Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітніх осіб: [PERSON], [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька. Позовні вимоги мотивує ти, що 13 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 491. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 12 березня 2009 року шлюб між ними розірвано. На даний час вона перебуває в іншому шлюбі з [PERSON]. Діти, батьком яких є відповідач, проживають разом із нею, за адресою: м. Київ. [ADDRESS]. Вона самостійно займається їх навчанням, піклується про фізичний та духовний розвиток дітей. На даний час між нею та відповідачем припинено будь-які стосунки та ведення спільного господарства. Відповідач припинив будь-яке спілкування з нею та доньками, не приймає жодної участі у вихованні та забезпеченні дітей. В той час, вона сумлінно виконує свої обов"язки щодо виховання дітей. Їй, в цьому році, разом з доньками надійшло запрошення на в"їзд до Польщі, в період канікул, строком на 4 місяці. Запрошення надійшло від її брата [PERSON], який на даний час проживає та працює в Польщі, свідченням чого виступає договір оренди житлового приміщення в м. Кракові. За таких обставин вважає, що нетривалий переїзд до іншої країни позитивно вплине на розвиток дітей, адже нова країна - це нові традиції, звичаї, емоції, що є вагомим фактором духовного збагачення та саморозвитку дитини. Вважає, що поїздка за кордон для її дітей буде сприяти оздоровленню, пізнанню нового, закріпленню вивченої іноземної мови та повністю відповідає інтересам дітей. Вона в телефонному режимі неоднаразово просила надати дозвіл на виїзд дітей за кордон, на що отримала відмову. 21 травня 2015 року направила письмову заяву в якій просила надати дозвіл, яку відповідач отримав 26 травня 2015 року, однак дане прохання залишилось без відповіді. Разом з тим вона вважає, що ухвалення такого рішення жодним чином не вплине на законні права батька, оскільки вона просить дозвіл на виїзд за кордон на визначений період, а не на виїзд дітей на постійне місце прожиавання або довготривале перебування за кордоном. Але, оскільки отримати дозвіл відповідача їй не вдалося, вона змушена звернутись до суду, так як у неї немає іншого способу щодо вирішення виниклої ситуації. В той час, зважаючи, що Польща являється державою, що належить до країн Шенгенської угоди та потребує особливого порядку перетиння кордону, вважає за необхідне одержання дозволу на виїзд за кордон дитини без дозволу батька саме в країни Шенгенської угоди. Також вважає за необхідне отримати дозвіл на оформлення відповідних документів без згоди батька. На підставі наведеного, просила надати дозвіл неповнолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на тимчасовий виїзд за межі України в період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року до країн Шенгенської угоди, без згоди та супроводу батька, [PERSON], [INFO], в супроводі матері дітей - [PERSON], [INFO]. Надати дозвіл на виготовлення дитячих проїзних документів для виїзду за кордон [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], громадянок України, що проживають за адресою: [INFO] без згоди батька - [PERSON]. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з"явилася, однак її представник [PERSON] надіслав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі його довірительки. Поряд з цим просив позовні вимоги викласти в наступній редакції: надати дозвіл неповнолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на тимчасовий виїзд за межі України в період з березня 2016 року по вересень 2016 року до країн Шенгенської угоди без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], в супроводі матері дітей - [PERSON], [INFO]. Надати дозвіл на виготовлення (оформлення) документів необхідних для виїзду за кордон [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], громадянок України, що проживають за адресою: [INFO] без згоди батька - [PERSON]. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з"явився однак надав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з"явився, однак начальник служби, [PERSON] надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності їхнього представника та прийняти законне рішення в інтересах дітей. При винесенні рішення просили врахувати висновок органу опіки та піклування від 15.12.2015 року №104-9356. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 квітня 2007 року по 12 березня 2009 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК №049450 від 13 квітня 2007 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-БК №083522 від 12 березня 2009 року. За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження дітей: серії 1-БК №099024 від 10 липня 2007 року та серії І-БК №321358 від 18 вересня 2012 року. Малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В судовому засіданні встановлено, що мати малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - [PERSON], має можливість вивезти дітей за межі України до Польщі, де проживає її рідний брат, з метою їхнього відпочинку та оздоровлення. Однак, батько дітей, [PERSON] безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дітей за кордон, виключно з метою належного їх оздоровлення та відпочинку, при цьому його поведінка не обумовлена піклуванням про інтереси дітей, а виключно власними мотивами. Також в матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 15.12.2015 року №104-9356, в якому вони рекомендують надати дозвіл на виїзд за кордон [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до Польщі з обов"язковим поверненням в Україну до лютого 2016 року. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної [PERSON] № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає, що вимоги позовної заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved