Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом ( який було уточнено в процесі розгляду справи) до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано рішенням суду від 18.05.2018. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2014 року народження, які після розірвання шлюбу проживають з позивачем. Відповідач тривалий час проживає за кордоном у Республіці Польща. Деснянським районним судом м. Києва 11.04.2018 по цивільній справі №754/4148/18 видано виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача,при цьому зазнача, що рішення суду відповідачем виконується, однак в процесі виховання дітей останній участі не приймає. Зауважує також щодо основних причини розірвання шлюбу, а саме приниження, знущання, психологічне та фізичне насилля зі сторони відповідача, що вплинуло на психологічний стан дітей. Позивачем здійснювались спроби налагодити стосунки з відповідачем, однак безрезультатно. Зокрема на намагання позивача отримати згоду від відповідача на реєстрацію доньки відповідач давав негативну відповідь. Зважаючи на зазначене, позивач вимушена звернутись до суду та просить визначити місце проживання дитини та стягнути витрати на правничу допомогу з відповідача. 10.09.2021 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 20.10.2021 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача - адвокат Д.М.Кравець визнає вимоги позову в частині визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю, однак заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу у зв`язку з недоведеністю дійсності витрат, їх необхідності, розумності з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. 13.12.2021 від третьої особи Служби у справах дітей та сім"ї Деснянської районної державної адміністрації в м. Києві до суду надійшов висновок про доцільність визначення місця проживання дитини. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в частині визначення місця проживання дитини, відмовляється від стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, визнають вимоги позову в частині визначення місця проживання дитини, в іншій частині-заперечують щодо стягнення правової допомоги. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направлено до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, в порядку ч. 3 ст. 200 та ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.05.2018. (а.с.17-19) Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. На підставі судового наказу, виданого 11.04.2018 Деснянським районним судом м. Києва, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с.20-21) Відповідно до Розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 29.06.2021 №449 затверджено Ввисновок служби у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА в м. Києві про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю для її тимчасового виїзду за межі України. (а.с.24-25) Відповідно Розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 29.06.2021 №442 затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА в м. Києві про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю для її тимчасового виїзду за межі України. (а.с.26-27) В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України " вказано, що при розгляді вимог про місце проживання дітей та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судом встановлено, що позивач має постійне місце роботи в Дочірньому підприємстві «БІК УКРАЇНА» (а.с.28-29), отримує стабільний дохід та має постійне місце проживання, що підтверджується договором аренди квартири від 30.05.2020. (а.с.14-16) Згідно з Висновком Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві про визначення місця проживання дитини №101-8708/04 від 19.11.2021 вважають за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Враховуючи вказане та на підставі наведених правових норм, зважаючи на факт визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову та визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] - разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , оскільки визначення місця проживання дітей має важливе значення та безпосередньо пов"язане з виникненням прав та обов"язків дітей, матері, питання щодо розміру аліментів, додаткових витрат на утримання дітей, тимчасового виїзду до іншого місця відпочинку та/або лікування. Зокрема, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги позову щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з адвокатським супроводом, оскільки позивач відмовилась в цій частині від вказаної вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вбачається, що позивачем за подання позову сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, на користь позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 454 грн. Інша частина судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved