Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно, просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], що належала її померлій тітці [PERSON]. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що після смерті її тітки [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної квартири. При зверненні із заявою про прийняття спадщини до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею був пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також через те, що померла не оформила належним чином своїх спадкових прав після смерті чоловіка. На цій підставі нотаріус рекомендував їй звернутися до суду для вирішення цього питання. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. 29 грудня 2014 року померла тітка позивачки [PERSON], яка до дня смерті проживала у [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS], а також грошового вкладу в ПАТ КБ "Приватбанк". Зазначена квартира належала померлій та її чоловіку [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло від 21 січня 1994 року. 02 червня 1998 року [PERSON] помер. Як вбачається з довідки КП "Ольшанське" № 3213 від 28 жовтня 2015 року [PERSON] постійно проживала у вищезазначеній квартирі разом з чоловіком [PERSON] на день його смерті. Після смерті чоловіка [PERSON] не оформила належним чином своїх спадкових прав. Але враховуючи, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (доглядала за квартирою, приживала в ній до своєї смерті), тому відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) вважається такою, що прийняла спадщину. Як встановлено в судовому засіданні, окрім позивачки [PERSON], інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті тітки немає. Окрім того, 20 січня 2005 року за реєстровим № 47 померлою було складено заповіт, за яким вона заповідала позивачці, [PERSON], все своє майно, яке належатиме їй на день смерті та на яке вона за законом матиме право. Як було встановлено при дослідженні матеріалів справи, при зверненні [PERSON] до нотаріальної контори після смерті тітки, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на пропуск нею шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також те, що померла [PERSON] не оформила належним чином своїх спадкових прав на успадковуване нею майно після смерті чоловіка [PERSON] На цій підставі нотаріус рекомендував позивачці звернутися до суду для вирішення цього питання. Факту належності успадковуваної квартири [PERSON] [PERSON] ніхто не оспорює. Як вбачається з довідки Червонознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області від 26 жовтня 2015 року позивачка проживала з [PERSON] за однією адресою на день її смерті, а отже відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Таким чином, на підставі вищезазначеного та відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), ст.ст. 328, 392, 1268 ЦК України суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], та на грошовий вклад № 26356611129124 в ПАТ КБ "Приватбанк", що належали її померлій тітці [PERSON]. Тобто підлягає задоволенню позов [PERSON] до Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved