Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року, в загальному розмірі 24\~294, 08 доларів США, що еквівалентно 1\~494\~347,31 грн. по курсу НБУ станом на 04.08.2016 року та 3\~417\~711,30 грн. пені. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 11.10.2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого, відповідно до Статуту є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі 24000,00 доларів США, строком до 11.10.2016 року. Крім того, 11.10.2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] поручились за виконання умов кредитного договору за відповідача [PERSON] . Проте, умови кредитного договору [PERSON] не виконав, на вимоги про погашення заборгованості не відреагував та продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. У зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.12.20016 року складає 24\~291,08 доларів США. 30.05.2018 року [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, де пояснив, що не погоджується з вимогами позивача та не має заборгованості перед позивачем в сумі 22 877,80 доларів США, вказує, що сплачував заборгованість та до справи надав банківські квитанції про те, що сплатив кошти всього на загальну суму 14 784 доларів США та 8 030 грн. Відповідач вказав, що позивач придбав кредитний портфель 27.07.2012 року та він чи ПАТ «ОТП Банк» мав повідомити про це, однак відповідач не отримував ніяких повідомлень про зміну кредитора і в матеріалах справи відсутні докази цього, як і відсутні докази того, що позивач в дійсності розрахувався з Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» за придбаний кредитний портфель (т. 1, а.с. 182). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, зазначив, що йому не відомо та в його довірителя відсутня вимога про дострокове стягнення суми боргу в повному об"ємі від 2008 року, оскільки він представляє ТОВ "ОТП Факторинг Україна", а досудову вимогу направляв ЗАТ "ОТП Банк". Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, просив застосувати строк позовної давності, та врахувати вимогу від 21.02.2012 року, якою банк змінив строки виконання умов договору. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 11.10.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №CNL-OBC-009/2006 (далі Кредитний договір). Відповідно до умов договору\~ сума кредиту становила 24000,00 доларів США, дата остаточного повернення кредиту 11.10.2016 року. Згідно пункту 1.6.1. другої частини кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку\~ суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення. У пункті 4\~ другої частини кредитного договору також передбачено відповідальність позичальника, зокрема, за порушення прийнятих на себе зобов`язань\~ стосовно повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки, позивальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки. 11.10.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] \~\~ укладено договір поруки №SR-0BC/009/2006. За цим договором\~ поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року в повному обсязі таких зобов`язань (пункт 1.1. договору поруки). 11.10.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено договір поруки №SR-0BC/009/2006/1. За цим договором\~ поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року в повному обсязі таких зобов`язань (пункт 1.1. договору поруки). 27.07.2012 року між\~ Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та\~ Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю, відповідно до якого покупцю передаються\~ права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, зокрема договір №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року. 04.01.2017 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] \~ позивачем направлено досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року. Проте, станом на день подання позову до суду заборгованість за кредитним договором не погашено. З розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року, станом на 30.12.2016 року позивач нарахував заборгованість 24\~294,08 доларів США, з якої залишок заборгованості за кредитом 22\~877,80 доларів США, відсотки за користування кредитом 1\~416,28 доларів США та сума пені за прострочення зобов`язань 2\~417\~711,30 грн. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Також ч. 1 ст. 533 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За правилами статей 253-254, 260 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. [PERSON] 03.05.2019 року подав до суду заяву про застосування строків позовної даності. Заяву мотивовано тим, що право вимоги у позивача до відповідачів, по вже існуючій на момент укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю заборгованості, виникло починаючи з 27.07.2012 року; з 27.07.2012 року позивач жодним чином не звертався до відповідачів, щодо стягнення заборгованості; в 2012 році [PERSON] звертався до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» для сплатити коштів по кредитному договору, але було відмовлено у прийнятті коштів і пояснено в усній формі, про те, що зобов`язання по кредиту були передані іншій компанії; починаючи з 2012 року, а ні позивач, а ні ПАТ «ОТП Банк» жодним чином не повідомляв відповідачів, що в зобов`язанні змінився кредитор та тільки 04.01.2017 року і почав направляти вимоги про сплату заборгованості в сумі 24294, 08 доларів США, а 31.01.2017 року звернувся з позовом до суду. Також, в 2012 році Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» направляло [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань та встановлення 30 денного терміну на повернення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Таким чином, відповідач вважає, що строк позовної давності за вимогою по кредитному договору сплив у 2015 році (т. 1, а.с. 220-221). У Кредитному договорі сторони погодили, що сума кредиту чи нарахованих процентів погашається рівними частинами протягом всього строку дії Кредитного договору (ануїтетні платежі). Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами, погашення процентів в повному об`ємі нарахованих на залишок заборгованості по кредиту (п. 4). В пункті першому Кредитного договору визначено, що дата платежу 11 (одинадцятого числа) кожного календарного місяця. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювалось погашення заборгованості за тілом та відсотками в період з 13.11.2006 року по 27.04.2012 року. Останній платіж вчинено 27.04.2012 року (т. 2, а.с. 5). На підтвердження здійснення платежів [PERSON] долучено до справи копії квитанцій, з яких також вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором було здійснено 27.04.2012 року. (т. 1, а.с. 123-162). Пунктом 1.9.1. Кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником або поручителями своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором, договорами іпотеки. При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (т. 1, а.с. 8). 21.02.2012 року ПАТ «ОТП Банк», за підписами заступника керуючого-начальника\~управління приватних\~клієнтів РВ\~«Житомирське» Рафальською\~О. [PERSON] .,\~юрисконсульта [PERSON] було направлено [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року протягом 30 днів з моменту отримання вимоги. Згідно відміток на документі, копію вимоги отримано [PERSON] 22.02.2012 року (т. 2, а.с. 29). Як вже встановлено, 27.07.2012 року між\~ Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та\~ Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю, відповідно до якого покупцю передаються\~ права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, зокрема договір №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року. В пункті 3.3.а. Договору купівлі продажу кредитного портфелю визначено, що покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій (т. 1, а.с. 26-27). Викладені обставини в світлі умов Кредитного договору та Договору купівлі продажу кредитного портфелю від 27.02.2012 року, дають підстави для висновку про те, що ПАТ «ОТП Банк» змінило дату виконання зобов`язання за Кредитним договором з 11.10.2016 року на 23.03.2012 року (тридцятий день з дня отримання відповідачем [PERSON] досудової вимоги), змінена умова зобов`язання була обов`язковою і для нового кредитора ПАТ «ОТП Факторинг» та з указаної дати протягом трьох років кредитор мав право звернутись за судовим захистом свого порушеного майнового права. Разом з тим, з позовною заявою про стягнення заборгованості ПАТ «ОТП Факторинг» звернулось до суду лише 31.01.2017 року (т. 1, а.с. 1), чим пропустив встановлений законодавством строк. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України \~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Заперечення представника позивача про те, що надана [PERSON] досудова вимога від 21.02.2012 року, не може вважатись належним та допустимим доказом, адже подана її копія, судом до уваги не приймається, оскільки відповідач є лише отримувачем вказаного документа, оригінал документа зберігається у особи яка його виготовила, судом вживались заходи для витребовування оригіналу, проте позивач не надав вказаний документ в оригіналі посилаючись на ту обставину, що не є видавцем вказаної досудової вимоги. Враховуючи ту обставину, що позивач є зацікавленою особою щодо ненадання оригіналу досудової вимоги від 21.02.2012 року, передбачаючи наслідки застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Позивач не спростував того факту, що вказаний документ не надавався відповідачу та не мав місця бути. Зі змісту договору купівлі-продажу кредитного портфелю вбачається, що відповідно до ст. 1 Кредитними документами є кредитні договори з усіма та будь-якими додатками до них, а також будь-які інші документи, пов"язані з Кредитним портфелем, включаючи, зокрема документи, що підтверджують розмір заборгованості. Зі змісту ст. 4 договору продавець зобов"язався передати покупцю всі Кредитні документи, про що мав бути підписаний відповідний акт, проте позивач не надав суду відомостей про те, що отримані позивачем Кредитні документи не містили досудової вимоги від 21.02.2012 року. Досудова вимога від 21.02.2012 року містить всі реквізити притаманні вказаному документу, містить підписи уповноважених осіб, розмір заборгованості визначений в дані вимозі, відповідає розміру заборгованості переданій за договором про купівлю-продаж кредитного портфелю. Посилання представника позивача на п. 1.9.1 Ккредитного договору №CNL-OBC-009/2006 від 11.10.2006 року, який містить застереження, яке на думку позивача вказує про погодження сторонами того, що досудова вимога є лише реалізацією одного з способів виконання умов договору та не змініє строк виконання зобов"язання, суд до уваги не приймає, оскільки з даного застереження вбачається, що сторони визначили, що реалізація п. 1.9.1 договору не буде вважатись односторонньою зміною умов договору, а є умовою встановленою за взаємною домовленістю Сторін. Наведене в сукупності із заявою [PERSON] про застосування строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України .

Outcome: dismissed