overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та Чуднівської ДНК про визнання незаконним отримання спадщини на земельну ділянку після смерті чоловіка позивачки [PERSON], який помер [INFO], його сином [PERSON], так як спадщину фактично прийняла позивачка, із покладенням на Відділ Держземагенства у Чуднівському районі обов"язку видати на її ім"я відповідний державний акт на дану земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та викладені у позовній заяві обставини справи, вказавши, що його довірителька фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, проживаючи з останнім на момент його смерті, а у поданих матеріалах спадкової справи відсутні належні та допустимі докази її відмови від спадщини після смерті чоловіка. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що позивачка сама особисто займалася оформленням спадщини за довіреністю на ім"я сина [PERSON], який був інвалідом 1-ї групи, не рухався та сам не міг займатися даними питаннями. При цьому позивачка заявила про те, що на спадкове майно після смерті чоловіка вона не претендує. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно останнього, зокрема на належну [PERSON] земельну ділянку площею 2,80 ум. кад. га згідно виданого останньому 10.12.1997 року Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого, але для прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв, вступивши у фактичне управління або володіння спадковим майном, або подавши заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору. Водночас, спадкоємець згідно ст. 553 ЦК України 1963 року вправі був відмовитися від спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи № 628 від [INFO] після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON], а оформленням спадкового майна від імені даної особи займалася позивачка [PERSON], яка не ставила при цьому питання про оформлення спадщини на своє ім"я, свідомо пропустивши встановлений законодавством шестимісячний строк для подання відповідної заяви у нотаріальну контору, на що вона прямо вказала у заяві від 20.12.2000 року, зазначивши, що вона на спадщину після смерті свого чоловіка не претендує. Отже, єдиним законним спадкоємцем померлого був його син [PERSON], так як крім нього будь-які інші особи на той час на спадкове майно не претендували, в зв"язку з чим будь-яких законних підстав для оспорення вказаного спадкування майна у позивачки наразі немає, як і на видачу на її ім"я державного акту на право власності на спірну земельну ділянку.. З огляду на відмову у позові судові витрати по справі слід прийняти на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

21 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Відповідач матеріально дитини не забезпечує, не надає ніякої допомоги на її утримання. Донька повністю перебуває на її утриманні. На неодноразові прохання допомогти в утримнні дитини відповідач не реагує. Вона сама не може забезпечити доньці належного життєвого рівня. Оскільки відповідач працює, має стабільний регулярний дохід у вигляді заробітної плати, то просить стягнути з нього аліменти у розмірі по 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на доводи, викладені у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою. Додатково пояснив, що працює слюсарем-ремонтником у ТОВ "Новомонтаж". Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Дані обставини стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та свідоцтвом про народження дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює, а саме слюсарем-ремонтником у ТОВ "Новомонтаж", його дохід має сталий характер, з врахуванням даних про стан здоров"я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у частці у розмірі по 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом і просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивач посилається на ті обставини, що вона із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, вони розійшлись. Вона сама утримує сина, здійснює за ним належний догляд. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріально не забезпечує, не цікавиться його життям. Сплачувати аліменти на сина відповідач має змогу, так як його стан здоров"я та матеріальне становище дозволяє йому утримувати свою дитину, він є працездатний. Вважає, що аліменти на сина останній повинен сплачувати в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач подав до суду письмову заяву із змісту якої вбачається, що позов позивачки визнає частково, не заперечуючи того, що він зобов"язаний сплачувати аліменти на сина, однак вважає, що розмір аліментів позивачкою надто завищений. Тому, аліменти на сина просив присудити в мінімальному розмірі. а саме в сумі 750 грн. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені доводи сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували 12 жовтня 2010 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. З копії свідоцтва про народження вбачається, що в цьому шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON], батьком якого є, [PERSON]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина та сім"ї не надає, через що син повністю перебуває на утриманні позивача. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, яке відповідно до ст. 6 цього Кодексу настає після досягнення вісімнадцяти років. При визначені розміру аліментів на дітей суд враховує матеріальне становище сторін, їх стан здоров"я та стан здоров"я дитини, який є задовільним, що відповідач ніде не працює. При цьому також слід керуватись принципом розумності і справедливості. З врахуванням вищенаведеного, на підставі ст.ст. 180, 182, 184, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій зазначається, що [INFO] помер його дід [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на права та майно, яке належало йому за життя, у тому числі на земельну ділянку, розташовану на території Кам"янокриничанської сільської ради згідно державного акту серії Р3 № 437887. При оформленні спадщини на державний акт, з"ясувалось, що у зазначеному державному акті в графі "Прізвище, ім"я, по-батькові", ім"я діда помилково було записано, як "[PERSON]", хоча дійсно, по всіх офіційних документах він - "[PERSON]", про що заступником голови Ульяновської РДА у вказаному державному акті було зроблено виправлення на вірне ім"я "[PERSON]", посвідчено його підписом та завірено печаткою. Однак, незважаючи на це, заявник не може оформити спадщину, через що вимушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності державного акта серії Р3 № 437887 його покійному дідові [PERSON]. [PERSON] в судове засідання не з"явився, направив до суду клопотання, в якому заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить слухати справу без його участі. Представник Кам"янокриничанської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області в судове засідання не з"явився, але надав суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, проти заявлених у заяві вимог заперечень не має. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій зазначається, що на ім"я його покійного діда [PERSON], який помер [INFO] було видано державний акт серії Р3 № 437887 на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 2,44 га, яка розташована на території Кам"янокриничанської сільської ради. У зазначеному державному акті в графі "Прізвище, ім"я, по-батькові", ім"я діда було помилково було записано, як "[PERSON]", та виправлено на вірне "[PERSON]", про що завірено підписом заступника голови Ульяновської РДА та гербовою печаткою. Згідно всіх інших офіційних документів померлий значиться як "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], виданого 15.08.2013 р. (а.с.7), копією свідоцтва про народження (а.с.10), копією заповіта (а.с.9). У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно заявнику для оформлення спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом і просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач посилається на ті обставини, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували в Тустанській сільській раді Галицького району. У цьому шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON], а, [INFO] народився син [PERSON], які проживають з позивачкою. Сімейне життя у сторін не склалось, шлюбні відносини між ними фактично припинені, останніх три роки вони як сім"я проживають окремо. Вона сама утримує дітей, здійснює за ними належний догляд. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не забезпечує, не цікавиться їхнім життям. Сплачувати аліменти на дітей відповідач має змогу, так як його стан здоров"я та матеріальне становище дозволяє йому утримувати своїх дітей, він є працездатний, підзаробляє за межами України. Вважає, що аліменти на дітей останній повинен сплачувати в твердій грошовій сумі, зокрема по 800 грн. щомісячно на коджну дитину. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач подав до суду письмову заяву із змісту якої вбачається, що позов позивачки визнає частково. Не заперечуючи того, що він зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, однак вважає, що розмір аліментів позивачкою надто завищений. Просив аліменти присудити в мінімальному розмірі по 450 грн.на кожну дитину, так як в нього доходи не є регулярними. Дослідивши представлені доводи сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали відповідно до копії рішення про розірвання шлюбу від 03 квітня 2014 року. З копії свідоцтва про народження вбачається, що в цьому шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON], а, [INFO] народився син [PERSON], батьком яких є відповідач. Сімейне життя сторін не склалося, діти проживають разом з позивачкою. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, яке відповідно до ст. 6 цього Кодексу настає після досягнення вісімнадцяти років. При визначені розміру аліментів на дитину суд враховує матеріальне становище сторін, їх стан здоров"я та стан здоров"я дітей, який є задовільним. Відповідача доходи носять мінливий характер, через що аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі щомісячно з часу пред"явлення позову до досягнення дітьми повноліття в розмірі по 450 грн. на кожну дитину. При цьому також слід керуватись принципом розумності і справедливості. З врахуванням вищенаведеного, на підставі ст.ст. 180, 183, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом і просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач посилається на ті обставини, що вона із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON], а, [INFO] народилась дочка [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, вони розійшлись. На даний час справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді в суді. Вона сама утримує дітей, здійснює за ними належний догляд. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не забезпечує, не цікавиться їхнім життям. Сплачувати аліменти на дітей відповідач має змогу, так як його стан здоров"я та матеріальне становище дозволяє йому утримувати своїх дітей, він є працездатний. Вважає, що аліменти на дітей останній повинен сплачувати в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач подав до суду письмову заяву із змісту якої вбачається, що позов позивачки визнає повністю. Не заперечуючи того, що він зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені доводи сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували 15 березня 2006 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. З копії свідоцтва про народження вбачається, що в цьому шлюбі у сторін 21 січня 2007 року народилася дочка [PERSON], а, [INFO] народилась дочка [PERSON], батьком яких є, [PERSON]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей та сім"ї не надає, через що діти повністю перебувають на утриманні позивача. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, яке відповідно до ст. 6 цього Кодексу настає після досягнення вісімнадцяти років. При визначені розміру аліментів на дітей суд враховує матеріальне становище сторін, їх стан здоров"я та стан здоров"я дітей, який є задовільним, що відповідач ніде не працює. При цьому також слід керуватись принципом розумності і справедливості. З врахуванням вищенаведеного, на підставі ст.ст. 180, 181, 183, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом і просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 4000 грн. в місяць до досягнення дітьми повноліття. Позивач в позовній заяві посилається на ті обставини, що вона із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], [INFO] дочка [PERSON], [INFO] син [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Після припинення шлюбних відносин діти перебувають на її вихованні та утриманні, вона сама здійснює за ними належний догляд. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не забезпечує, не цікавиться їхнім життям. Сплачувати аліменти на дітей відповідач має змогу, так як його стан здоров"я та матеріальне становище дозволяє йому утримувати своїх дітей, він є працездатний. Вважає, що аліменти на дітей останній повинен сплачувати в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття. При цьому позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач також подав до суду письмову заяву із змісту якої вбачається, що позов позивача визнає частково. Не заперечуючи того, що він зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, однак вважає, що сума аліментів позивачем надто завишена. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені доводи сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували 31 січня 2005 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. З копії свідоцтва про народження вбачається, що в цьому шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON], [INFO] дочка [PERSON], [INFO] син [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON], батьком яких є відповідач, [PERSON]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей та сім"ї не надає, через що діти повністю перебувають на утриманні позивача. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, яке відповідно до ст. 6 цього Кодексу настає після досягнення вісімнадцяти років. При визначені розміру аліментів на дітей суд враховує матеріальне становище сторін, їх стан здоров"я та стан здоров"я дітей, який є задовільним, що відповідач ніде не працює. При цьому також слід керуватись принципом розумності і справедливості. З врахуванням вищенаведеного, на підставі ст.ст. 180, 183, 184, Сімейного кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] просить винести рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і аліменти стягнути за минулий час починаючи з 12.09.2014 року. На обгрунтування вимог у позові зазначає, що шлюб між ними розірваний за рішенням суду, а дитина залишена на виховання матері. На даний час син проживає з нею і фактично перебуває на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча ще 12.09.2014 року в приміщенні служби у справах дітей Конотопського міськвиконкому брав на себе письмові зобов"язання в добровільному порядку перераховувати кошти на утримання сина кожного місяця в сумі 600-800 грн. на її рахунок, що підтверджується текстом їх спільної заяви. Проте, жодного разу коштів так і не надав. Викладені обставини і обумовили звернення до суду з цим позовом. [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився. Поштові повідомлення надіслані за місцем його реєстрації повернуті суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". За приписом ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Із представлених доказів вбачається, що батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], є [PERSON], а матір"ю - [PERSON] (а.с.6). За рішенням суду від 03.06.2013 року шлюб між сторонами розірваний, а дитина залишена на вихованні у матері (а.с.5). Дитина проживає з позивачкою і фактично знаходиться на повному її забезпеченні. Відповідач же є молодою, працездатною особою, однак ніякої допомоги на утримання сина не надає, що, відповідно до положень ст.ст. 180, 182, 183 СК України, є підставою для стягнення такої допомоги (аліментів) за рішенням суду. Проте, вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час, починаючи з 12.09.2014 року, на переконання суду, задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст.191 ч.2 СК України). При цьому суд виходить з того, що посилання [PERSON] на спільну з відповідачем заяву на ім"я завідуючої служби у справах дітей (а.с.8) не може бути визнано беззаперечним доказом на підтвердження цих вимог, тому як в наведеному документі не вказано, що відповідач зобов"язується сплачувати саме аліменти на утримання сина, а лише зазначено, дослівно, "батько на рахунок який відкритий на ім"я матері перераховує кошти щомісяця до 26 числа у сумі не менше 600 грн. до 800 грн." Отже, аліменти на дитину повинні бути присуджені від дня пред'явлення позову, як то зазначено у ч.1 ст.191 СК України.

Outcome: partial