Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.03.2011 року [PERSON] (далі - відповідач) 01.03.2011 року отримав кредит у розмірі 1904,47 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 20.08.2014 року має заборгованість - 8489,90 грн., яка складається з наступного: 1904,47 грн. - заборгованість за кредитом; 0,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 228,54 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 5475,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 380,47 грн. - штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 8489,90 грн., за кредитним договором № б/н від 01.03.2011 року, яка складається з наступного: 1904,47 грн. - заборгованість за кредитом; 0,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 228,54 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 5475,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 380,47 грн. (процентна складова), судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з"явився. На адресу суду надав заяву від 30.09.2014 року про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку ( за зареєстрованим місцем проживання відповідача) про що свідчать розписки про отримання повісток від 25.09.2014 року, від 07.10.2014 року. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в зв'язку з чим відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір від 01.03.2011 року ( Заява позичальника № К2ХRFU06270941 від 01.03.2011 року) відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 1904,47 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. ( а.с. 9). Всі умови надання кредиту, передбачені в заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах, які складають між [PERSON] та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджено підписом відповідача в заяві від 01.03.2011 року ( а.с. 9-29). Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Добровільне підписання відповідачем договору кредиту № б/н від 01.03.2011 року, свідчить про згоду особи, яка їх підписувала, з текстом та всіма умовами, викладеними в цих документах. Суду належних та допустимих доказів, що відповідач кредит не отримував, доказів того, що підписи в заяві про бажання отримати кредит не його, не надано, клопотання про призначення експертизи не заявлялось, не надано доказів отримання кредитних коштів та використання кредитної картки всупереч волі відповідача іншими особами. Виходячи із положень ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання по погашенню кредиту, передбачені Договором № б/н від 01.03.2011 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 01.03.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON], станом на 20.08.2014 року ( а.с. 7-8) відповідно до якого заборгованість становить 8489,90 грн. з них: 1904,47 грн. - заборгованість за кредитом; 0,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 228,54 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 5475, 70 грн. - заборгованість з пені, 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 380,47 грн. - штраф (процентна складова). Будь-якого іншого розрахунку заборгованості сторонами суду не надано. Відповідач суду доказів наявності угоди про відстрочку сплати боргу чи про його погашення не надав. Згідно положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, що обчислюються у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік, зокрема щодо вимог про стягнення пені, штрафу. Нормою ст. 259 Цивільного Кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 1.7.31 Додаткових положень Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності відносно вимог повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів, витрат Банку по розділам 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.5.1, 2.5.2, 2.16, 3.1, 3.17 Умов та правил складає 50 років ( а.с. 29). Положеннями ч.1 ст. 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, і одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є власне неустойка або її різновиди штраф чи пеня, що визначено параграфом 2 Глави 49 Цивільного Кодексу України. Згідно п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг ( а.с. 19) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов"язань, передбачених даним договором, більше ніж на 90 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено позовні вимоги, позов обгрунтований та підтверджений доказами. Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог позивача ( їх зменшення чи відмову в задоволенні позову), фактично відмовився від захисту своїх прав та інтересів в суді, як не надав доказів повернення суми боргу позивачу. Неповернення відповідачем грошових коштів призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Однак, всупереч, виниклій заборгованості, відповідачем оплати суми кредиту позивачу проведено не було, що є порушенням права позивача, яке підлягає захисту судом і порушення якого, підлягає усуненню відповідачем, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати суд стягує з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно задоволеній сумі позову, а саме в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного ст. ст. 203, 525, 526, 527, 530, 547, 599, 610, 615, 627 - 629, 634, 1045, 1050 ЦК України та

Outcome: approved