тому , враховуючи наведене , у суду відсутні підставі для задоволення зустрічного позову. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України , суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача по зустрічному позову стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved