Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Рівнеінвестпроект» про визнання права власності на нерухоме майно посилаючись на те, що між ним та ПАТ «Рівнеінвестпроект» було укладено договір про пайову участь у будівництві від 01 жовтня 2009 року, згідно пункту 1.1. якого Забудовник (Відповідач) зобов'язується організувати, провести будівництво і здати Пайовику (Позивачу) у встановлений строк визначений договором Об'єкт, та виконати інші зумовлені договором роботи, а Пайовик зобов'язується оплатити роботи, що виконуються Забудовником у порядку і на умовах цього договору. Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3. Договору про пайову участь у будівництві від 01.10.2009 р. об'єктом цього договору є будівництво творчої майстерні, орієнтованою загальною площею 130 кв. м., за адресою [ADDRESS]. Частково на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 серпня 2013 року у справі №1715/9037/12 він зареєстрував право власності на нежитлові приміщення загальною площею 113,2 кв. м. Спірними залишились нежитлові приміщення загальною площею 52,3 кв. м., що є самостійним об'єктом нерухомого майна, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Право власності на дані приміщення він не може зареєструвати, оскільки відповідач чинить йому перешкоди в цьому, а саме, виготовив технічний паспорт БТІ на себе, не передає спірне майно позивачу. Вважає, що діями ПАТ «Рівнеінвестпроект» порушені його права. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просять суд визнати за [PERSON] право власності на нежитлові приміщення загальною площею 52,3 кв. м., що є самостійним об'єктом нерухомого майна, який знаходиться за адресою [ADDRESS], та складається із приміщень: № 23 творча майстерня, площею 20,4кв. м.; № 24 творча майстерня, площею 28,0 кв. м.; № 25 санвузол, площею 1,9 кв. м.; № 26 санвузол, площею 2,0 кв. м. та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав повністю та вказав, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 серпня 2013 року у справі № 1715/9037/12, яке набрало законної сили, встановлені всі фактичні обставини справи, тому він не може їх заперечувати, а тому не заперечує проти задоволення позовних вимог по даній справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 серпня 2013 року у справі № 1715/9037/12 за [PERSON], було визнано право власності на нежитлові приміщення загальною площею 113,2 кв. м., що є самостійним об'єктом нерухомого майна, який знаходиться за адресою [ADDRESS], та який складається із приміщень: № 39 коридор, площею 12,8 кв. м.; № 40 творча майстерня, площею 12,1 кв. м.; № 41 санвузол, площею 1,8 кв. м.; № 42 санвузол, площею 2,7 кв. м.; № 43 творча майстерня, площею 17,7 кв. м.; № 44 творча майстерня, площею 47 кв. м.; № 45 творча майстерня, площею 19,1 кв. м. Вказане рішення залишено без змін Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 25 листопада 2013 року і набрало законної сили. Даним рішенням встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Рівнеінвестпроект» було укладено договір про пайову участь у будівництві від 01 жовтня 2009 року. Згідно пункту 1.1 якого Забудовник (Відповідач) зобов'язується організувати, провести будівництво і здати Пайовику (Позивачу) у встановлений строк визначений договором Об'єкт, та виконати інші зумовлені договором роботи, а Пайовик зобов'язується оплатити роботи, що виконуються Забудовником у порядку і на умовах цього договору. Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3 Договору про пайову участь у будівництві від 01.10.2009 р. об'єктом цього договору є будівництво творчої майстерні, орієнтованою загальною площею 130 кв. м., за адресою [ADDRESS]. Орієнтована вартість становить 403000,00 грн. Остаточна вартість визначається після закінчення будівництва по фактичних витратах. Відповідно до пункту 3.1. Договору планове закінчення будівництва Об'єкту та введення в експлуатацію І квартал 2010 року, при умові безпосереднього та належного фінансування. Також між ПАТ «Рівнеінвестпроект» та ТОВ - компанія "Інвестжитлобуд" було укладено договір про будівництво критих стоянок автомобілів та творчих майстерень в м. Рівне, вул. Буковинська, 9 від 21 грудня 2005 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дані обставини крім рішення суду підтверджуються матеріалами справи. Крім того судом встановлено, що згідно пунктів 1.2 та 1.3. Договору про пайову участь у будівництві від 01.10.2009 р. предметом цього договору є будівництво творчої майстерні, орієнтованою загальною площею 130 кв. м., без зазначення загальної площі користування. Однак як вбачається із заяви [PERSON] від 15 березня 2009 року, він звернувся до ТзОВ компанія "Інвестжитлобуд" про надання дозволу на інвестування будівництва творчих майстерень площею 136 м. кв. На вказаній заяві міститься резолюція керівника ТзОВ компанія "Інвестжитлобуд", що свідчить про надання йому згоди на інвестування будівництва творчих майстерень площею саме 136 м. кв. Як вбачається з Акту робіт, виконаних інвесторами (пайовиками) господарським способом у 2009 році та реєстру накладних на будівельні матеріали від 30.11.2009 р., [PERSON] було інвестовано кошти в будівництво частини творчих майстерень площею саме 136 м. кв. Судом встановлено, що оскільки на підставі рішення суду від 22 серпня 2013 року у справі № 1715/9037/12 за [PERSON] було визнано право власності лише на 95,9 кв. творчих майстерень за адресою [ADDRESS], він недоотримав частину площі творчих майстерень. З пояснень позивача та представника позивача судом встановлено, що [PERSON] було понесено додаткові витрати на зовнішнє опорядження стін будівлі на загальну суму 120485,28 грн., що підтверджується Актом робіт, виконаних інвесторами у 2009 році. Внаслідок цього площу творчих майстерень було фактично додатково збільшено. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Згідно із ч. 1 ст. 4 вказаного Закону об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Відповідно до ч. 2 та ч. 5 ст. 7 вказаного Закону інвестор самостійно визначає цілі, напрями, види й обсяги інвестицій, залучає для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників інвестиційної діяльності, у тому числі шляхом організації конкурсів і торгів. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою (на кошти цієї особи), набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі різних угод, не заборонених законом. Згідно із ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою. Суд вважає, що право власності на проінвестовані творчі майстерні оспорюється саме ПАТ «Рівнеінвестпроект», оскільки останній своїми діями оспорює належність майна позивачу: виготовив технічний паспорт БТІ на себе, не передає спірне майно позивачу, що свідчить про невизнання відповідачем права власності [PERSON] на проінвестоване майно, тому суд вважає за можливе захистити його права. Зважаючи на це, суд вважає правомірними вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на творчі майстерні № 23 площею 20,4 кв. м. та № 24 площею 28 кв. м., а також санвузли за № 25 площею 1,9 кв. м. та № 26 площею 2,0 кв. м. На підставі викладеного,

Outcome: approved