Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] в поданому позові просить усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми шляхом призначення йому для відвідування, спілкування та відпочинку разом з дітьми та виїзду дітей разом з ним до його місця проживання. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем по справі перебував у зареєстрованому шлюбі, який 31.08.2009 року рішенням Корецького районного суду розірвано. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір"ю. Однак, фактично з моменту розлучення у нього з відповідачем виникли непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дітей, їх відвідуванні, почалися створюватись штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості нормального спілкування із дітьми. Намагання налагодити нормальний зв"язок із дітьми, приймати участь у їх вихованні, утриманні, розвитку їх здібностей та намагання врегулювати даний спір мирним шляхом виявилися марними. Тому позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач подав заяву про зміну позовних вимог, в якій вказує, що у зв"язку із досягненням дочкою [PERSON] повнолітнього віку, просить встановити йому час для спілкування із сином [PERSON] в першу та третю суботу по дві години згідно розпорядження голови районної державної адміністрації №291 від 01.08.2013 року. [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні із сином. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що згоди щодо встановлення часу спілкування батька із сином не досягнуто. Відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача із дитиною. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили, що перешкод позивачу у спілкувані із дитиною не створено, отже спір відсутній. Просять відмовити в задоволенні позову. Представник ООП Корецької РДА суду пояснила, що розпорядженням голови районної державної адміністрації [PERSON] встановлено час для спілкування з дітьми, зокрема із сином [PERSON]. Однак, позивач звернувся до суду. Заслухавши сторін, дослідивши наявні письмові докази у справі, враховуючи ту обставину, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом, суд дійшов висновку, що в добровільмому порядку спір не вирішено. Сторони не дійшли згоди щодо встановлення часу спілкування батька із дитиною. Згідно рішення Корецького районного суду від 31.08.2009 року шлюб між сторонами роззірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], якого після розірвання шлюбу залишено проживати з матір"ю. Голова Корецької РДА, на підставі перевірки Комісії з питань захисту дитини Корецької районної державної адміністрації за заявою батька, позивача по справі, з урахуванням вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини та інших обставин, виніс розпорядження №291 від 01.08.2013 року про участь у вихованні дітей, а саме [PERSON] встановлено час для спілкування із сином у першу та третю суботу по дві години. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що унеможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Статтями 10 та 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.157 СК україни, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов"язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч.2 ст.159 Ск України, суд визнає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливіть спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім"ї. Судовий порядок захисту прав батьків, що проживають окремо від дитини, слугує надійною гарантією здійснення права на спілкування. Стаття 153 СК України містить загальне право на спілкування батьків і дитини, ст.ст.157, 158, 159 СК України присвячуються вирішенню питання у часті у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Окреме проживання робить неможливий постійний щоденний контакт одного з батьків з дитиною. Бажаним є саме систематичне спілкування дитини з тим, з батьків, що проживає окремо, а не епізодичні, несподівані зустрічі. Це спілкування не може носити формальний характер, воно повинно приносити користь дитині, бути джерелом його повноцінного розвитку та виховання. На підставі вищевикладеного, суд, з урахуванням віку, вирішує задовольнити позов та встановити відповідні дні та час для спілкування дитини з батьком.

Outcome: approved