Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

До Слов"янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ПАТ "Перший Український міжнародний банк" до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 6505802 від 05.06.2008 року та додатковою угодою № 8160928 від 08.10.2009 року. Дана позовна заява мотивована тим, що 05 червня 2008 року між ЗАТ "Перший Український міжнародний банк", правонаступниками якого є позивач та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6505802, відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 29000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки в строки, визначені кредитним договором. Також 08.10.2009 року було укладено додаткову угоду № 8160928 до кредитного договору про надання відповідачу 2-го траншу (частини) кредиту у розмірі 243817,98 грн., що еквівалентно частині заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті 28752,12 долари США за курсом 8,48 гривень за 1 долар США. З 07.08.2010 року відповідач порушує виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати частин кредиту та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 12.11.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 408287,86 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 242793,46 грн.; - заборгованість за непогашеними відсотками на користування кредитом - 145234,49 грн.; - сума пені за порушення строків виконання зобов'язання за кредитним договором в розмірі 17821,73 грн.; - сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків, передбачених п. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору у розмірі 2438,18 грн. Згідно уточнених позовних вимог від 24.02.2014 року просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 23 лютого 2014 року у загальному розмірі 429732,53 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 242082,10 грн.; - заборгованість за непогашеними відсотками на користування кредитом - 157928,94 грн.; - сума пені за порушення строків виконання зобов'язання за кредитним договором в розмірі 27283,31 грн.; - сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків, передбачених п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору у розмірі 2438,18 грн., В судовому засіданні представник позивача Прохоров О.О., що діє на підставі довіреності від 29 травня 2013 року, надав пояснення аналогічні вимогам, викладеним в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоча була повідомлена про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 14.01.2014 року в судовому засіданні проти задоволення позову в повному обсязі заперечувала, оскільки не згодна з розрахунком суми штрафу. Крім того зазначила, що відповідачка зверталася до банку у серпні 2010 року з заявою про необхідність реалізації її квартири, у зв'язку з неможливістю сплачувати в подальшому платежі по кредиту через скрутне матеріальне становище. Протягом 2011-2012 року сплачувала кошти в розмірі 400,00 грн. Вважає, що Банк порушив п. 5.3.1. Договору та не повинен був нараховувати відсотки за кредитом з моменту звернення відповідачки до Банку з заявою щодо реалізації квартири, що свідчить про наявність прострочення кредитора. Просить суд позовні вимоги задовольнити частково, в задоволенні вимого щодо пені та штрафу відмовити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6505802 від 05.06.2008 року відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 29000,00 грн. доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити відсотки за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором ( а.с. 17-25) 08.10.2009 року між сторонами укладена додаткова угода № 8160928 до кредитного договору № 6505802, відповідно до якої відповідачці був наданий другий транш кредиту у розмірі 243817,98 грн. (а.с. 26-31). Відповідно до Статуту публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк». Згідно свідоцтву про державну реєстрацію юридичної особи, Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» зареєстровано виконавчим комітетом Донецької міської ради 23.12.1991 року та у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи проведена заміна свідоцтва про державну реєстрацію 16.07.2009 року, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою з ЄДРПОУ. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем [PERSON] Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. З розрахунку заборгованості відповідачки перед ПАТ «Перший Український міжнародний банк» станом на 23.02.2014 року вбачається наступне: - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом складає 157928,94 грн., - сума заборгованості за кредитом складає 242082,10 грн., - сума заборгованості пені за порушення строків сплати суми відсотків за користування кредитом складає 16944,57 грн., - сума заборгованості пені за порушення строків сплати суми кредиту складає 10338,74 грн., - сума штрафу згідно умов кредитного договору складає 2438,18 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Перший Український міжнародний банк» станом на 23.02.2014 року складає 429732,53 грн. 25.09.2013 року позивачем на адресу позичальника за вихідним номером DON - 61/1175 була надіслана вимога щодо дострокового повернення суми кредиту та процентів за користування, в якій позичальнику було запропоновано у тридцяти денний строк достроково повернути всю суму кредиту та відсотки за користування кредитом. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за кредитом та суми заборгованості по відсоткам підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо стягнення штрафу та пені за порушення зобов'язання суд виходить з наступного. Згідно ст. 549 ЦК України штраф та пеня є неустойкою, тобто грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, позивач просить застосувати подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме порушення кредитного зобов'язання. Однак, статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, у зв'язку з чим суд доходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення штрафу задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини 3 статті 551 ЦК України можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, але у всякому разі не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку також може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною 2 статті 616 ЦК України, згідно якої суд має зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. При встановленні суми стягнення пені, суд приймає до уваги, що 13 серпня 2008 року відповідачка розірвала шлюб, що вбачається зі Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 серпня 2008 року. Також суд приймає до уваги, що відповідачка має на утриманні двох дітей: [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 листопада 2009 року, та [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 грудня 2005 року. Крім того, відповідачка [PERSON] неодноразово, а саме 05.08.2010 року, 29.09.2011 року , зверталася до позивача з заявою про реалізацію реалізації заставленого майна, а саме двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що вбачається з копій відповідних заяв. Також, в своїх заявах відповідачка наголошувала на тому, що не має змоги в подальшому в повному обсязі виконувати своє зобов'язання перед позивачем. На переконання суду дані обставини свідчать про те, що відповідачка дійсно опинилась в скрутному матеріальному становищі. За таких обставин, суд вважає, що сума нарахованої пені підлягає зменшенню до 15000,00 грн. Отже, стягненню підлягає: - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 157928,94 грн., - сума заборгованості за кредитом в розмірі 242082,10 грн., - сума заборгованості пені за порушення строків сплати суми відсотків за користування кредитом та сума заборгованості пені за порушення строків сплати кредиту в розмірі 15000,00грн. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню становить 415011,04 грн. Ствердження представника відповідача [PERSON] про те, що починаючи з 05.08.2010 року мала місце прострочення кредитора суд до уваги не приймає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Однак, вивчивши обставини справи, суд вважає, що відповідач не довела факт відмови позивача прийняти належне виконання зобов'язання. Крім того, в судовому засіданні не підтверджений той факт, що квартира, яку пропонувала реалізувати відповідачка дійсно перебуває в іпотеці банку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися не припущеннях. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial