Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обгрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 19 липня 2003 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області. Від даного шлюбу у сторін народилися діти - донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років стосунки між сторонами поступово погіршувалися, що в кінцевому результататі призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи в сім`ї постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають їхні з позивачем неповнолітні діти, що негативно впливає на їх психологічний стан та спричиняє душевні страждання позивачу. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї; він не здатний підтримувати моральну атмосферу у сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги. Відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає алкгольні напої, що спричиняє домашнє насильство в сім`ї. Сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство; не пов`язані спільним побутом. Шлюб існує формально. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, про що складено актовий запис № 33. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітні діти - донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та окремо проживають. Спільне господарство не ведуть. Кожен із них має кардинально різні погляди на життя, на взаємні права та обов`язки подружжя. Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Шлюб існує формально. Позивач заперечує подальше збереження сім`ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим в зв"язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved