Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

у жовтні 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про визнання права на обов"язкову частку у спадщині. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач у встановлений законом строк звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 28 липня 2015 року державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Абісовою Т.Ф. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Позивач зазначає, що на день смерті матері вона була непрацездатною, оскільки є пенсіонером за віком, а тому має право на обов"язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. У разі, якби спадкування відбувалося за законом, спадкоємцями 1 черги за законом були б дочки померлої - позивач та відповідач [PERSON]. Таким чином, при спадкуванні за законом кожній з них належала б 1/2 частина спадкового майна. Позивач, як непрацездатна дочка померлої, має право на обов"язкову частку - 1/2 від 1/2 частини спадкового майна, тобто 1/4 частину від усього спадкового майна. За таких підстав, позивач просила визнати за нею право на обов"язкову частку у спадщині після [PERSON], померлої [INFO] року, в розмірі 1/4 частин від всього спадкового майна. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 21 т.1) У липні 2017 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог. (а.с. 73 т.2) Просила: - визнати за нею право власності на обов"язкову частку у спадщині після померлої [INFO] року [PERSON] в розмірі 1/8 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 57,15 кв.метрів, житловою площею 34,3 кв.метрів; - визнати за нею право власності на обов"язкову частку у спадщині після померлої [INFO] року [PERSON] в розмірі 1/4 частини іменних цінних паперів (акцій) Київського виробничого об"єднання "Красный резинщик" тепер це "Київгума", які належали померлій; - визнати за нею право власності на обов"язкову частку у спадщині після померлої [INFO] року [PERSON] в розмірі 1/4 частини від залишку пенсійного вкладу у ПАТ "Державний ощадбанк України" Головного управління у м. Києві та Київській області ТВБВ № 10026/03 в м. Києві, номер особового рахунку № [NUMBER] (5156-22оф). У квітні 2018 року [PERSON] повторно подала уточнену позовну заяву (а.с. 1 т.3). Просить: - визнати за нею право на обов"язкову частку в спадщині після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року; - визнати за нею право власності на 1/8 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 57,15 кв.метрів, житловою площею 34,3 кв.метрів, як обов"язкову частку в спадщині за законом після смерті [PERSON]. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року за клопотанням представника відповідача у даній справі призначено в порядку загального позовного провадження підготовче судове засідання. (а.с. 67 т.3) 25 липня 2018 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву. (а.с. 80 т.3) Просить відмовити в задоволенні позову [PERSON], оскільки право позивача на обов"язкову частку в спадщині не порушується та визнається всіма учасниками нотаріального процесу по оформленню спадщини після смерті [PERSON] Також зазначає, що у постанові від 28 липня 2015 року державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори, якою відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв"язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, відсутнє посилання чи зверталась нотаріус до [PERSON] з проханням надати необхідні правовстановлюючі документи, чи були встановлені факти відмови [PERSON] надати відповідні документи, з огляду на те, що в матеріалах спадкової справи міститься копія відповідного свідоцтва про право власності на житло. Крім того, зазначає, що [PERSON] мала негативні відносини з [PERSON], не надавала їй необхідну допомогу, коли остання її потребувала, здійснювала над [PERSON] психологічне насилля (обзивала, використовувала в домашній роботі, шантажувала, здійснювала психологічний тиск щодо майна тощо). [PERSON], на думку відповідача, є забезпеченою особою, вона має добрий матеріальний стан, квартиру, автомобіль, житловий будинок з земельною ділянкою та має можливість отримувати додаткові доходи. [PERSON] вважає, що у суду є всі підстави зменшити розмір обов"язкової частки з 1\\4 до 1/16. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та дана справа призначена до судового розгляду по суті. (а.с. 101 т.3) В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення з мотивів, наведених у відзові. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON]. (а.с. 21 т. 2) Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дві доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час життя [PERSON] на випадок смерті вчинила заповіт, посвідчений Другою київською державною нотаріальною конторою 27 березня 1998 р., яким належне їй на праві власності майно заповіла [PERSON]. (а.с. 38 т.2) З матеріалів спадкової справи № 912/2014 після померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що 23 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] (а.с. 22 т.2) 23 січня 2015 року [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], до Другої київської державної нотаріальної контори. (а.с. 20 т.2) Проте, постановою від 28 липня 2015 року державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Абісовою Т.Ф. відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв"язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. (а.с. 7 т.1) Відповідно до ст.ст. 1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Спадковим майном, що входить до складу спадщини та щодо якого виник спір є частка у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 березня 1994 року сектором приватизації Московської районної в м. Києві державної адміністрації, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. (а.с. 44 т.2) Таким чином, спадковим майном є 1/2 частина квартири [ADDRESS]. При визначені розміру обов'язкової частки враховується, що на момент смерті спадкодавця, спадкоємцями за законом першої черги були б: [PERSON], [INFO], яка була непрацездатною, та [PERSON], [INFO]. Таким чином, обов'язкова частка у спадщині непрацездатної [PERSON] складає 1/4 частину спадкового майна, тобто 1/8 частина квартири [ADDRESS]. Заперечуючи проти задоволення позову, [PERSON] просить зменшити розмір обов"язкової частки у спадщині з 1/4 частини до 1/16. Вказує про те, що [PERSON] мала негативні відносини з [PERSON], не надавала їй необхідну допомогу, коли остання її потребувала, здійснювала над [PERSON] психологічне насилля (обзивала, використовувала в домашній роботі, шантажувала, здійснювала психологічний тиск щодо майна тощо). У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Як установлено в судовому засіданні, [PERSON] народилася [INFO] року, померла у віці 89 років. На час смерті була пенсіонером за віком, проживала за адресою: [ADDRESS]. Останні роки свого життя спадкодавець хворіла, неодноразово проходила лікування в медичних закладах, проходила обстеження та лікування, що не заперечується сторонами у справі. З матеріалів справи вбачається, що у 2009 році [PERSON] знаходилася на лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 7 з діагнозом черезвертлюговий (латералбний шийки) перелом лів. стегна зі зміщенням. (а.с. 129 т. 1) Проведено оперативне лікування (система Гамма ХМ). Сторони у справі витрачали власні кошти для забезпечення ліками, необхідного догляду, утримання та медичного обслуговування спадкодавця. Зокрема, вироб медичного призначення "Гамма ХМ", вартістю 9 400 грн., був придбаний за кошти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У 2011 році [PERSON] отримала травму шийки стегна вдруге. [PERSON] одружена, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], одружена, постійно проживає за місцем реєстрації чоловіка [PERSON] На підтвердження обставин иатеріального стану [PERSON] доказів не надано. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у користуванні [PERSON] знаходилася земельна ділянка [ADDRESS], яка була їй передана у власність на підставі рішення № 846-36-V Глевахівської селищної ради від 18 травня 2010 року. Рішенням № 122-05-VI від 08 липня 2011 року вказане рішення було скасовано за заявою [PERSON], у зв"язку з чим вказана земельна ділянка перейшла у користування [PERSON] та членів її сім"ї, а відповідач була прийнята у члени садового масиву "Глеваха-3". (а.с. 167-174 т.1) Судом за клопотанням сторін було допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідки пояснили, що часто бачили [PERSON], яка гуляла на вулиці. Також майже кожного дня бачили [PERSON], яка з сумками відвідувала [PERSON] Позивач [PERSON] також відвідувала [PERSON], приносила їй продукти харчування, телефонувала матері. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру обов»язкової частки у спадщині, передбачених ст.1241 ч.1 ЦК України. Право [PERSON] на обов"язкову частку у спадщині, як непрацезданої особи, передбачено законом, а тому суд не вбачає підстав для задоволення її позовних вимог про визнання за нею права на обов"язкову частку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: partial