Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначив, що 28.06.2018 року між ТОВ "Фінансова компанія є гроші" та [PERSON] було укладено договір №3406215681-015323 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в сумі 3000 грн. з кінцевою датою повернення 28.07.2018 року. Відповідач взяті на себе зобов"язання не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість в сумі 12150,00грн. У зв"язку з наведеним просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 12150,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності, позов підтримав та просив його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з"явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи у її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову в підготовчому судовому засіданні, згідно ч.3 ст.200 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 28.06.2018 року між ТОВ Фінансова компанія є гроші та [PERSON] було укладено договір №3406215681-015323 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Договір) (а.с. 14-20). Згідно з п. 3.1 Договору позика складає 3000 грн. Відповідно до п. 5.2 Договору строк, на який надається позика за цим договором становить 31 день. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з п. 3.2 Договору сума процентів за користування позикою становить 1091,10 грн за 31 день. Пунктом 3.2.1 Договору передбачено, що проценти за користування позикою становлять 2 % за кожний день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 01.10.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 3406215681-015323 від 28.06.2018 року в розмірі 12150,00 грн, яка складається з такого: 3000 грн - тіло кредиту; 3660 грн - проценти за користування кредитом; 5490 грн. - пеня (а.с. 22-24). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Пунктом 7.1. Договору передбачено, що у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3 % від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач своїм правом надати відзив на позов і спростувати доводи позивача не скористався, суд, виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання ним взятих на себе зобов"язань. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн та 1500 грн витрат на правову допомогу (а.с. 1, 48-а) мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved