Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом, згідно якого просила суд змінити черговість одержання права на спадкування спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року , надавши позивачці право на спадкування за законом разом із спадкоємцями другої черги. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] року помер [PERSON] Вона є спадкоємцем за законом 4 черги, оскільки проживала разом із спадкодавцем з 1978 року по день його смерті, що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно - земельні ділянки площею 0,37 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3,0687 га , за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Спадкоємцями майна [PERSON] є його рідна сестра - [PERSON], та вона, як спадкоємиця 4 черги. Вказує, що останні роки життя спадкодавець перебував у безпорадному стані через похилий вік та тяжку хворобу, не міг нормально пересуватись, постійно скаржився на болі в голові, ногах і черевній порожнині та помер у 78 років через атеросклеротичний кардіосклероз. Весь цей час вона опікувалася спадкодавцем, забезпечувала його матеріально, купувала йому ліки, готувала їжу, прала його речі, прибирала в будинку та займалася веденням домашнього господарства. 18.08.2017 року на адресу суду надійшло письмове заперечення від [PERSON] на позовну заяву [PERSON] згідно якої вона просить відмовити [PERSON] в задоволені позовних вимог ( а.с. 31-33). 18.05.2018 року [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить суд також встановити, що вона та [PERSON], який помер [INFO] року проживала однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 1978 р. по [INFO] року ( а.с. 148-151). Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою апеляційного суду Житомирської області від 17.04.2018 року скасовано рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в цивільній справі № 274/4772/16-ц. Заяву [PERSON], заінтересована особа - Слободищенська сільська рада Бердичівського району Житомирської області про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду. Роз"яснено право подати позов на загальних підставах. Зазначає, що проживала з 1978 року по [INFO] року з [PERSON] однією сім"єю, до органів РАЦС щодо реєстрації шлюбу вони не зверталися, в зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували. 15.06.2018 року відповідачка [PERSON] подала відзив на заяву про збільшення позовних вимог, вважає, що заява [PERSON] є необґрунтована та така, що не підлягає до задоволення ( а.с. 160-162). В судовому засіданні позивачка та її представник доводи позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити. Позивачка суду пояснила, що з [PERSON] вона прожила однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 1978 року по [INFO] року, день смерті [PERSON] [PERSON] в 1978 році став її за чоловіка та вони почали проживати в її хаті, свого господарства, будинку в с. Слободище Бердичівського району в нього не було. Вони тримали господарство, працювали разом на фермі, покійним був ветеринарним лікарем. З 2012 року стан здоров"я [PERSON] погіршився, йому вирізали пахову грижу, він почав потребувати сторонньої допомоги. Вона доглядала його, варила йому їсти, прала одяг, купувала ліки, тримала сама домашнє господарство. Поховання [PERSON] здійснювали з її хати. Зазначила, що з [PERSON] вони не реєстрували шлюб в органах РАЦС оскільки тому не придавали значення. Спільних дітей у них не було, в неї є два сини, яких покійний прийняв як рідних. Відповідачка [PERSON] та її представник заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві від 15.06.2018 року. Додатково відповідачка пояснила, що ніякої сім"ї в її брата з [PERSON] не було, вони були чужими людьми один для одного. Майна спільного в них не було, навіть городи вони обробляли окремо один від одного. Вказала, що її брат до останнього дня свого життя самостійно пересувався, працював по господарству. За життя її покійний брат неодноразово наголошував на тому, що має намір заповісти їй свої земельні ділянки. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Слободище Бердичівського району Житомирської області помер [PERSON] ( а.с.9). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2016 року встановлено факт, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім"єю з 1978 року по [INFO] року ( а.с. 12). Постановою апеляційного суду Житомирської області від 17.04.2018 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2016 року скасовано, заяву [PERSON], заінтересована особа - Слободищенська сільська рада Бердичівського району Житомирської області про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду ( а.с. 142-143). Відповідно до довідки, виданої 09.12.2016 року виконкомом Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, померлий [PERSON] був зареєстрований до дня смерті в [ADDRESS] Зза даною адресою на день смерті був зареєстрований один, а фактично проживав за адресою [ADDRESS] зі співмешканкою [PERSON] ( а.с.13). Відповідно до копій Державних актів про право приватної власності на землю, [PERSON] на підставі рішення виконкому Слободищенської с/ради № 37 від 16.09.1993 року належить земельна ділянка 0,37 га , яка розташована на території с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, землю передано для будівництва та обслуговування ж/будинку і госпспоруд; ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка площею 3,0687 га яка розташована на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства ( а.с. 14-15). Як вбачається з довідки виданої зав. амбулаторії ЗПСМ [PERSON] в період з 2012/2013 року до дня смерті [PERSON] був у безпорадному стані через наявні в нього хвороби , а саме : атеросклеротичний кардіосклероз, склероз кінцевих судин аорти, миготіння передсердь, пахова грижа, енцефалопатія - запалення кори головного мозку. хронічний бронхіт та інші захворювання. [PERSON] часто хворів, втрачав свідомість неодноразово перебував на амбулаторному і стаціонарному лікуванні і не міг самостійно себе обслуговувати. За ним постійно опікувалась та надавала допомогу - [PERSON] За життя [PERSON] повідомляв, що його родичі його покинули і не піклуються про нього, сестри лише використовують його у власних інтересах та приїжджають за городиною і молоком. ( а.с.40). Згідно довідки, видної виконкомом Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області , [INFO] року помер [PERSON] Останні 4-5 років життя [PERSON] перебував у безпорадному стані через похилий вік та хвороби, він не міг ходити і обслуговувати себе самостійно, часто хворів і втрачав свідомість. За ним постійно доглядала та опікувалась його громадянська дружина - [PERSON], яка купувала та готувала їжу, прала його речі, прибирала в будинку та прибудинковій території, займалася веденням їх домашнього сільського господарства, викликала лікарів тощо ( а.с.42). Державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори 27.09.2016 року заведено спадкову справу № 472/2016 до майна померлого [INFO] року [PERSON].( а.с. 59-82). Відповідно до довідки виданої головним лікарем ЦРЛ [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в період з 21.03.2015 року по 27.03.2015 року. В період з 21.03.2015 року по [INFO] року на амбулаторному лікуванні не перебував ( а.с. 165). Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивачки пояснили суду наступне : Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом позивачки, проживає [ADDRESS]. Вказав що позивачка разом з покійним [PERSON] прожили майже 40 років, весь час вони проживали спільно, однією родиною, жили мирно, лагідно. Працювали на фермі разом, тримали спільне господарство. На протязі останніх років перед смертю ( 2-3 роки) він разом з синами позивачки допомагав виносити [PERSON] на свіже повітря, оскільки останній самостійно вже не міг добре пересуватися. Сестра [PERSON] -[PERSON] приїздила до нього в гості тільки для того щоб взяти продукти з городу, молоко, сметану. Він ніколи не бачив, щоб відповідачка допомагала брату по господарству, на городі, приїздила вона дуже рідко. Свідок [PERSON], сусідка, проживає [ADDRESS] , суду пояснила, що з 1978 року вона знала покійного [PERSON] Він весь час проживав з позивачкою як чоловік та дружина, тримали спільне господарство, підтримували завжди один одного, по господарству все робили спільно. На протязі тривалого часу позивачка опікувалася [PERSON] повністю, оскільки він почав дуже хворіти, не міг самостійно себе доглянути. Вона особисто 3-4 рази допомагала позивачці перевертати [PERSON] на ліжку, оскільки позивачка сама не могла впоратися. Зазначила, що відповідачка приїздила бо [PERSON] тільки за торбами, тобто набрати продуктів, молока, сметани, це вона бачила особисто 4-5 разів. Жодного разу відповідачка не допомагала брату по господарству. Свідок [PERSON] ( син позивачки) , пояснив, що покійний [PERSON] проживав з його матір"ю однією сім"єю з 1978 року, він був тихий, спокійний чоловік, ніколи нікого образив, не вдарив. В останні роки перед смертю він дуже хворів, позивачка, його мати, постійного доглядала [PERSON] , він навіть сам за необхідності привозив необхідні ліки. Свідок [PERSON] вказала, що з покійним [PERSON] з 1978 року працювала на фермі , [PERSON] працював ветеринарним лікарем. Він постійно хвалив позивачку, її синів рахував за рідних дітей. Вони жили як чоловік та жінка, вели спільне господарства, обробляли спільно город, позивачка виконувала жіночу роботу по дому, а він чоловічу, разом прожили 40 років. Покійний був дуже гарною людиною, останнім часом в нього боліли дуже ноги, він погано пересувався. Вказала, що за свою сестру [PERSON] [PERSON] ніколи не згадував. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка з покійним [PERSON] проживали як чоловік та жінка з 1978 року, в них були гарні відносини, вони поважали один одного. Протягом тривалого часу перед смертю [PERSON] хворів, не міг самостійно пересуватися, догляд за ним здійснювала позивачка. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка жила з [PERSON] однією сім"єю по сусідству з нею. Вони жили разом в одній хаті, тримали разом спільне господарство. Майже 40 років прожили разом. Останні 2-3 роки [PERSON] хворів, позивачка його доглядала, їсти варила, купувала ліки. [PERSON] вона вперше побачила на похоронах [PERSON] Знала що в нього є ще дві сестри, але до ніколи їх не бачила. Свідок [PERSON] вказала, що є сусідкою позивачки, знає що на протязі 38-39 років вона проживала з [PERSON] спільно, як чоловік та жінка, однією сім"єю. Жили вони в одній хаті, вели спільне господарство, тримали худобу. Синам позивачки він був як за батька. З 2012 рок [PERSON] захворів, потребував вже більш стороннього догляду, позивачка все йому купувала : ліки, продукти харчування, одяг. Відповідачку [PERSON] вона бачила раз чи то два влітку 2015 року. Свідок [PERSON] вказав, що він знає позивачку близько 50 років. З покійним [PERSON] він познайомився в той час коли він приїхав працювати в село ветеринарним лікарем. Позивачка та покійний [PERSON] весь час жили як подружжя, відносини між ними були добрі, до дітей [PERSON] він ставився як до рідних. За 2-3 роки до смерті [PERSON] захворів, потребував сторонньої допомоги, особливо останні півтора року. Він приходив до нього в гості. Позивачка весь час доглядала [PERSON], готувала йому їсти, прала одяг, ліки купувала. [PERSON] він взагалі не бачив, щоб вона доглядала хворого брата. Свідок [PERSON] пояснила, що їй особисто відомо, що позивачка та покійний [PERSON] прожили разом близько 40 років як чоловік та жінка. Проживали вони в одній хаті, разом тримали господарство. П"ять останніх років перед смертю [PERSON] почувався погано, через хворобу, похилий вік, позивачка його доглядала до останнього. Весною 2016 року він взагалі самостійно не виходив з хати на двір. Відповідачку вона вперше побачили на поминках. Свідок [PERSON] вказала, що знає позивачку як роботящу, гарну жінку. З покійним [PERSON] вони прожили разом 40 років. В них все було спільне, нічого окремого не було. Синів позивачки [PERSON] приймав як своїх. Останні роки перед смертю [PERSON] хворів, по господарству не працював, город не обробляв. Догляд за ним здійснювала виключно [PERSON] Відповідачка [PERSON] до покійного брата приїжджала дуже рідко, об 11 годині ранку приїде, а на 13 годину, їде до дому, набравши продуктів , молока, сметани. Ніколи не бачила, щоб [PERSON] допомагали брату та його дружині по господарству. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка з покійним [PERSON] проживали як чоловік та жінка з 1978 року, в них були гарні відносини, вони поважали один одного. Протягом тривалого часу перед смертю [PERSON] хворів, не міг самостійно пересуватися, догляд за ним здійснювала позивачка. Свідок [PERSON] пояснив що він працював в с. Слободище сільським головою з 1998 року по 2015 рік. Знає особисто, що позивачка та покійний [PERSON] проживали однією сім"єю, вели спільне господарство. Як сільський голова він періодично здійснював обхід домогосподарств, бачив, що декілька років перед смертю [PERSON] хворів, потребував сторонньої допомоги. [PERSON] він бачить другий раз - один раз на похоронах та ще раз бачив в залі суду. Свідок [PERSON] пояснила, що знає позивачку та покійного [PERSON] з дитинства. Вона працює медсестрою в амбулаторії ЗПСМ в с. Слободище Бердичівського району Житомирської області. Зазначила, що останніх 15 років [PERSON] приймав постійно таблетки, а останні 5 років потребував сторонньої допомоги, як через хворобу так і через похилий вік. Його доглядала позивачка, відповідачку вона бачила лише один раз. Свідки зі сторони відповідачки суду пояснили наступне : свідок [PERSON], вказав, що знав [PERSON] з дитинства, зустрічалися вони із покійним на поминальні дні. Він розповідав, що проживає із жінкою. Останній раз бачив його три роки тому , він їхав з лікарні до дому. Між ними відбулася розмова, під час якої [PERSON] повідомив, що хоче свій пай подарувати сестрі. Свідок [PERSON] пояснила, що бачила [PERSON] весною 2015 року останній раз, на кухні у дочки відповідачки. Свідок [PERSON] вказав, що відповідачка [PERSON] є його тещею. Позивачку він знає з 2000 року. Стверджує, що між покійним [PERSON] та позивачкою були інколи сварки, він та відповідачка їх особисто розбороняли. Вказав, що сім"ї в них не було, бо не було дітей, вони не розписувалися офіційно, а також через те, що позивачка не ховала чоловіка за свої кошти. Свідок [PERSON], яка є сусідкою відповідачки по городу, пояснила, що весною 2015 року відповідачка познайомила її з [PERSON], який в той час перебував у неї в гостях. Вони познайомилися та між ними сталася розмова, під час якої останній повідомив, що бажає подарувати свій пай сестрі [PERSON]. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Статтею 3 Сімейного Кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 1216 та ст.1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст.1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1264 ЦК України - у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст.1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008" роз"яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Враховуючи вище зазначену норму матеріально права суд може змінити своїм рішенням черговість одержання права на спадкування за умови, що позивач протягом тривалого часу опікувалася спадкодавцем, матеріально його забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби чи безпорадного стану. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив та виклав у п. 5.2 Листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» те, що черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. У законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст.1258 ЦК України. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що на підставі поданих позивачкою доказів в судовому засіданні встановлено, що вона проживала однією сім"єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 1978 року по [INFO] рік , що виразилось у їх спільному проживанні за одним місцем проживання - [ADDRESS], веденні спільного господарства та наявністю спільних доходів та витрат, опікувалася ним протягом тривалого часу( більше п"яти років) в зв"язку з його похилим віком та хворобами. Зазначені обставини повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, зокрема показаннями свідків зі сторони позивачки, довідками виданими виконкомом Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Крім того проти даних обставни не заперечувала спочатку і відповідачка, що підтверджується її запереченням від 18.08.2017 року ( а.с. 31-33). Відповідачкою та її представником в порушення вимог ст. ст. 12,81 ЦПК України не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних фактів, а також обґрунтування відзиву на позовну заяву від 15.06.2018 року. Суд критично ставиться до показів свідків зі сторони відповідачки, зокрема її зятя [PERSON], який підтвердив, що позивачка та покійний [PERSON] хоча і проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу , однак їх не можна вважати сі"єю, бо в них немає спільних дітей і вони не були розписані. Суд звертає увагу відповідачки та її представника на те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, відсутність спільних дітей не може свідчити про відсутність сім"ї. Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], які вказали на те, що [PERSON] мав намір подарувати свій пай відповідачці [PERSON], оскільки то є лише розмова про наміри, яка не свідчить про вчинення будь-яких дій, наприклад оформлення договору дарування. Окрім того, жоден із свідків зі сторони відповідачки, як і сама відповідачка та її представник не довели в судовому засіданні факт того, що покійний [PERSON], самостійно пересувався, за місяць до смерті обробляв город, у позивачки та її покійного брата були окремі бюджети, вони вели окремо один від одного господарство, а також те, що її брат не вважав позивачку членом своєї сім"ї та не потребував сторонньої допомоги протягом тривалого часу. Навпаки дані обставни знайшли своє спростування в судовому засіданні як і з показів свідків , які допитувалися судом за клопотанням сторони позивачки та письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати в розмірі 1344 грн. 80 коп. ( а.с. 2,146). На підставі викладеного,

Outcome: approved