Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач у жовтні 2014 року звернувся до суду з позовом, яким, після зменшення вимог, просив стягнути із відповідачів, солідарно, 58 389,95 грн. - заборгованості по кредитному договору та понесені ними судові витрати. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі до суду не з"явились, про день та час розгляду справи повідомлялись, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подавали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Так з"ясовано, що 06.08.2008 року між філією- Кіровоградське обласне управління АТ " Ощадбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №357, згідно якого останньому надано кредит в сумі- 65 000,00 грн. на 10 років, з терміном остаточного погашення кредиту 06 серпня 2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20 % річних. Відповідно п. 4.3 Договору, позичальник зобов"язався належним чином виконувати взяті на себе зобов"язання за Договором. Повернути Кредит в сумі 65 000,00 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов"язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором. У відповідності до п. 5.1., 5.2. вказаного вище договору, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов"язань по цьому Договору Сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому Договору та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф). За порушення взятих на себе зобов"язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов"язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,6 % суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення (а.с. 19-22). В забезпечення виконання зобов"язань по кредитному договору №357 між ВАТ " Державний ощадний банк України" в особі заступника начальника філії- Кіровоградське обласне управління ВАТ " Державний ощадний банк" Лагоди Наталії Григорівни та [PERSON], а також із [PERSON] укладено договори поруки №361 та №362 від 06.08.2008 року. Згідно п. 3.1 вказаних Договорів поруки, у випадку невиконання Боржником його зобов"язань перед Кредитором згідно Кредитного договору Поручитель і Боржник відповідають перед Кредитором, як солідарні боржники. Положеннями статті 629 ЦК закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 554 п.1, п.2 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2011 року позов ВАТ « Державний ощадний банк » до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ « Державний ощадний банк » - 75 719,30 грн. заборгованості по кредиту, 757,19 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 46). При цьому, з»ясовано, що внаслідок несплати кредитної заборгованості після винесення рішення суду станом на 02.10.2014 року заборгованість становить: відсотки- 20 960,19 грн., пеня- 17 825,64 грн., 3 % річних по всіх сумах простроченої заборгованості- 1 901,66 грн., 3 % річних по всіх сумах простроченої заборгованості по відсотках- 3 176,11 грн., суми втрат від інфляції по простроченому кредиту- 8 106,99 грн., суми втрат від інфляції по простроченим відсоткам- 6 419,36 грн., а всього- 58 389,95 грн., розрахунок якої додається ( а.с. 90-96 ). У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Крім того, стаття 625 ЦК передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Аналіз даної норми права вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму заборгованості не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Індекс інфляції - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні. Норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів, як це передбачено ч. 2 ст. 509 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов"язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов"язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов"язання, передбачених договором або законом, зобов"язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов"язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов"язки сторін зобов"язання. У даних правовідносинах виконанням зобов"язання є повна сплата відповідачами суми кредиту та нарахованих відсотків за весь час користування кредитними коштами. Боржник був попереджений про існуючу заборгованість вимогою за вих. № 16-08/1582 від 17.09.2014 року. Так само, про існуючу заборгованість були попереджені поручителі - вимогою за вих. № 16-08/1583, № 16-08/1584 від 17.09.2014 року ( а.с. 42-45). Однак, станом на 02.10.2014 року заборгованість за кредитом не погашена. Ухвалення Кіровським районним судом м. Кіровограда рішення про стягнення заборгованості не припиняє права банку як кредитора та обов'язки відповідача як боржника за кредитним договором, так як за змістом ст.ст. 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для припинення грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, вимоги позивача законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню - по 194,64 грн., з кожного, судового збору.

Outcome: approved