Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначив, що згідно свідоцтв про народження (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Малоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області 22.10.1998 року та свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане Малоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області 01.11.1999 року) батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. 12 березня 2014 року батька неповнолітніх - [PERSON] позбавлено батьківських прав (рішення Любешівського районного суду від 12.03.2014 року по справі №162/178/14-ц). Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16.12.2009 року матір [PERSON] та [PERSON], [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на п"ять років. 24 березня 2014 року розпорядженням Любешівської РДА [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням Любешівської РДА від 31.03.2014 року №136 [PERSON] призначено опікуном над неповнолітніми [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Дніпродзержинської виправної колонії 34 від 17.04.2014 року [PERSON] відбувала покарання у місцях позбавлення волі, 29 березня 2014 року звільнена з Дніпродзержинської ВК-34. Згідно довідки, виданої Малоглушанською сільською радою Любешівського району №1161 від 17.09.2014 року [PERSON] зареєстрована на території сільської ради, але постійно не проживає, вихованням дітей не займається. Беручи до уваги вищевказані обставини, просять позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно до віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача Токар А.В. позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Прокурор Сергійчук О.О., представник органу опіки і піклування дітей Любешівської РДА Токар А.В. вважають, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], так як мати не проживає з дітьми, не займається їх вихованням, не цікавиться їхнім навчанням, не утримує дітей, окрім цього неповнолітні діти бажають виховуватись у сім"ї [PERSON], опікуна цих дітей. Суд, заслухавши думку прокурора і представника органу опіки та піклування та дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків є підставою покладання на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, п.2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я тощо. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є матір"ю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане Малоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області 22.10.1998 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане Малоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області 01.11.1999 року. З довідки, виданої Малоглушанською сільською радою Любешіввського району №1161 від 17.09.2014 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована, але не проживає постійно на території сільської ради та не займається вихованням дітей [PERSON] та [PERSON]. З інформації, наданої директором ЗОШ І-ІІІ ст. с. Мала Глуша, за №477 від 17.09.2014 року вбачається, що [PERSON], вийшовши з місця позбавлення волі, за час перебування у с. Мала Глуша Любешівського району не цікавилася навчанням та вихованням своєї дитини [PERSON], у навчальний заклад не з"являлася. З інформації, наданої дирекцією ДПТНЗ „Камінь-Каширське ВПУ" за №01/03-226 від 08.10.2014 року вбачається, що за період навчання [PERSON] його мама ні разу не з"являлася в навчальному закладі, не спілкувалася з майстрами виробничого навчання, класним керівником, вихователем, адміністрацією, умовами проживання учня та навчання абсолютно не цікавилася. З розпорядження Любешівської РДА №136 від 31.03.2014 року вбачається, що [PERSON] призначено опікуном над неповнолітніми [PERSON] та [PERSON]. Висновком органу опіки і піклування Любешівської РДА від 23.09.2014 року №1564/31/2-14 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 вказаного закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для її розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов"язки по вихованню неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], а саме не цікавиться життям та навчанням дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не займається їх вихованням, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ч.2 ст.182 СУ України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є встановленим, тому позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованим, що згідно п.2 ч. ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав та згідно ст.180 СК України стягнення аліментів. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved