Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить поділити майно , яке є спільною сумісною власністю подружжя , а саме пральну машину, газову плиту, бензогенератор, млин електричний ,музикальну люстру, пластикові вікна , вмивальник з тумбою, унітаз, ванну, бойлер, вартість оновлення парового опалення, профнастіл на дах, кредит на весілля, гроші подаровані на весілля, пилосос, розрахункові гроші, золотий ланцюжок та золоту підвіску, вартість ремонту в кімнатах, всього на суму 127140 грн., виділивши йому газову плиту, бензогенератор, млин електричний , профнастіл на дах, 1/2 частину весільних грошей , 1/2 частину розрахункових грошей, золотий ланцюжок та золоту підвіску , 1/2 частину вартості ремонту в кімнатах будинку, 1/2 частину вартості кредиту на весілля , всього на суму 57340 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачкою вони перебували в шлюбі з 20.09.2013 року по 22.04.2016 року за час якого придбали вказане майно та провели ремонтні роботи на вказані ним суми. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали повністю , просять їх задовольнити . Відповідач та її представник вимоги не визнали , надали письмові заперечення , відповідно до яких позов є безпідставним , вимоги не доведені, так як частина майна була придбана до шлюбу , отже не є спільною власністю, частина майна придбана за кошти матері позивачки. Весільні гроші потрачені на оплату весільних послуг, позивач надав квитанції на оплату придбаних товарів, проте в них відсутні дані кому був відпущений товар. Золоті речі не купувалися , а що за розрахункові гроші відповідач взагалі не знає. В судове засідання викликалися свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила , що вона є матір"ю відповідачки. В 2013 році її дочка вийшла заміж за відповідача і прожила з ним до 2016 року. Проживали вони в будинку , який належить їй на праві власності. В період спільного проживання дочки з колишнім зятем був зроблений ремонт , всі матеріали придбані за її особисті кошти . Також за її кошти придбані газова плита , генератор та млин , весільні кошти потрачені на оплату весілля, щодо решти речей їй нічого не відомо. Свідок [PERSON], яка є матір"ю відповідача в судовому засіданні показала , що за час спільного проживання [PERSON] брав кредит для прибудови, на ремонт покрівлі , також кредит на весілля, придбав пральну машинку. На весілля йому подарувала сестра золотий ланцюжок та підвіску , які йому ніхто не повернув. Зі сторни відповідача були подаровані телевізор , мультиварка , сушка і мікроволновка , які повернули .Решта речей не повернуті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила , що коли [PERSON] прийшов до позивачки проживати будинок був в поганому стані, веранда була розвалена . За час його проживання відновили веранду , перекрили покрівлю , зробили ремонт в будинку, переслали поли, виклали плиткою стіни . [PERSON] хвалилася, що Саша брав кредит для ремонту. Хто давав гроші для придбання будівельних матеріалів та оплачував роботи не знає. До позовної заяви були надані сторонами товарні чеки , накладні та квитанції на придбання будівельних матеріалів, та різних товарів. Заслухавши сторони, їх представників, свідків та дослідивши письмові матеріали , суд приходить до наступного висновку. Статтею\~60\~Сімейного кодексу України визначено, що\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.\~При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього\~м зареєстровано лише за одним з подружжя. Відповідно до п.23\~Постанови\~пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.07 р. про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя,\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.\~Спільною сумісною\~ власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. При поділі майна подружжя, яке належить їм на праві спільної сумісної власності вважається, що частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначене шлюбним договором або домовленістю між ними. Крім того, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За наявності підстав, суд своїм рішенням може збільшити частку дружини, чоловіка, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ст.\~70\~СК України). Стаття \~61\~СК України визначає, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, зокрема це:заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя;гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за договором, укладеним в інтересах сімї;речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, статутний капітал та майно приватного підприємства (ТОВ, ПАТ і т.д.) (Рішення Конституційного Суду\~№ 17-рп/2012 від 19.09.2012). Відповідно до п. 24 Постанови пленуму ВСУ №11 від 21.12.07 р., при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України).Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. За змістом ст.\~57\~СК України не підлягає\~ поділу майно, що є особистою приватною\~ власністю дружини чи чоловіка. За загальним правилом, яке встановлено ст.\~71\~СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо між подружжям не було досягнуто домовленості поділ проводиться в судовому порядку. З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.\~Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка , зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.Проживання чоловіка та жінки однією сім"єю без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов"язків подружжя. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути обгрунтованим , тобто підтвердженим доказами. Відповідно до ст.11 ЦПК України , суд розглядає справи в межах заявлених вимог , на підставі доказів, які будуть надані сторонами. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності , суд лише сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи за неможливості самостійного отримання сторонами доказів. В судовому засіданні встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2013 року по 22.04.2016 року. Позивач просить поділити майно , яке вважає спільною власністю подружжя та надав перелік майна , яке повинно бути поділене. В даному переліку значаться музикальна люстра , пластикові вікна, вартість оновлення парового опалення , профнастіл на дах, ванна , пилосос, золотий ланцюжок та підвіска , вартість ремонту в кімнатах , млин. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того , що вказане майно придбане в період шлюбу за спільні кошти подружжя та роботи проведені за рахунок спільних коштів в шлюбі. Свідок [PERSON] зазначила , що ремонт будинку проводився , але хто оплачував його їй невідомо. Клопотання про призначення експертизи , витребування письмових доказів на підтвердження вартості матеріалів, робіт позивач не заявляв. Відповідач надала ряд документів , відповідно до яких будівельні матеріали , покрівельний матеріал придбавала її мати. Також відповідач надала документ , відповідно до якого мельниця придбана її матір"ю. Мати позивача зазначила , що золотий ланцюжок та підвіска були подаровані сестрою позивача йому , проте суд не вважає її свідчення належним доказом , оскільки вони не підтверджені письмово і вона взагалі є особою зацікавленою. Щодо кредиту , то позивач отримав його до вступу в шлюб 04.07.2013 року. Отже дані кошти не можуть вважатися спільною власністю подружжя . Відповідно до товарного чеку (а.с.10) пральна машина придбана до укладення шлюбу . отже не може бути об"єктом спільної сумісної власності . Товарні чеки на придбання бойлеру, тумби , бензогенератора , унітазу , газової плити видані по датам , в період перебування сторін в шлюбі , проте не містять даних хто придбав вказані товари. Щодо весільних коштів , відповідач визнає, що вони були , але в сумі 22000 грн. , які були передані в рахунок оплати вартості послуг на весілля. Тобто кожна сторона використала свою частину подарованих грошей повністю. Суду не надано жодних доказів , що вказане майно існує , речі не визначені за індивідуальними ознаками . Із вказаного позивачем переліку суд вважає , що кошти отримані позивачем при звільненні з роботи є спільною власністю подружжя , проте надана суду угода не містить суми коштів, які отримав позивач , позивач не надав доказів отримання саме вказаної ним суми , клопотання про витребування доказів на підтвердження не заявляв. Відповідач заперечує щодо внесення даних коштів в спільний сімейний бюджет , отже за недостатності доказів , суд не може вирішити долю цих коштів. Отже позовні вимоги є недоведеними , а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed