Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позов мотивує тим, що 01.03.2010р. відповідач отримав кредит у розмірі 300грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Кредит отримано відповідно до анкети-заяви та "Умов і правил надання банківських послуг". Так як відповідачем порушено умови повернення кредиту, станом на 31.12.2017р., за ним рахується борг 96963,24грн., з яких: 7629,73грн. - заборгованість за кредитом; 81040,02грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.штрафу (фіксована частина); 4593,49грн. штраф (процентна ставка), яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також та 1762 грн. судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позов підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в задоовленні позову просить відмовити у зв"язку з пропущенням строку позовної давності. Суд доходить висновку про розгляд справи у відсутності представників сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд встановлено наступне. Відповідно до ст.1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, вістановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати зобов`язання належним чином, а кредитор - прийняти виконання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За договором №б/н від 01.03.2010р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки. Згідно заяви про перегляд заочного рішення (а.с.45-48 ) представник позивача [PERSON] просить застосувати строк позовної давноісті та відмовити в задоволенні позову повністю, поскільки строк дії картки закінчився 01.03.2015р., а позивач звернувся до суду за захистом свого права після спливу 3 років позовної давності. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що в позовній заяві представник позивача зазначає, що кінцевий термін погашення заборгованості за даним кредитним зобов"язанням відповідає строку дії картки (а.с.2). За розрахунком заборгованості по даній справі вбачається, що відповідач останній раз погашав заборгованість 27.05.2015р. (а.с.5 на звороті). Отже, строк позовної давності починається обраховуватись з 28.05.2015р. Позивачем не надано будь яких доказів перериву строку позовної давності, договір щодо продовження строку позовної давності між сторонами не укладався (підписані відповідачем умови не відносяться до договірних відносин), тому суд доходить висновку про відмову в позові у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed