Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

28 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду зі вказано вказаною вище позовною заявою і уточнивши позовні вимоги, просив ухвалити судове рішення, яким встановити постійний, безоплатний земельний сервітут розміром 1 м на 13,12 м, шляхом зобов"язання [PERSON] та [PERSON] на належній їм земельній ділянці по [ADDRESS] у м. Конотопі не встановлювати капітальної огорожі та капітальних стін на відстані ближче 1 метра до стіни жилого будинку літера Б-1 по [ADDRESS], що має довжину 13,12 м і прилягає до земельної ділянки відповідачів по [ADDRESS] у м. Конотопі. Водночас, просив надати йому доступ до будинку з метою обслуговування та ремонту. Обгрунтовуючи вимоги тим, що в [ADDRESS] який належить йому на праві приватної власності. Поряд знаходиться земельна ділянка і будинок відповідачів [NUMBER]. Межа земельних ділянок проходить на відстані 50 см від його будинку, внаслідок чого виникають сварки у зв"язку з тим, що не можуть знайти порозуміння щодо належного обслуговування належного йому будинку. У зв"язку з чим і звернувся до суду. У судовому засіданні позивач і його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідачі [PERSON] і [PERSON], кожен окремо, проти задоволення вимог заперечували, стверджуючи, що ніколи не перешкоджали і не перешкоджають [PERSON] обслуговувати і ремонтувати будинок, який побудований з порушенням будівельних норм. Позивач має бажання незаконно заволодіти і користуватися їх земельною ділянкою і не представив доказів, що нормальне господарське використання свої земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом їх земельної ділянки. Питання земельного сервітуту не було предметом досудового обговорення, а тому звернення до суду з цим позовом є передчасним. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Конотопський міськвиконком, Управління Держземагенства у Конотопському районі Сумської області надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, а при ухваленні судового ріщення покладаються на розсуд суду. (а.с.26-27) Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, та матеріали цивільної справи №2/577/710/14 вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 98 Земельного Кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Чинне законодавство (ст. 99 ЗК України) передбачає, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в)право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Згідно ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У судовому засіданні достеменно встановлено і це стверджується матеріалами справи, зокрема договорами дарування, свідоцтвом про право власності, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і не оспорюється сторонами, що позивачу на праві власності належить будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] в м. Конотопі, а відповідачам - по [ADDRESS]. (а.с.35-39,42-43,85-86) Межа земельних ділянок проходить на відстані 50 см. від будинку позивача, що, на його переконання і позбавляє можливості належного обслуговувати будинок у зв"язку з сим і виникла необхідність встановлення земельного сервітуту. Між сторонами спору, щодо розміру земельних ділянок не існує, що і підтвердили у судовому засіданні і ці обставини встановлені рішенням Конотопського міськрайонного суду від 15.09.2009р.(а.с.14) Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно зі ст. 402 ЦК сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Таким чином, земельний сервітут може бути встановлений судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості між цією особою та власником (володільцем) земельної ділянки. Відтак закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання належної його нерухомості, неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. Крім того слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Отже, встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), необхідно враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного використання як ділянки, так і нерухомості розташованої на ній, а умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб. Також слід чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Між іншим, земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється. За таких підстав, суд вважає, що позивачу необхідно було звернутися до відповідачів з пропозицією про укладення договору про земельний сервітут, у проекті якого запропонувати чіткі умови використання земельної ділянки, а у разі відмови укласти такий правочин - звернутися до суду. Суд не приймає посилання позивача на те, що направляв [PERSON] письмову пропозицію, щодо встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту з огляду на те, що така направлялася 09.10.2014р., тобто після пред'явлення вказаної позовної заяви і лише одному із співвласників.(а.с.89-90) Самі по собі пояснення свідка [PERSON] на те, що відповідач [PERSON] встановлює огорожу не є підставою для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 24.06.2014р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 28.07.2014р., в задоволенні позовних вимого [PERSON] до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту відмовлено .(а.с.14-16 та справа №2/577/710/14) Крім того, суд звертає увагу, що позовні вимоги про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту шляхом зобов"язання відповідача на належній останньому земельній ділянці не встановлювати на певній відстані до будівлі капітальної огорожі та капітальних стін, тобто фактично не вчиняти певних дій, при відсутності вимог безпосереднього користування чужою земельною ділянкою, не охоплюється поняттям земельного сервітуту в розумінні ст.98 ЗК України. Також слід зазначити, що відповідно до частини 3 статті 403 ЦК особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною 3 ст. 101 ЗК передбачено право власника чи землекористувача земельної ділянки, щодо якої встановлено сервітут, вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Проте, позивачем не доведено необхідності встановлення для нього безоплатного земельного сервітуту, не наведено обґрунтованих доводів, у зв'язку з чим повинен бути встановлений саме безоплатний сервітут. З урахуванням викладеного суд вважає, що заявлений позов є передчасним, безпідставним і необгрунтованим.

Outcome: dismissed