Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30 березня 1994 року на підставі розпорядження №124 органом приватизації Солонянської районної ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], співвласниками якої зазначено [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка в подальшому у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на "[PERSON]", при цьому в даному свідоцтві її ім'я вказане як "[PERSON]" замість вірного "[PERSON]", що не відповідає написанню її імені в свідоцтві про народження та паспорті. На час оформлення свідоцтва про право власності ніхто не звернув увагу на правильність написання її імені і лише після перевірки документів в даний час вона виявила наявність помилки, яка перешкоджає їй використовувати її власність на свій розсуд, а тому в змушена звернутися з даною заявою до суду та з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України просила встановити факт належності саме їй - [PERSON] свідоцтва про право власності від 30 березня 1994 року, так як виправити помилку в написані її імені в свідоцтві про право власності на житло в поза судовому порядку не можливо, так як орган приватизації, який видав вказане свідоцтво ліквідований. Заявник, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання 02 березня 2015 року не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим суд ухвалив здійснювати розгляд справи за її відсутності, так як її інтереси у справі представляє адвокат [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів від 12 серпня 2014 року з усіма помноженнями сторони у справі (а.с.6,7). Представник заявника [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підтримав та просив її задовольнити, при цьому зазначив, що у виданому органом приватизації свідоцтві про право власності на житло невірно зазначено ім'я заявниці [PERSON], яка мала дошлюбне прізвище [PERSON], та замість правильного "[PERSON]", зазначено невірно "[PERSON]", що не співпадає з записом її імені в паспорті, а вказане перешкоджає заявниці володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Виправити в поза судовому порядку допущену в свідоцтві про право власності на житло помилку в частині написання імені заявниці не можливо, оскільки орган приватизації на даний час ліквідований. Представник заінтересованої особи - Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, яка належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.25,28), в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.29). Представник заінтересованої особи - Солонянська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.26,28), в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за відсутності представників заінтересованих осіб, оскільки це не порушує їх прав та охоронюваних законом інтересів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є матір'ю заявниці, якій при народженні було дано ім'я [PERSON], прізвище [PERSON], яке вона змінила на [PERSON] у зв'язку із вступом у шлюб. Квартиру [ADDRESS] приватизувала її (свідка) мати та бабуся заявниці - [PERSON], син останньої - [PERSON] та [PERSON], яка на період приватизації була неповнолітньою та проживала з бабусею у даній квартирі, де була і зареєстрована. Від імені неповнолітньої онуки діяла її бабуся [PERSON], яка її опікала, оскільки на той час вона, тобто мати дитини, була відсутня, так як мешкала окремо в іншому місті. Свідок [PERSON] показала суду, що є бабусею заявниці, яка з дня народження має ім'я [PERSON], а прізвище - [PERSON], яке вона змінила після одруження - на [PERSON]. Після народження дитина, яка є її онучкою, весь час проживала з нею в [ADDRESS], оскільки мати дитини проживала в іншому місті та не мала можливості доглядати за нею. В період оформлення приватизації квартири онучка була неповнолітньою, тому саме вона (свідок) оформляла всі необхідні документи на приватизацію квартири, в тому числі і відносно неповнолітньої [PERSON], оскільки була представником інтересів онуки, якою опікувалась в той час. При отриманні свідоцтва про право власності на житло не звернула уваги на правильність написання імені заявниці в ньому. Іншими співвласниками квартири є вона та її син [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника заявниці, покази свідків, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно зі ст.256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові якої, не збігаються з прізвищем, ім`ям та по батькові, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті, якщо від встановлення цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України прізвище, ім'я та по батькові заявника українською мовою зазначено як "[PERSON]", яка народилася [INFO] в місті Одеса (а.с.8-9), а російською мовою - "[PERSON]", що відповідає написанню її прізвища, імені та по батькові і в свідоцтві про народження, в якому ці дані зазначені російською мовою (а.с.13). Відповідно п.1 ч.1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" №5492-У1 від 20 листопада 2012 року та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. В свідоцтві про право власності на житло, яке видане 30 березня 1994 року органом приватизації Солонянської районної ради народних депутатів на підставі розпорядження №124 від 30 березня 1994 року, зазначено, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], та членам її сім?ї: [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Таким чином, зазначення імені заявника в свідоцтві про право власності на житло від 30 березня 1994 року не співпадає із зазначенням її імені в паспорті громадянина України - [PERSON] (а.с.8-9), при цьому судом також встановлено, що на період вирішення питання про приватизацію квартири та отримання свідоцтва про право власності на житло заявниця [PERSON], [INFO], була неповнолітньою. Правильність написання імені заявника як "[PERSON]" підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвом народження заявника (а.с.13), свідоцтвом про шлюб (а.с.14), згідно якого 01 вересня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис № 434 (а.с.14), у зв'язку з чим змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", а також підтверджується показами в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON]. Судом також встановлено, що заявник зверталася до голови Солонянської районної ради Дніпропетровської області із заявою про виправлення описки в написанні її імені в свідоцтві про право власності (а.с.15), однак отримала відповідь, згідно якої внесення змін та виправлення описок у правовстановлюючих документах на житло не входить до повноважень Солонянської районної ради Дніпропетровської області у зв'язку з тим, що районна рада не є правонаступником органу приватизації Солонянської районної ради народних депутатів (а.с.16). Крім цього, заявник зверталася до Солонянської селищної ради Дніпропетровської області із заявою про виправлення описки в написанні її імені в свідоцтві про право власності (а.с.17), однак також отримала відповідь, згідно якої орган приватизації Солонянської районної ради народних депутатів ліквідований, тому внести зміни до свідоцтва про право власності в частині зміни імені "[PERSON]" на "[PERSON]" не має можливості, у зв'язку з чим заявнику було запропоновано звернутися до суду. Оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для використання його власності на свій розсуд, а можливість внести зміни в правовстановлюючий документ в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими доказами достовірно встановлено факт належності [PERSON], що народилася [INFO] в місті Одеса, свідоцтва про право власності на житло: квартиру [ADDRESS], яке належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], видане 30 березня 1994 року органом приватизації Солонянської районної ради народних депутатів. На підставі викладеного,

Outcome: approved