Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

ПАТ "Альфа-Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит №208 від 23.02.2007 року, що був укладений між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 449500 доларів США та зобов"язувалася повертати кошти отримані у кредит, виплачувати проценти за користування кредитом у строки та на умовах, що передбачені договором. З метою забезпечення належного виконання зобов"язань за вказаним вище кредитним договором, між ПАТ "АКПІБ" та [PERSON] було укладено іпотечний договір №208/208 від 23.02.2007 року, відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку наступне майно: нежитлову будівлю санпропускника, ветаптеки, пункту штучного осіменіння, що знаходиться за адресою с.Лазещина, 1100, Рахівського району, Закарпатської області. Сторони оцінили предмет іпотеки в 737445 гривень. Правонаступником ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", згідно договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, являється ПАТ "Альфа-Банк". Відповідачка не надає своєчасно грошові кошти для погашенння заборгованості за кредитним договором, у зв"язку з чим, станом на 31.08.2015 року має заборгованість за кредитом в сумі 200409 гривень та по відсотках 14616,12 гривень. У зв"язку із систематичним порушенням своїх зобов"язань відповідачці також нараховано неустойку на суму 2474,11 гривень. На викоконання умов договору відповідачці було напрвлено вимогу про усунення порушнь умов договору та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але вимога залишилася невиконаною. На підставі наведеного, просять, в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №208 від 23.02.2007 року, яка станом на 31.08.2015 року становить 217499,31 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: нежитлову будівлю, санпропускника, ветаптеки, пункту штучного осіменіння, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Рахівський район, Лазещина, 1100, шляхом проведення прилюдних торгів, згідно ЗУ Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Крім того, просять стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 3262,49 грн. Представник позивача ПАТ "Альфа-Банк", [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи повідомлені належним чином про день та час розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, в судове засідання повторно не з"явилися, про поважність причин неявки суд не повідомляли. Згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 23.02.2007 року, між Акціонерним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 208, відповідно до якого відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 49500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 22.02.2027 року. Відповідачка була ознайомлена із правилами та умовами надання їй кредиту, що підтверджується її підписом у кредитному договорі від 23.02.2007 року, графіку погашення заборгованості та анкеті-заяві на отримання кредиту від 23.02.2007 року. Згідно договору №2 про внесення змін до кредитного договору від 23.02.2007 року, з 01 лютого 2010 року по 31 січня 2011 року відповідачці було встановлено процентну ставку за кредитом у розмірі 3% річних. За договором від 17.12.2012 року всі права за Договорами забезпечення, які належали ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" станом на 17.12.2012 року, перейшли до ПАТ "Альфа-Банк", а отже останній вправі звертатися до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, що являється предметом позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка, [PERSON], взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов вищевказаної угоди, не виконувала, внаслідок чого допустила заборгованість за кредитом. Станом на 31.08.2015 року, згідно розрахунку заборгованості за кредитом, складає 217499,31 гривень, зокрема: 200409,08 гривень - заборгованість за кредитом; 14616,12 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2474,11 гривень - заборгованість по пені. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що відповідачкою порушені умови кредитного договору, зокрема нею прострочено свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушено графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання відповідачкою [PERSON]. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якої у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно іпотечного договору №208/208 від 23 лютого 2007 року [PERSON] як власник (відповідно до свідоцтва про право власності яяя 801165, виданого 01.02.2007 року виданого Лазещинської сільської ради) майна: нежитлової будівлі, санпропускника, ветаптеки, пункту штучного осіменіння, що знаходяться в с.Лазещина, 1100, Рахівського району, Закарпатської області, поручилася за виконання [PERSON] кредитного договору №208 від 23.02.2007 року своїм майном. Зокрема, за умовами іпотечного договору №208/208 від 23.02.2007 року [PERSON], предметом іпотеки є нежитлова будівля, санпропускника, ветаптеки, пункту штучного осіменіння, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с.Лазещина,1100, і складається з наступного: будинок з надвірними спорудами загальною площею 164,25 кв.м., оціночна вартість 737445 гривень. 19.09.2015 року відповідачам було надіслано рекомендованим листом досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором загальною сумою 217499 гривень 31 копійку та необхідність повідомити банк про вирішення зазначеного питання протягом семи днів. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Зі змісту статті 41 Закону України "Про іпотеку" слідує, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачами умов договору, суд, за наявності для цього законних підстав, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України, до стягнення в користь ПАТ "Альфа-Банк" з [PERSON] та [PERSON] підлягають судові витрати, які були понесені позивачем по сплаті судового збору, в сумі по 1631 гривню 24 копійки з кожної.

Outcome: approved