Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON], останнє місце проживання якого було [ADDRESS]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS]. За життя [PERSON] залишив заповітне розпорядження, яким все своє майно заповів позивачці - [PERSON] Спадкоємцями до майна спадкодавця за законом є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]. Позивачка не має можливості оформити спадщинку через нотаріальну контору у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Вказує, що спадкове майно прийняла, так як на день смерті спадкодавця проживала разом з ним та продовжує проживати і надалі в спадковому будинку разом із своєю сім"єю. Просить в судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в цілому в порядку спадкування за заповітом, який знаходиться [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не з"явилися. В судове засідання позивачка не з"явилася, але подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вимоги заяви підтримує повністю та просить такі задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій вказує, що вимоги позивачки [PERSON] визнає повністю, скористатися своїм право на спадкування не бажає, відмовляється від своїх часток за заповітом і за законом в користь своєї доньки, позивачки по справі [PERSON] Просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій вказує, що позовні вимоги позивачки [PERSON] визнає повністю, претензій до спадкового майна не ставить, не заперечує проти того, щоб його сестра - [PERSON], стала власником цілого спадкового житлового будинку по [ADDRESS]. Просить розглянути справу без його участі Дослідивши подані докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають значення для прийняття рішення по суті позову, суд прийшов до наступних висновків. Суд встановив, що предмет позову - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] згідно довідки виконкому Фанчиківської сільської ради Виноградівського району від 12.11.2014 року №562 рахується за померлим [PERSON], який помер [INFO]. Згідно довідки виконкому Фанчиківської сільської ради Виноградівського району від 12.11.2014 року №563 за дворогосподасртвом в с.Фанчиково по вул.Жовтнева, 61 закріплена в користування земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка рахується за померлим [PERSON], який помер [INFO]. Згідно довідки, виданої Виноградівським РБТІ №655/14 від 28.10.2014 року вказаний вище житловий будинок будівництвом завершено, має загальну корисну площу 77,2 кв.м., в тому числі житлову 39,2 кв.м. Житловий будинок рахується за [PERSON] Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого станом на жовтень 2014 року, вказаний житловий будинок є 1989 року побудови. Згідно рішення виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради депутатів трудящих від 26.08.1977 року "Про дозвіл будівництва житлового будинку [PERSON]." та довідок, виданих виконкомом Фанчиківської сільської ради Виноградівського району №340 та №341 від 30.08.1977 року, вказаний житловий будинок збудовано на законній підставі на земельній ділянці, виділеній забудовнику для індивідуального житлового будівництва. [INFO] у с.Фанчиково Виноградівського району помер [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 14.09.2005 року у с.Фанчиково Виноградівського району, яким все своє майно заповів доньці [PERSON] Дружина померлого - [PERSON], подала заяву про відмову від прийняття обов'язкової частки у спадщині, що відкрилася на день смерті чоловіка [PERSON] Спадкоємець за заповітом - позивачка [PERSON] - постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] до його смерті разом зі своєю сім"єю, що стверджується довідкою Фанчиківської сільської ради Виноградівського району № 564 від 12.11.2014 року. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, який би було зареєстровано у єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оформити спадщину за заповітом у нотаріальному порядку не може. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами ЦК України від 2003 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України від 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як було зазначено вище, правовстановлюючих документів на спадковий будинок не оформлено, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до роз'яснень Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування Вищий спеціалізований суд; Лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності та відповідні їм норми матеріального права, суд дійшов висновку, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами ввійшло до складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON] Оскільки умови для оформлення позивачем спадщини у нотаріальному порядку відсутні, тому невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним ним способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved