Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

26 жовтня 2017 року Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького звернувся в суд із позовом до [PERSON] , яким просить позбавити останню батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]; передати неповнолітню [PERSON], [INFO] на опікування органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, для подальшого влаштування; стягнути із [PERSON] на користь тих осіб або установ, яким буде передана на утримання неповнолітня [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до її повноліття, тобто до [INFO] року. Вимоги мотивує тим, що відповідачка злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини [PERSON], [INFO]. В судове засідання представник позивача, через канцелярію суду, подав заяву щодо розгляду справи у їх відсутності, погодження на ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, відзиву на позов не подавала. Третя особа- Комунальний заклад "Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу" управління охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації, її представник в судове засідання також надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є: батьком- [PERSON], матір»ю- [PERSON] (а.с. 6). Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України від 08.02.2017 р. №00017638179 (а.с. 7). До служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради надійшло повідомлення Кіровоградської дитячої обласної лікарні департаменту охорони здоров'я Кіровоградської ОДА від 05.01.2017 р. № 21 про те, що з 19.12.2016 р. в лікувальному закладі знаходиться дитина [PERSON], [INFO]. Мати дитини перебуває на обліку в Кіровоградському обласному наркологічному диспансері, потребує реабілітації з приводу наркозалежності. Адміністрація лікувального закладу просила відвідати відповідача за місцем проживання та вирішити питання щодо можливості перебування новонародженої дитини в сім'ї відповідача (а.с.10). Працівниками Служби в ході профілактичного рейду 12.01.2017 р. здійснено виїзд за місцем проживання відповідачки по [ADDRESS]. Встановлено, що будинок зруйнований, відповідач зареєстрована за вказаною адресою, але тривалий час не проживає. В поясненні, наданому 31.01.2017 p., відповідач повідомила, що веде пошук житла, де буде проживати разом з дитиною, зобов'язалась про вжиті заходи повідомити Службу до 02.02.2017 року. Матір було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с. 11). Працівниками Кіровоградської дитячої лікарні 08.02.2017 року в присутності старшого лейтенанта поліції Кіровоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області [PERSON], головного спеціаліста Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради [PERSON] складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. В поясненні від 08.02.2017 р. завідуюча відділенням для лікування новонароджених та недоношених дітей Кіровоградської обласної дитячої лікарні [PERSON] повідомила, що відповідачка дитину відвідувала останній раз 31.01.2017 р. у неадекватному стані (а.с. 13). Згідно з рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14.02.2017 р. № 69 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 14). Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14.02.2017 р. № 70 дитину [PERSON] влаштовано до Комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації (а.с. 15). 22 травня 2017 року мати [PERSON] надала пояснення, в якому повідомила, що у січні 2017 р. покинула дитину [PERSON] в лікарні через те, що проходила курс лікування від наркозалежності. Крім того, під час перебування дитини в лікарні оформила державну соціальну допомогу на дитину, частину від якої встигла отримати та витратити на власні потреби (а.с. 12). Згідно з актом Комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» від 17.08.2017 р. № 83, від 30.01.2018 року, №8, за час перебування [PERSON] у закладі батьки дитини, інші рідні та близькі дівчинку не відвідували, не цікавилися нею, письмових запитів або ж телефонних дзвінків на адресу закладу не надходило (а.с. 16, 43). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов"язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону « Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов»язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров»я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Згідно статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно наданого висновку №4529/49-05-24 від 05.09.2017 року орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 23.08.2017 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] ( а.с. 17-18). Матеріали справи не мають жодного доказу піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, матеріальне забезпечення, медичний догляд, необхідне спілкування з донькою та створення інших умов для її нормального розвитку. Таким чином, суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно- правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO] Згідно статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, суд вважає, що і вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої є обґрунтованою та законною. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1280,00 грн. та рішення, в частині стягнення аліментів допускає до виконання негайно, але у межах платежу за один місяць ( ст. 430 ЦПК).

Outcome: approved