Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.12.2014 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у борг 134046, 30 грн., на підтвердження чого була видана розписка. Строк повернення грошових коштів був встановлений до 30.12.2014 року. Однак, в установлений договором строк відповідач кошти не повернув, свої зобов"язання не виконує, уникає зустрічей з ним, а також відмовляється повернути грошові кошти. У зв"язку з невиконанням відповідачем грошового зобов"язання, він повинен сплатити позивачу інфляційні втрати та 3 % річних. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 136167, 97 грн., 3 % річних у розмірі 1454, 31 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2014 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 134046, 30 грн. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач [PERSON] написав розписку від 01.12.2014 року, відповідно до якої зобов"язався повернути отримані грошові кошти у строк до 30.12.2014 року. Однак, в установлений у розписці строк відповідач грошові кошти не повернув, уникає зустрічей з позивачем, не виконує свої зобов"язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Сторонами у зобов"язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України. Як вбачається з написаної відповідачем розписки від 01.12.2014 року, грошові кошти відповідач зобов"язувався повернути в строк до 30.12.2014 року, але до цього часу гроші не повернув. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] добровільно не виконує прийняті на себе зобов′язання за Договором позики, у зазначений у розписці строк грошові кошти не повернув, а тому неповернута сума боргу у розмірі 134046, 30 грн. підлягає стягненню з нього в судовому порядку у повному обсязі. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, то судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов′язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов′язання, на вимогу кредитора зобов′язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, 3 % річних за прострочення виконання зобов"язань становлять 1454, 31 грн., а інфляційні втрати - 2121, 67 грн. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд вважає, що вказані суми інфляційних втрат та 3 % річних також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1376, 22 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved