Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 08.09.2015 року уклав договір позики з відповідачем, на виконання якого передав останньому кошти в сумі 20000 гривень, під 50 процентів строком на 3 місяці. Загальна сума, що підлягала поверненню за укладеним договором становила 30000 гривень. У разі прострочення строків повернення грошових коштів більш, як на 14 днів, відповідач зобов"язався сплатити пеню у розмірі 5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочки. 28.12.2015 року відповідач повернув йому 20000 гривень, тому сума заборгованості за договором позики становить 10000 гривень. Оскільки відповідач ухиляється від повернення частини основної суми боргу просить стягнути з останнього 10000 гривень заборгованості за договором позики, пеню у розмірі 5% від вказаної суми за кожен день прострочення виконання зобов"язання в період з 22.12.2015 року по 02.03.2016 року, що становить 36000 гривень. Одночасно просив стягнути понесені судові витрати. В судове засідання сторони не з"явились. Позивач письмово повідомив про можливість розгляду справи у його відсутності. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових викликів рекомендованими листами за місцем реєстрації. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідно до договору позики, укладеного між сторонами 08.09.2015 року відповідач отримав у борг грошові кошти від позивача в сумі 20000 гривень строком на три місяці, тобто до 08.12.2015 року. Даний договір відповідає формі договору позики, передбаченої ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 536 ЦК України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов"язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Умовами договору сторони визначили, що у разі прострочення строків повернення грошових коштів більш ніж на 14 календарних днів розмір процентів становить 5%. Правильність нарахувань суми боргу за договором позики укладеному між сторонами ніким не оспорена , будь-яких клопотань з цього приводу не подано. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд в силу ст.11 ЦПК України не може вийти за межі позовних вимог, оскільки згідно ст.ст.27, 31 ЦПК України лише позивач визначає предмет і підставу позову. Отже, враховуючи те, що зобов"язання за договором позики відповідачем належним чином у визначений строк не виконано, кошти за розпискою в повному обсязі не повернуто, тому позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 02.03.2016 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок. Отже, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача понесених судових витрат також підлягають задоволенню . На підставі викладеного,

Outcome: approved