Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

05.01.2015 року до Ульяновського районного суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором звернулось Публічне Акціонерне Товариство "Дельта Банк", представник позивача - Духота І.В., в якому зазначено, що між Позивачем (який є правонаступником ТОВ "Комерційний Банк "Дельта") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-23507-071111 від 07.11.2011 року. Відповідно до п.1.2. вищевказаного договору Позивач (Банк) відкрив Відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] та відкрив кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 5000 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідачка зобов"язалась в порядку та на умовах, що визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а ткож здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Станом на 09.10.2014 року [PERSON] не виконує належним чином зобов"язання за договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 6004,66 грн. (тіло кредиту). У зв"язку з цим позивач вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 6004,66 грн. та 243,60 грн. судового збору. Позивач у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У позовній заяві зазначив, що не заперечує проти задоволення заочного рішення та просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву, якою визнала позовні вимоги та просила слухати справу за її відсутності. Вивчивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що між Позивачем (який є правонаступником ТОВ "Комерційний Банк "Дельта") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-23507-071111 від 07.11.2011 року (а.с.3-7). Відповідно до п.1.2. вищевказаного договору Позивач (Банк) відкрив Відповідачці картковий рахунок [NUMBER] та відкрив кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 5000 грн. При цьому, Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах кредитної лінії. Відповідачка в свою чергу, відповідно до умов Договору, зобов"язалась виконувати своєчасно та в повному обсязі розрахунки за договором, щомісячно сплачувати платежі в строки, визначені договором. Відповідачка [PERSON] своїх зобов"язань за Договором по погашенню кредиту належним чином не виконує та станом на 09.10.2014 року заборгувала перед ПАТ "Дельта Банк" 6004,66 грн. (тіло кредиту), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10). У судовому засіданні не була присутня, заперечень та клопотань проти позову до суду не подавала. Ст.ст. 1049,1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов"язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтями 530, 631 ЦК Ураїни визначено, якщо у зобов"язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Своєю заявою від 05.12.2014 року Відповідачка визнала позовні вимоги повністю. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved