Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності порядку спадкування за заповітом. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,80 га, кадастровий № 1421584000080000117, розташованої на території Миколаївської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю серія ДН № 092262, виданого на підставі розпорядження Волноваської райдержадміністрації від 23.07.2004 року № 667, житловий будинок [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,5098 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] призначеної для обслуговування жилого будинку 0,25 га та особистого господарства 0,2598 га. За життя, [PERSON] залишила заповіт 07.02.2011 року, посвідчений секретарем Миколаївської сільської ради Волноваського району Донецької області, реєстр № 10, яким заповідала все майно, яке буде належати їй на час смерті позивачеві. У позасудовому порядку отримати свідотцтво на право власності не має можливості, у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановюючих документів, оскільки їх було знищено під час пожежі, яка сталася одразу після смерті [PERSON] . Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок та земельні ділянки. У судове засіданні позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначаючи, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Миколаївськоїї сільської ради в судове засідання надав заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 3092262 земельна ділянка загальною площею 4,80 га, кадастровий № 1421584000080000117, розташованої на території Миколаївської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] (а.с.15). Згідно довідки ТОВ "Волноваське бюро технічної інвентарізації" житловий будинок [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] на підставі свідотцтва про право власності на колгоспний двір від 01.08.1988 року виданого на підставі рішення виконкому Волноваської райради від 19.08.1987 року № 233. (а.с.17). Зземельна ділянка площею 0,5098 га, розташованої в [ADDRESS] призначеної для обслуговування жилого будинку 0,25 га та особистого господарства 0,2598 га належить [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку 11-ДН № 130255 виданого на підставі рішення Миколаївської сільської ради від 07.12.1994 року.(а.с.16). Згідно заповіту від 07.02.2011 року посвідченого секретарем Миколаївської сільської ради Мартиновим М.І. спадкоємцем належного їй майна, призначено [PERSON] .(а.с.13). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідотцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 981.(а.с.26). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що оформити спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.. Відповідно до п.3.1,3.3 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного Комітету України по житлово комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно правових актів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки у порядку спадкування, оскільки судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] якій належать земельні ділянки, житловий будинок, але через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу оформити спадщину у нотаріуса неможливо. Тому суд дійшов висновку про можливість визнання права власності у судовому порядку.

Outcome: approved