Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"звернулося в суд з позовом, яким просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №KGMDGK09180608 від 16.08.2007 року в розмірі- 45 681,66 доларів США, що за курсом 12,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.10.2014 року складає 591 577,54 грн. та понесені судові витрати. Вимоги обгрунтувало тим, що 16.08.2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № KGMDGK09180608, відповідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 52 800,00 доларів США на термін до 13.08.2027 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячній платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. Відповідач перед позивачем належним чином не виконав зобов"язання, внаслідок чого станом на 27.10.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 45 681,66 доларів США, що за курсом 12,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.10.2014 року складає 591 577,54 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 38 864,92 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом- 4 120,78 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом- 248,19 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором- 254,07 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: 19,31 доларів США- штраф (фіксована частина), 2 174,40 доларів США- штраф ( процентна складова). В судовому засіданні представник банку вимоги підтримав, просив задовольнити, в подальшому подав заяву про проведення засідання у його відсутності та погодження на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання 08.07.2016 року не з»явився, повідомлявся належно, причини неявки суду не вказав, заперечень на позов, після проведеної судово-економічної експертизи не подавав. Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п.2 ст.3 ЦПК України, у суд можуть звертатися органи й особи, яким дано право захищати права, волі й інтереси держави або суспільні інтереси або інтереси інших осіб. Так, 16.08.2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № KGMDGK09180608, відповідно якого позичальнику надано було кредит в сумі 52 800,00 доларів США на термін до 13.08.2027 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячній платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно, кредитного договору. Кошти від банку позичальник отримав у розмірі, визначеному Кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов"язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов"язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця-гривня. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). З»ясовано, що відповідач перед позивачем належним чином не виконав зобов"язання, внаслідок чого станом на 27.10.2014 року, з врахуванням висновку судово-економічної експертизи №33 від 25.03.2016 року , яким встановлено, що загалом розбіжність між даними бухгалтерського обліку ПАТ КБ «Приват Банк» та даними розрахунку заборгованості за договором № KGMDGK09180608 від 16.08.2007 року , укладеного між банком та [PERSON], стосовно загального розміру заборгованості складає 0,93 дол. США ( у сторону зменшення ) розміру заборгованості пені, утворилась заборгованість у розмірі - 45 680, 74 доларів США, що за курсом 12,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.10.2014 року складає - 591 565,50 грн., з них: заборгованість за кредитом - 38 864,92 доларів США, що за курсом НБУ складає 503 300,70 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 4 120,78 доларів США, що за курсом НБУ складає 53 364,10 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом- 248,19 доларів США, що за курсом НБУ складає 3 214,06 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором- 253,14 доларів США, що за курсом НБУ складає 3 278,16 грн., штрафи відповідно до Договору: 19,31 доларів США, що за курсом НБУ складає 250,00 грн.,- штраф (фіксована частина), 2 174,40 доларів США, що за курсом НБУ складає 28 158,48 грн.,- штраф ( процентна складова. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково , зокрема зменшити суму пені з 254,07 дол. США до 253,14 дол. США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 654 грн.- внесеного судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial