Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яка в подальшому була уточнена. В обґрунтування позову зазначає, що він в період з 01 травня 2003 року працював на посаді водія 1 класу в ПАТ «Укрїнська залізниця» філії «Центр будівельно-монтажних робіт » виробничому підрозділі «Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління». В 2015 році він захворів, довго лікувався. 14.09.2016 року йому була встановлена 3 група інвалідності. Медико-соціальною експертною комісією була надана індивідуальна програма реабілітації , де вказаний вичерпаний перелік професій та спеціальностей, які йому доступні за станом здоров"я. Він отримав повідомлення про наявність 10 вакансій для працевлаштування, які не відповідають програмі реабілітації та його стану здоров"я. Він звертався до профспілкового комітету підприємства за захистом своїх прав на працевлаштування відповідно до індивідуальної програми реабілітації, але розірвання трудового договору було проведено за попередньою згодою первинної профспілкової організації.. Наказом № 263/ ОС від 30.11.2016 року він був звільнений внаслідок невідповідності виконуваній роботі за станом здоров"я ( п. 2 ст. 40 КЗпП України).. Він вважає своє звільнення з займаної посади незаконним та таким, що порушує його права. Тому позивач просить суд в уточненій від 4 10 2018 року позовній заяві скасувати наказ № 263/ ОС від 30.11.2016 року про його звільнення з посади за станом здоров"я за п. 2 ст. 40 КЗпП України, поновити його, на роботі в якості водія , стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 124842,82 грв . Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та уточнених позовах. Представник відповідача [PERSON]В.у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладених у запереченнях на позовну заяву . 15.12.2017 року набрав чинності Закон України\~«Про внесення\~змін до\~Господарського процесуального\~кодексу України,\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~Кодексу адміністративного\~судочинства України\~та інших\~законодавчих актів»\~№ 2147-VIII\~від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій реакції. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень\~ЦПК України у новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 10 2018 року провадження по даній цивільній справі в частині стягнення моральної шкоди закрито у зв»язку з відмовою позивача від позову в цій частині. Вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК Українизасобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~ Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Водночас, згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в ухвалі Верховного Суду України від 15.12.2010 року по справі № 6-20213св0, у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. В судовому засіданні встановлено, що з 01.05.2003 року [PERSON] працював в структурному підрозділі «Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» філії « Центр будівельно- монтажних робіт» ПАТ «Українська залізниця» на посаді водія 1 класу ( л.с. 11 копія трудової книжки). 14.09.2016 року [PERSON] встановлена 3 група інвалідності Саксаганською медико-соціальною експертною комісією. У висновку МСЕК зазначено, що [PERSON] водієм працювати не може, йому протипоказані важка фізична праця, робота з тривалим вимушеним положенням тулубу. Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інвалідів № 941 від 14.09.2016 року вказаний вичерпаний перелік професій доступних за станом здоров"я позивачу: черговий, вахтер, сторож, слюсар на видачі інструментів.(а.с.20-21). 01.10.2016 року позивачу [PERSON] відповідачем надано повідомлення, в якому зазначався повний перелік вакансій в структурному підрозділі та пропонувалися наступні посади : слюсар аварійно - відновлюваних робіт, електрогазозварник, лицювальник-плиточник, тракторист, майстер, маляр, підсобний робітник, слюсар сантехник, слюсар електрик та поінформовано\~про необхідність\~надати відповідь\~щодо запропонованих\~вакансій до\~24.10.2016,\~а також\~про те,\~що у\~випадку відмови\~від запропонованих\~вакансій його\~буде звільнено\~за п.2.ст.40\~КЗпП України\~внаслідок невідповідності\~виконуваній роботі\~за станом\~здоровя \~ (а.с. 16 ). 27.10.2016 Позивач звернувся з заявою до начальника структурного підрозділу „Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління, в якій просив перевести його на роботу згідно з Індивідуальною програмою реабілітації інвалідів, так як запропоновані вакансії не підходять йому за станом здоровя. \~ \~ \~ \~Дана заява була розглянута та надана Позивачу відповідь від 03.11.2016 вих. № 2965, ( а.с. 13 ) в якій було зазначено про те, що вакансій згідно штатного розпису в Криворізькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні , на яких позивачу рекомендовано працювати , немає та було запропоновано додатково ознайомитись з вакансіями у регіональній філії „Придніпровська залізниця ПАТ „Укрзалізниця станом на 01.11.2016 року . Позивач відмовився ставити свій підпис про ознайомлення з зазначеним переліком вакансій, про що працівниками Криворізького будівельно-монтажного експлуатаційного управління було складено Акт від 03.11.2016 року ( а.с. 35 ) . \~ \~ \~ \~Позивачу був надісланий лист з додатковими наявними вакансіями станом на 01.11.2016 по регіональній філії „Придніпровська залізниця ( а.с.42-43). Позивач не дав згоди перевестись на жодну із запропонованих вакансій, в тому числі на робочі місця створені Відповідачем для працевлаштування інвалідів відповідно до ст.18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (підсобний робітник в структурному підрозділі „Будівельно-монтажне експлуатаційне управління Нижньодніпровськ-Вузол та слюсар-інструментальник в структурному підрозділі „Синельниківське локомотивне депо) дані вакансії зазначені в списку на а.с. 42-43. Таким чином, Позивачу не пропонувалося Відповідачем виконувати роботу, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоровя, а був наданий для ознайомлення та можливого подальшого працевлаштування перелік всіх вакансій по регіональній філії „Придніпровська залізниця ПАТ „Укрзалізниця, в тому числі для працевлаштування інвалідів. Рішенням профспілкового комітету Криворізького будівельно-монтажного експлуатаційного управління від 30 11 2016 року було надано згоду на звільнення [PERSON] за п.2 ст.40 КЗпП України ( а.с. 45-46- протокол № 7/3 ). \~ \~ \~ \~З протоколом №7/3 від 30.11.2016р. засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації структурного підрозділу „Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління Позивач був ознайомлений під підпис цього ж дня -30.11.2016 року. 30 11 2016 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі пункту 2\~статті 40 КЗпП України\~внаслідок невідповідності виконуваній роботі за станом здоров"я (а.с. 12\~копія наказу №263/ ОС від 30.11.2016 року). За змістом пункту 2 частини першої, частиною другою\~статті 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яка перешкоджає продовженню даної роботи. Звільнення з підстав, зазначених у пункті 2 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Частина перша\~статті 43 КзпП України\~визначає, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених, у тому числі, пунктом 2\~статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Відповідно до роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 21 постанови від 01 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Згідно зі ч.3 ст.5 Закону України № Про охорону праці" працівнику не може пропонуватися робота, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоров"я. Відповідно до ст.. 5 "Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та ст.. 23 Закону України" "Про реабілітацію інвалідів в Україні" , ч.6 ст. 69 Закону України " Основи законодавства України про охорону здоров"я" індивідуальна програма реабілітації інваліда є обов"язковою для виконання державними органам ( об"єднаннями) установами і організаціями. Статтею 170 КЗпП України встановлено працівників, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні для структурного підрозділу „Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління встановлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік працюючих в підрозділі. Ці вимоги Закону виконуються Відповідачем і на момент звільнення Позивача кількість працюючих-інвалідів в підрозділі складала 15 осіб , що є нормативом оскільки облікова чисельність працівників складає 383 чол. ( а.с. 36 довідка ) . Вакантних місць для влаштування інвалідів у Відповідача не було, посад на яких рекомендовано працювати Позивачу також не було. \~ \~ \~ \~В частині 2 статті 18 цього Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні зазначено, що підбір робочого місця здійснюється переважно (а не виключно) на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. \~ \~ \~ \~ Позивачу було запропоновано додатково ознайомитись та можливого подальшого працевлаштування за медичними рекомендаціями перелік взагалі всіх вакансій по регіональній філії „Придніпровська залізниця ПАТ „Укрзалізниця станом на 01.11.2016 р., в даному списку було 2 вакансії для працевлаштування інвалідів . Однак позивач не виявив бажання перевестись на жодну із запропонованих вакансій, в тому числі на робочі місця створені Відповідачем для працевлаштування інвалідів . Крім того, Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядалася адміністративна справа №211/63/17-п по розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №329/4.7-6 від 23.12.2016 року, складеного Головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на начальника структурного підрозділу „Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління регіональної філії „Придніпровська залізниця ПАТ „Укрзалізниця по результатам позапланової перевірки за заявою [PERSON] про незаконне звільнення зі структурного підрозділу за п.2 ст.40 КЗпП України внаслідок невідповідності виконуваній роботі за станом здоровя. \~ \~ \~ \~За результатами розгляду вищезазначеної адміністративної справи 19.01.2017 була винесена Постанова, в якій зазначено, що суд дійшов висновку, що порушень вимог ч.3 ст.5 Закону України „Про охорону праці при вирішенні питання щодо звільнення [PERSON] 30.11.2016 за ст.40 п.2 КЗпП України не мало місце. Ця Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили. \~ \~ \~ \~Позивач в уточненій позовній заяві зазначає, що тільки після того, якщо працівник відмовився від переведення на іншу, легшу роботу згідно ст.170 КЗпП України, роботодавець може звільнити працівника-інваліда за п.2 ст.40 КЗпП України. \~ \~ \~ \~Однак Позивачу\~ його\~Індивідуальною програмою\~реабілітації інвалідів\~№ 941\~від 14.09.2016\~р.\~Саксаганської МСЕК\~встановлено виключний\~перелік професій,\~на яких\~він може\~працювати:\~черговий,\~вахтер,\~сторож або\~слюсар на\~видачі інструментів. Таких вакансій у відповідача взагалі не було , тому і перевести його на якусь іншу, легшу роботу від тої, яку він виконував не мали права. При звільненні позивача був дотриманий порядок, врегульований ч.2 ст.40, ст.43 КЗпП України. Зокрема, [PERSON] у зв»язку з відсутністю рекомендованих МСЕК посад в Управлінні, було запропоновано ознайомитись зі всіма вакантними посадами, у тому числі і для працевлаштування інвалідів , по регіональній філії „Придніпровська залізниця ПАТ „Укрзалізниця, однак позивач не виявив бажання перевестись на жодну із запропонованих вакансій, в тому числі на робочі місця створені Відповідачем для працевлаштування інвалідів . Крім того, розірвання трудового договору було проведено за попередньою згодою первинної профспілкової організації. \~ \~ \~ \~ Позивач через свій стан здоров»я не міг продовжувати виконувати трудові обов»язки за займаною посадою, тому у зв»язку з відсутністю можливості працевлаштувати його на посади зазначені МСЕК, відповідач мав підстави для звільнення позивача з роботи на підставі п.2ст.40 КЗпП України. На основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв»язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що наказ від 30 11 2016 року № 263/0С про звільнення [PERSON] був виданий відповідачем у відповідності до вимог діючого законодавства, і підстав для його скасування немає, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. У зв»язку з чим не підлягають задоволенню й інші позовні вимоги щодо поновлення на роботі в якості водія, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач просив поновити його на посаді водія, однак відповідно до його Індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 941 від 14.09.2016 р. Саксаганської МСЕК встановлено виключний перелік професій, на яких він може працювати: черговий, вахтер, сторож або слюсар на видачі інструментів. Та у висновку МСЕК про умови та характер праці зазначалося, що Позивач працювати водієм не може та йому протипоказані важка фізична праця, робота з тривалим вимушеним положенням тулуба. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду та в позові відмовлено, а тому судові витрати суд відносить за рахунок держави.

Outcome: dismissed