Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

КС "[PERSON] Україна" звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки. Позивач посилається на те, що 08 вересня 2008 року між кредитною спілкою «[PERSON] Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого останньому було надано кредит в розмірі 5 700 грн. В цей же день з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки з відповідачем [PERSON]. Оскільки, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, утворилася прострочена заборгованість по кредиту, яка станом на 20 травня 2015 року становить 18568,77 грн., яку позивач просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але подав суду заяву в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що КС "[PERSON] Україна" не мала права звертатися до суду з позовом, оскільки 26 березня 2014 року між кредитною спілкою «[PERSON] Україна» та [PERSON] як членом кредитної спілки було укладено договір відступлення права вимоги (цесія), за яким до нього перейшло право грошової вимоги первісного кредитора. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, але подав суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позов не визнає та просить відмовити позивачеві у його задоволенні. Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи встановлено, що 08 вересня 2008 року, [PERSON] будучи членом кредитної спілки «[PERSON] Україна», отримав у кредитної спілки кредит в розмірі 5 700 грн. відповідно до кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки з відповідачем [PERSON]. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідност. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Проте, [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконував і відповідно до розрахунку суми заборгованості борг відповідача перед кредитною спілкою станом на 20.05.2015 року складає 18568, 77 грн.. Як було встановлено в судовому засіданні, 26 березня 2014 року між кредитною спілкою «[PERSON] Україна» та [PERSON], як членом кредитної спілки було укладено договір відступлення права вимоги (цесія), за яким до позивача перейшло право грошової вимоги первісного кредитора щодо погашення заборгованостей з боржників, в тому числі і відповідачів, які виникли на підставі кредитних договорів. [PERSON] було подано позов до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту у сумі 16955, 68 грн. на підставі договору кредиту №69-09/08ККа від 08.09.2008 р., укладеного між спілкою «[PERSON] Україна» та гр. [PERSON] та договору про відступлення права вимоги (цесії) від 26.03.2014 р., згідно із яким [PERSON] спілка «[PERSON] Україна» відступила право вимоги за низкою кредитних договорів . Гощанський районний суд Рівненської області своїм рішенням від 20.03.2015 року по справі №563/750/14-ц відмовив позивачу [PERSON] в задоволенні позову. Постановлюючи своє рішення суд не зазначив про недійсність або нікчемність Договору про відступлення права вимоги від 26.03.2014 року. Таким чином, Договір про відступлення права вимоги, укладений між громадянином [PERSON] та спілкою «[PERSON] Україна» продовжує існувати і на момент подачі позовної заяви спілкою «[PERSON] Україна» до [PERSON] та [PERSON]. Позивачем не доведено факту припинення або розірвання Договору про відступлення права вимоги, тобто про набуття (поновлення) спілкою «[PERSON] Україна» права вимоги на стягнення заборгованості за договором кредиту №69-09/08ККа від 08.09.2008 року. Отже, на момент розгляду справи по суті, КС «[PERSON] Україна» не доведено факту порушення її прав, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed