Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 01.08.2016 року по 15.12.2017 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості прохідника 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Наказом № 233-к від 29.07.2016 року був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Актом розслідування причин виникнення професійного захворювання за формою П-4 від 04.05.2018 року йому було встановлено наступний діагноз: хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий базальний пневмосклероз ЛН-1-11 ст. (першого, другого ст.), хронічна радикулопатія 15, S1 праворуч в ст. затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, та стійким больовим синдромом, рецидивуючий перебіг ( М54.1.7), гіпертонічна хвороба 1-11 си.ст.3 дифузний кардіосклероз, ризик 3, СН 0 ( 125.1).Переферична ангидистонія верхніх кінцівок. Згідно висновку МСЕК йому була призначена третя група інвалідності з 15.06.2018 року та визначена втрата працездатності за сукупністю 65% (35%-хронічний радикуліт та 30% хронічний бронхіт) Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 100000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, 100000 грн. Представник відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» надало відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до п. 16 і 19 професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовлених впливом шкідливих факторів- фізичне навантаження, в той час на підприємстві відповідач відпрацював 01 місяць 16 днів, працював прохідником підземним з повним робочим днем більше 32 років та був під впливом тих же шкідливих умов на інших підприємствах значно триваліший час ніж на підприємстві відповідача. Позивач захворів заздалегідь, а на підприємство відповідача його прийнято з 01.08.2016 року, тобто ознаки професійної хвороби розпочались до роботи у відповідача. Самим актом розслідування професійного захворювання не зазначено вини відповідача та позивачем не оскаржено акт відповідно до ст. 22 Закону України « Про охорону праці». На думку відповідача відповідальність у даній справі необхідно визначати пропорційно відпрацьованому часу в шкідливих умовах суми заявленого відшкодування, а саме сума відшкодування моральної шкоди відповідачем позивачу пропорційно часу перебування його у шкідливих умовах повинно складати 1800 грн. Враховуючи, що наявна вина відповідача в тому, що було прийнято на роботу позивача, який вже мав захворювання до прийняття його на роботу з 01.08.2016 р. до відповідача, а також, враховуючи нетривалий час його роботи у відповідача під впливом шкідливих факторів, вважають можливим стягнути з відповідача на користь позивача 4723 грн. моральної шкоди. Просили позовні вимоги задовольнити частково в межах суми однієї мінімальної заробітної плати - 4723 грн. ( а. с. 101-104). Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування надав пояснення, в яких зазначив, що 19.06.2018 року обласною МСЕК встановлено [PERSON] 65% втрати працездатності безстроково. Покровським відділенням було призначено позивачу одноразову допомогу в сумі 19470,10 грн., та щомісячну страхову виплату в сумі 19470,10 грн. Просили розглянути справу без участі представника ( а. с. 92). Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 150). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, підтримали наданий суду відзив на позовну заяву. Представник третьої особи УВД ФСС в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а.с. 92). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 01.08.2016 року по 15.12.2017 рік, де працював в якості прохідника 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах. ( а. с. 12). Наказом № 4127к від 15.12.2017 року позивача було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням ( а. с. 12). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04.05.2018 року позивачу встановлено діагноз : хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий базальний пневмосклероз ЛН-1-11 ст. (першого, другого ст.), хронічна радикулопатія 15, S1 праворуч в ст. затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, та стійким больовим синдромом, рецидивуючий перебіг ( М54.1.7), гіпертонічна хвороба 1-11 си.ст.3 дифузний кардіосклероз, ризик 3, СН 0 ( 125.1).Переферична ангидистонія верхніх кінцівок. ( а. с. 78). Вказана захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовлених впливом шкідливого фактору-фізичне навантаження, робоча поза, нахил корпусу, пил. ( а. с. 78). Висновком МСЕК від 19.06.2018 року позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності, визначено 65% втрати працездатності ( за сукупністю), з 15.06.2018 року безстроково, призначене медикаментозне лікування ( а. с. 80). Згідно довідки ТОВ «Шахтобудівельна компанія» за № 02/843 від 25.02.2020 року [PERSON] дійсно працював прохідником 5 розряду підземної гірничопрохідницької дільниці ВСП ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 01.08.2016 року по 15.12.2017 рік. За час роботи [PERSON] перебував у щорічній відпустці 80 днів; знаходився на лікарняному 106 днів. За весь час його роботи перебував в підземних умовах і під впливом шкідливих факторів 168 днів. ( а. с. 133). Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України " Про охорону праці", а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України " Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов"язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст.. 14 Закону України " Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" ( далі - Закону) до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Втрата потерпілим професійної працездатності завжди пов"язана з неможливістю виконувати роботу за своєю професією ( фахом), про що зазначається у висновку медичного органу, який видається потерпілому відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 Закону. Судом встановлено, що у зв"язку з встановленням у позивача професійного захворювання - хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий базальний пневмосклероз ЛН-1-11 ст. (першого, другого ст.), хронічна радикулопатія 15, S1 праворуч в ст. затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, та стійким больовим синдромом, рецидивуючий перебіг ( М54.1.7), гіпертонічна хвороба 1-11 си.ст.3 дифузний кардіосклероз, ризик 3, СН 0 ( 125.1).Переферична ангидистонія верхніх кінцівок та втрати у зв`язку з цим 65 % професійної працездатності, йому було заподіяно моральну шкоду , яка полягає в тому, що внаслідок вищезазначеного професійного захворювання- , у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров`я. Оскільки зазначене професійне захворювання у позивача виникло внаслідок тривалого періоду праці у шкідливих умовах з тяжкою фізичною працею , що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 04.05.2018 року ( а. с. 77-78), тобто у зв"язку з шкідливими умовами праці на підприємстві, суд приходить до висновку, що моральна шкода, яку зазнав позивач, є наслідком дій умов виробництва, пов`язаних з порушенням Закону України " Про охорону праці". Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року " Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, той факт, що професійна працездатність у зв"язку з професійним захворюванням - хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий базальний пневмосклероз ЛН-1-11 ст. (першого, другого ст.), хронічна радикулопатія 15, S1 праворуч в ст. затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, та стійким больовим синдромом, рецидивуючий перебіг ( М54.1.7), гіпертонічна хвороба 1-11 си.ст.3 дифузний кардіосклероз, ризик 3, СН 0 ( 125.1).Переферична ангидистонія верхніх кінцівок втрачена на 65 %, а також ту обставину, що з відповідачем перебував у трудових відносинах нетривалий час, проте тривалий час працював в шкідливих умовах праці , тобто через порушення роботодавцем ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial