Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2014 року у справі №200/18099/13-ц за його позовом до [PERSON] про стягнення боргу з відповідача на його користь стягнуто суму заборгованості за розписками від 29.12.2010 року і від 24.09.2011 року, 3% річних і відсотків за користування позикою станом на 20.12.2013 року в сумі 2658,31 грн., судовий збір в сумі 229,41 грн., а всього 12887 грн. 72 коп. Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову від 10.10.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якій наведено, що з боржника [PERSON] не було стягнуто суму боргу за виконавчим листом Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2014 року, він позбавлений можливості розпоряджатися грошовою сумою в загальному розмірі 12 887 грн. 72 коп., як своєю власністю, в повному обсязі. Він з відповідачем домовилися про те, що за користування позикою при поверненні суми боргу він сплатить йому відсотки. Посилаючись на положення ст.ст. 1048, 526, 610, 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні нарахування в сумі 2490,00 грн., 3% річних від суми боргу в розмірі 728,21 грн., відсотки за користування позикою у розмірі 1930,00 грн., а всього 3841,34 грн. та понесені витрати по справі. Позивач в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому з урахуванням згоди позивача суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224, 225 ЦПК України - в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнено суму заборгованості за договором позики від 29.12.2010 року та 24.09.2011 року в розмірі 12658 гривень 31 коп., судові витрати у сумі 229 грн. 41 коп., а всього стягнуто грошових коштів на загальну суму у 12887 грн. 72 коп. За даним рішенням Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист для предявлення його до примусового виконання. 10.10.2014 року постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ виконавчий документ повернуто стягувану у звязку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання рішення суду та позивач позбавлений можливості розпоряджатися грошовою сумою в розмірі 12 887 грн. 72 коп., як своєю власністю. Статтями 11, 509 ЦК України визначено, що зобов"язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Підставою для виникнення зобов"язання зокрема є договори та рішення суду. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а також згідно ст. 611, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ч 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав цього у строк встановлений договором. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. При цьому боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За таких наведених обставини, враховуючи встановлений причинний зв'язок між діями позивача та відповідача, суд вважає встановленим порушення відповідачем права позивача на відшкодування збитків, пов'язаних із невиконанням зобов'язання, що виникло із рішення суду. Оскільки відповідач за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2014 року прострочив виконання грошового зобовязання, в добровільному порядку грошові кошти не повернув, з нього, відповідно до розрахунку позивача, не спростованого відповідачем, слід стягнути інфляційні нарахування в сумі 2490,00 грн., 3% річних від суми боргу у розмірі 728,21 грн., відсотки за користування позикою у розмірі 1930,10 грн., а всього 5\~148 грн. 31 коп. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved