Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У серпні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та з урахування заяви про зменшення позовних вимог від 12.11.2014 року (а.с.104-105) просило суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі74185 грн. 89 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Кредитпромбанк» (у якого ПАТ «Дельта Банк» купило право вимоги за кредитом) та [PERSON] 27.07.2007 року було укладено кредитний договір №49.28.1/20/807-А, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 43975,00 дол.США для придбання автомобіля, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит до 26.07.2015 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,3% річних. [PERSON] 05.06.2010 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №255. Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків між ПАТ «Кредитпромбанк» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 27.07.2007 року були укладені договори поруки №49.28.1/20-П1/07-А та №49.28.1/20-П2/07-А відповідно. Згідно до зазначених договорів поруки [PERSON] та [PERSON] зобов'язувались солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором від 27.07.2007 року. Позивач виконав умови кредитного договору та надав [PERSON] зазначені грошові кошти у повному обсязі. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], поручителями якої є [PERSON] та [PERSON], умов кредитного договору від 27.07.2007 року, а саме через порушення строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (розписка, а.с.94), про причини неявки суд не повідомила,. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Кредитпромбанк» (у якого ПАТ «Дельта Банк» купило право вимоги за кредитом) та [PERSON] 27.07.2007 року було укладено кредитний договір №49.28.1/20/807-А, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 43975,00 дол.США для придбання автомобіля, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит до 26.07.2015 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,3% річних (а.с.5-10). Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав умови згаданого кредитного договору та надав [PERSON] у кредит грошові кошти у сумі 43 975,00 дол.США. Судом встановлено, що між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступило на користь ПАТ «Дельта Банк», своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №49.28.1/20/807-А від 27.07.2007 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] Таким чином, стягнення коштів має відбуватись на користь нового кредитора - ПАТ «Дельта Банк» (а.с.108-113). [PERSON] 05.06.2010 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №255 (а.с.39). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгувала позивачу станом на 20.10.2014 року кошти у сумі 74185 грн. 89 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 72903 грн. 81 коп., заборгованості за відсотками у сумі 1283 грн. 08 коп. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.106), який перевірено судом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 27.07.2007 року були укладені договори поруки №49.28.1/20-П1/07-А та №49.28.1/20-П2/07-А відповідно (а.с.18-20, 23-25). Відповідно до п. 1.1. вказаних договорів, поручитель зобов"язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов"язань позичальника за кредитним договором №49.28.1/20/07-А від 27.07.2007 року, укладеним між банком та позичальником. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. На вимоги позивача від 19.06.2014 року про погашення суми заборгованості за вказаним договором у досудовому порядку відповідачі не вчинили жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість (а.с.40-43). У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved