Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ,вказавши наступне. Йому на праві власності належить квартира [ADDRESS], в тому числі літня кухня ,позначена в технічному паспорті літерою"Б" . Відповідачу належить на праві власності квартира [ADDRESS] до якої віднесено службова будівля літньої кухні ,позначеної в технічному паспорті літерою"Б?". Літня кухня,яка позначена в технічному паспорті літерами „Б" та „Б?" являла собою єдину будівлю,поділену між ними міжкімнатною(некапітальною)стіною. В жовтні 2009 року відповідач здійснив демонтаж частини літньої кухні ,а саме: належну йому частку ,позначену в плані літерою„Б?",що приводить до руйнування літньої кухні належної позивачу. Згідно з висновком ПП"Ерудит",в результаті демонтажу будівельної конструкції „Б?",яка знаходилась на суміжній земельній ділянці та мала спільне конструктивне рішення ,постраждали будівельні конструкції літньої кухні"Б".Будівля літньої кухні"Б" знаходиться в аварійному стані.Для забезпечення належних умов експлуатації літньої кухні та виходу з аварійного стану необхідно терміново провести роботи,які викладено в кошторисній документації,згідно якої вартість відновлдення складає 17990 грн.В зв"язку з цими обставинами йому завдано майнову шкоду в сумі 17990 грн.Із-за руйнування літньої кухні йому також завдано моральну шкоду,яку він оцінює в 2800 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування витрат для ремонту літньої кухні в сумі 17990 грн. , моральну шкоду в сумі 2800 грн.,витрати на оплату послуг ПП"Ерудит" в сумі 605 грн. В судовому засіданні представники позивача уточнили позовні вимоги,просили стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 17990 грн. , моральну шкоду в сумі 2800 грн.,витрати на оплату послуг ПП"Ерудит" ,проведення експертиз,судового збору та оплату послуг на правову допомогу .Пояснили,що позивачу на праві власності належить літня кухня ,розташована за адресою :[ADDRESS],позначена в технічному паспорті літерою"Б".Відповідачу належала на праві власності літня кухня,розташована за адресою: [ADDRESS],позначена в технічному паспорті літерою"Б?". Зазначені будівлі фактично становили одну будівлю,поділену між собою міжкімнатною стіною.В жовтні 2009 році відповідач здійснив демонтаж літньої кухні "Б?" в результаті чого літня кухня"Б" ,яка належить позивачу почала руйнуватися. В 2012 році позивач помітив руйнування будівельних конструкцій літньої кухні „Б" і звернувся з цього приводу до Рубіжанської міської ради Луганської області ,яка і надала акт про те, що демонтаж літньої кухні відповідача призвів до руйнування літньої кухні позивача .Причинно-наслідковий зв"язок між діями відповідача та наслідками у вигляді завдання шкоди позивачу також встановлено судовими експертизами .Крім матеріальної шкоди,позивачу завдано моральну шкоду ,яка полягає у душевних стражданнях з приводу пошкодження його майна,зміною в зв"язку з цим у звичайному житті ,неможливістю користуватися своїм майном . При таких обставинах,позивач був вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали,пояснили,що фактично літня кухня знаходилася в спільній сумісній власності сторін.Відповідач,здійснюючи право власності на належну йому будівлю літньої кухні "Б?",отримавши усну згоду позивача ,яка полягала у відсутності заперечень щодо знесення ,здійснив демонтаж зазначеної будівлі в 2007 році .При цьому,враховуючи інтереси позивача ,відповідач стіну спільну з будівлею літньої кухні"Б" ,не чіпав.Позивач мав право відповідно до ст.368 ЦК України ,вважаючи ,що порушується його право власності звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій відповідачем ,які можуть порушути його право,тобто з вимогою про заборону знесення літньої кухні.Він цього не зробив.Крім того, з 2000 року позивач не ремонтував свою літню кухню .Отже її руйнування відбулося в результаті недбалості самого позивача. Вважають,що факт спричинення моральних страждань позивачем також не доведений. Крім того представники відповідача надали заяву про застосування строків позовної давності (а.с.107) в якій зазначили ,що моментом завдання шкоди є саме момент здійснення демонтажу літньої кухні "Б?", тому встановлення дійсної дати здійснення демонтажу зазначеної будівлі має суттєве значення для даної справи, оскільки саме з неї починається перебіг позовної давності . Оскільки літня кухня "Б?" була демонтована в 2007 році ,то саме з цієї дати почав спливати строк позовної давності щодо будь-яких майнових претензій позивача .Оскільки позов був заявлений у липні 2012 року ,тобто через п"ять років після демонтажу літньої кухні ,то строк позовної давності сплив.Просили відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Суд,заслухавши пояснення сторін, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов до наступного. Згідно ст.41 Конституції України, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України ,манова шкода,завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи,відшкодувається в повному обсязі особою,яка її завдала. Судом встановлено,що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ,в тому числі літньої кухні ,позначеної в технічному паспорті літерою"Б" (договір купівлі-продажу від 21.02.2008 року-а.с.5,витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.03.2008 року-а.с.6 зв.,технічний паспорт від 22.10.2007 року-а.с.7,7 зв.). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ,в тому числі літньої кухні ,позначеної в технічному паспорті літерою„Б?", (договір дарування від 28.04.2004 року-а.с.8,технічний паспорт від 21.10.2003 року-а.с.77зв.). 20.04.2012 року позивач звертався до Рубіжанської міської ради Луганської області з метою вирішення конфліктної ситуації в результаті чого було створено комісію по розгляду його звернення, яка обстежила земельну ділянку за адресою : [ADDRESS] і склала акт від 11.05.2012 р. (а.с.3) в якому зазначено ,що здійснений демонтаж літньої кухні [PERSON] призводе до руйнування літньої кухні [PERSON] Рекомендовано позивачу звертатися до суду за захистом права власності та в державну архітектурно-будівельну інспекцію в Луганській області . В судовому засіданні свідок позивача [PERSON] підтвердила,що демонтаж літньої кухні відповідача був здійснений в 2009 році В судовому засіданні свідки відповідача [PERSON], [PERSON] ,[PERSON],[PERSON],[PERSON] підтвердили,що демонтаж літньої кухні відповідача був здійснений в 2007 році. Суд не бере до уваги висновок ПП"Ерудит" (а.с.17-58) оскільки зазначене підприємство судово - експертною діяльністю не займається та ліцензії на неї немає , тому відповідно до ст. 59 ЦПК України допустимим доказом шкоди є лише висновок експерта, підтверджений сукупністю інших доказів по справі, а не кошторисна документація. Суд бере до уваги частково висновок судової будівельно-технічної ескпертизи № 1658/24 від 05.02.2014 року ,оскільки він не є повним , але в ньому зазначено ,що ,якщо виходити з технічної точки зору,то матеріальна шкода складається з вартості будівельних матеріалів та ремонтно-відновлювальних робіт,які необхідно виконати по усуненню дефектів конструктивних елементів літньої кухні літер „Б" квартири [ADDRESS],пошкоджених в результаті демонтажу (а.с.136). Суд бере до уваги висновок судової будівельно-технічної ескпертизи № 34/07 від 20.10.2014 року ( т.2 а.с.3-28) із якого виходить ,що між демонтажем літньої кухні літер"Б?" квартири [ADDRESS] і дефектами (пошкодженнями) частини літньої кухні літер"Б" квартири [ADDRESS] існує причинно-наслідковий зв"язок.Вартість ремонтно-будівельних робіт по усуненню виниклих дефектів в результаті демонтажа літньої кухні літер "Б?" квартири [ADDRESS] на день проведення експертизи складає 9604 грн. В судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив наявність причинно- наслідкового зв"язку між демонтажем літньої кухні "Б?" та літньої кухні"Б" , пояснив,що із обмірювального чертежа видно,що літні кухні „Б" та "Б?" становлять єдину будівлю.Товщина наружних стін літніх кухонь складає 28,30 см. Товщина спільної стіни складає 12 см.,тобто це внутрішня спільна стіна-перегородка між двома літніми кухнями „Б" та "Б?" ,яку недоцільно було будувати ширшою. Крім того,наружні стіни не будуються в пів-цегли. При дослідженні приміщення літньої кухні"Б" він виявив,що частина приміщення знаходиться у відмінному стані .Стіна зі сторони стіни-перегородки -в поганому стані.Необхідно також враховувати товщину стіни - у пів-цегли і той факт,що вона була всередині приміщення,а стала зовнішньою. Отже тепер ця стіна руйнується від зовнішнього впливу (наприклад від впливу опадів), а зі стіною руйнується і фронтон .Балки на стелі прогинаються тільки зі сторони фронтону,що підтверджує його висновок. В зв'язку з тим, що представники відповідача не погоджувалися з висновками експертів ,то, судом з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи , було роз"яснено їх право на заявлення клопотання про призначення повторної експертизи , однак вони цим правом не скористалися і відмовилися від призначення повторної експертизи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ч. 3 вказаної статті встановлюється, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Підставу позову повинен довести саме позивач. Суд вважає,що представниками відповідача в судовому засіданні не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження жодної зі вказаних ними обставин у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку. Натомість представники позивача надали докази ,які підтверджують факт завдання відповідачем позивачу матеріальної шкоди внаслідок демонтажу літньої кухні "Б?". Отже вимоги про відшкодування матеріальнї шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 9604 грн. Щодо застосування строку позовної давності ,суд зазначає наступне . Відповідно до ст.261 ЦК України ,перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представники відповідача та свідки зазначають ,що літня кухня "Б?" була знесена в 2007 році. Отже саме тоді позивачу було завдано шкоду і з 2007 року почав спливати строк позовної давності,який на момент звернення позивача до суду -20.07.2012 року сплив. Натомість представники позивача і свідок зазначають ,що літня кухня "Б?" була знесена в 2009 році. Показання сторін ,свідків суперечать один одному ,а тому не можуть бути взяти судом до уваги. Крім того ,суд вважає хибним посилання відповідача на те,що строк позовної давності починається з моменту демонтажа літньої кухні. На думку суду ,сплив строку позовної давності в даному випадку почався з моменту ,коли літня кухня позивача почала руйнуватися і коли він довідався,що це руйнування є наслідком демонтажу літньої кухні відповідача. Із пояснень представника позивача виходить,що руйнування літньої кухні „Б" почалося в 2009 році ,а про те,що руйнування є наслідком демонтажу літньої кухні "Б?" позивачу стало достеменно відомо з акту від 11.05.2012 року в якому зазначено ,що здійснений демонтаж літньої кухні [PERSON] призводе до руйнування літньої кухні [PERSON] Рекомендовано позивачу звертатися до суду за захистом права власності та в державну архітектурно-будівельну інспекцію в Луганській області . Отже,суд вважає,що з 11.05.2012 року почав спливати строк позовної давності оскільки саме тоді позивач довідався про те,що руйнування його літньої кухні є наслідком демонтажа літньої кухні [PERSON]Таким чином позивач не пропустив строк позовної давності при зверненні до суду. Суд звертає увагу на те,що в своїй заяві про застосування строку позовної давності ,незважаючи на не визнання позову ,представники відповідача заявляють ,що моментом завдання шкоди є саме момент здійснення демонтажу ,таким чином відповідач не заперечує проти факту завдання шкоди.Це підтверджує і сам факт подання заяви про застосування строків позовної давності оскільки умовами застосування позовної давності є підставні вимоги. Щодо відшкодування моральної шкоди ,суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає , що позивачу внаслідок пошкодження його майна відповідачем заподіяно моральну шкоду, яка полягає у певних душевних стражданнях через пошкодження майна, в порушенні звичайного способу життя, докладення зусиль на збір документів для подачі до суду позовної заяви та перенесені через це незручності. Позивач оцінив моральну шкоду в розмірі 2800 грн. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди та вважає правильним зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, визначений позивачем до 500 гривень, з урахуванням обставин справи та засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.Якщо позов задоволено частково,судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог ,а відповідачеві -пропорційно до тієї частини позовних вимог.у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивач заявляв позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 17 990 грн,а задоволені вони на суму 9604 грн.,то виходить ,що позов в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у відсотковому значенні задоволено на 56,39 %.,з урахуванням чого,суд розподіляє судові витрати. Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 114,57 грн. Оскільки при поданні позовної заяви позивач не оплатив позовні вимоги немайнового характеру ,то підлягає стягненню зі сторін судовий збір на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам по відшкодуванню моральної шкоди.Позивач просив стягнути 2800 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним стягнути 500 грн. моральної шкоди,отже задовольняються 17,86 % позовних вимог. Таким чином підлягає стягненню з позивача на користь держави 176,27 грн.,з відповідача -38,33 грн. Згідно ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу є судовими витратами та відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Так, відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи вбачається, що, користаючись своїм правом, позивач уклав договір про надання представницьких послуг від 26.03.2014 р. з адвокатом [PERSON] /а.с.212/ . На виконання вищевказаного договору адвокатом [PERSON] було надано позивачу ряд послуг, а позивач здійснив їх оплату на загальну суму 1000,00 грн. Підтвердженням факту надання та оплати послуг є Договір від 26.03.2014 р., оригінал квитанції про здійснення оплати по договору від 24.03.2014 р. Граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу встановлені постановою КМ України від 27.04.2006р. № 590. Позивачем, його представником не надано документів (акту прийому-передачі робіт), з яких можливо було визначити час, витрачений адвокатом на консультації, підготовку матеріалів у суд, складення позову, тому судом стягуються витрати на час роботи адвоката в судовому засіданні. Згідно журналів судових засідань цей час складає 3,51 години. Згідно постанови КМУ № 590 за час роботи сплачується 40% мінімальної заробітної плати. Мінімальний розмір заробітної плати з 01.01.2013р. відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік»складає 1218 грн., 40% від яких складає 489,20 грн.Таким чином підлягало б стягненню з відповідача 1510 грн. на правову допомогу ,але оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог ,суд виходить із суми 1000 грн.,які просив стягнути позивач і вважає ,що при частковому задоволенні позовних вимог .підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 533,90 грн. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено оплату за проведення судових будівельно-технічних експертизу в розмірі 2353,92 грн(квитанції -т.1 а.с. 97,98) та 2500 грн.(квитанція-т.2.а.с.2) . В силу дії ст.88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати та кошти, сплачені за проведення експертизи та за надання правової допомоги. Суд вважає,що оскільки позовні вимоги задоволені частково,то підлягають стягненню витрати на проведення судових експертиз також пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1256,77 грн. та 1334,75 грн.,а всього 2591,52грн. Суд не вважає можливим стягувати витрати на проведення дослідження ПП"Ерудіт" оскільки його висновок не є висновком експерта . Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про часткову правомірність, обґрунтованість та законність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: partial