Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

26.12.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина-[PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 листопада 2013 року шлюб розірвано. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.09.2017 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. починаючи з 23.03.2017 року до повноліття дитини. 02.10.2017 року було видано виконавчий лист. Державним виконавцем відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа. Аліменти відповідач сплачував невчасно, що підтверджується довідкою Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби №12.16-14 від 01.11.2017 року. Вказує, що син дуже хворобливий, часто хворіє простудними захворюваннями з рецидивуючими перебігами, знаходиться на "Д" обліку, діагнози: хронічний ларинготрахеїт, дискнезія жовчовивідних шляхів, дифузний нетоксичний зоб 1 ст., хронічний компенсований тонзиліт, аденоїди 1 ст., невроз нав"язливих рухів, в дитини наступають приступи ларингоспазму, син є алергетиком. З приводу тривалого і систематичного лікування даних хворіб вона витратила значні кошти, що підтверджуються копіями чеків долучених до матертіалів справи. Зазначає, що 28 жовтня 2017 року по 02 листопада 2017 р. дитина захворіла і потрапила на стаціонарне лікування до Коломийської дитячої лікарні з діагнозом - гостра кропив"янка, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3678 [PERSON] За час перебування в лікарні нею на лікування були витрачені значні власні кошти на лікування. Після виписки з лікарні дитині були призначені протиалергічні препарати, елімінаційна дієта та консультація алерголога. Вона возила хвору дитину до м. Івано-Франківська на консультацію до алерголога декілька разів, де було неодноразово призначена здача аналізів в приватних лабораторіях, на які вона теж затратила власні кошти. 08 листопада 2017 року стан дитини погіршився і син потрапив на стаціонарне лікування в алергологічне відділення Івано-Франківської Обласної дитячої клінічної лікарні з тим самим діагнозом- гостра кропив"янка і супутніми діагнозами: кріоглобулінемія, аденоїди 1 ст., гострий бронхіт, лімфаденопатія, інфікування герпевірусом 6-го типу. В лікарні стаціонарно знову було проведене лікування та було призначено повторно здача аналізів, на що вона потратила власні кошти. Вказує, що відповідач не брав участі у додаткових витратах, що стосувалися лікування сина в лікарнях, а також інших витратах, які підтверджені копіями чеків і квитанцій. Відповідач не допомагає їй у вихованні сина, практично не відвідує, не займається його шкільним життям, виконанням домашніх завдань, не буває на шкільних святах, а також не відвідує батьківські збори. Зазначає, що зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку не бажає компенсувати додаткові витрати на дитину, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь вартість додаткових витрат, які були понесені нею на утримання сина, [PERSON], а саме грошові кошти в сумі 20 688,61 грн. та судові витрати покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав відзив на позовну заяву, вказавши, що твердження позивача про те, що він не бажав добровільно приймати участь в утриманні малолітнього сина і це стало підставною для звернення до суду про стягнення аліментів є безпідставним та таким що не відповідає дійсності, оскільки з моменту розлучення він постійно перераховував кошти на особовий рахунок позивача та давав гроші готівкою, крім того купляв одяг і продукти харчування. Відповідач вказує, що протягом 2016 року він неодноразово перераховував гроші поштовим переказом, однак позивач ігнорувала і гроші йому повертались, що підтверджується листом ЦЕЗ №3. Також зазначає, що надані ним для дитини кошти, одяг і продукти позивач неодноразово повертала через знайомих чи магазини де було придбано товар. З приводу довідки Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби №12.16-14 від 01.11.2017 року , яку позивач долучила до матеріалів справи, як доказ невчасної сплати аліментів, вказав, що вона є безпідставною та не відповідає дійсності. Відповідач заазначає, що позивачу протягом 2017 року щомісячно сплачувались аліменти, всього в 2017 році він перерахував на картковий рахунок позивача кошти на аліменти та додаткові витрати на дитину в сумі 31 500 грн., з яких аліменти за 9 місяців 2017 року в сумі 13 500 грн. та на додаткові витрати на дитину в сумі 18 000 грн. Зазначає, що твердження позивача про те, що вона власними коштами оплачувала лікування є неправдивим. Також вказав, що доводи позивача, про те, що він як батько не допомагає позивачу у вихованні сина є неправдиві. Відповідач зазначає, що посилання позивача на те, що її витрати як зі сторони матері на додаткові розходи сина становлять понад 19 350 грн. Зазначає, що дана обставина не може бути взята до уваги, оскільки перелічені витрати відносяться до загальних витрат, а не додаткових, які викликані особливими обставинами, крім того дані витрати не підтверджені жодним платіжним дорученням. Вказує, що в 2017 році він сплатив позивачу кошти в сумі 31500 грн., з них аліменти в сумі 13500 грн. та на додаткові витрати на дитину в сумі 18 000 грн. вимоги позивача про стягнення коштів на додаткові витрати на утримання дитини в сумі 20 688,61 грн. є безпідставними, крім того враховуючи положення ст. 141 СК України про те, що мати і батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, дана сума має бути розділена порівну між батьками, тобто по 10 344,30 грн. Тому, просить в позові [PERSON] до нього про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити, судові витрати просить покласти на позивача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з мотивів наведених в позовній заяві, та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо вимог позовної заяви заперечив, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву, та просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав. Між сторонами виник спір з приводу стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області 16 грудня 2008 року, сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини ( а.с.3). Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина [PERSON],[INFO] залишено проживати з матір"ю, [PERSON] (а.с.10) Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18.09.2017 року стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі по 1500 грн. починаючи з 23.03.2017 року. Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповіднодост. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесенняразово, періодично або постійно. Зазначена норма відносить до особливих обставин такі обставини, як розвиток здібностей дитини, її хворобу тощо. Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Позивачем [PERSON] надано документи про здійснені нею додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON], а саме: згідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3678 Коломийської дитячої лікарні з 28.10.17 р. по 02.11.17 р. [PERSON] знаходився на лікуванні (а.с.16-18), згідно копії довідки Івано-Франківської Обласної дитячої клінічної лікарні [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 08.11. по 20.11.2017 року.(а.с19), згідно копії довідки Коломийської дитячої лікарні [PERSON] знаходиться на "Д"обліку (а.с. 20), також позивачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій і чеків з приводу лікування та витрат на сина (а.с.22-44). Загальна сума понесених додаткових витрат становить 20 688,61 гривень. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, та із відповідача слід стягнути половину понесених позивачем додаткових витрат на дитину, що становить 10 344,30 грн. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Тобто з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст.180,185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial