Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач в червні 2013 року звернувся з зазначеним позовом до суду з тих підстав, що 26.05.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" і відповідачем був укладений кредитний договір на суму 27 760 доларів США зі сплатою 15% річних строком до 26.05.2015 року. Позивач за договором від 8.12.2011 року набув право вимоги до відповідачки .Відповідачка належним чином не виконала зобов"язання за кредитним договором, що призвело до утворення боргу в сумі 383 866,86 грн. В судове засідання 22.04.2015 року представник позивача не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином .При розгляді справи ствердив наступне. Відповідачка знала про нового кредитора,однак зобов"язання щодо повернення боргу не виконала.Банк не порушив строки позовної давності. Представник відповідачки щодо позову заперечив.Просить в позові відмовити , а також застосувати строки позовної давності. Вказав,що банк надав довідку про розмір заборгованості, а повинен бути розрахунок суми боргу,що стягується, акт звірки з відповідачем відсутній. За довідкою про розмір боргу за відсотками банк просить стягнути відсотки за весь час дії договору, строк виконання таких зобов"язань ще не настав на момент звернення до суду .Протокол зустрічей з боржником, довідковий лист в кредитній справі свідчать,що станом на 21.09.2009 року вже був наявний певний борг, а відповідач стверджує,що після грудня 2008 року до березня 2009 року вона вносила частину коштів на повернення боргу. Суд, дослідивши наявні в справі письмові докази ,прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог виходячи з наступного. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Судом встановлено факт укладення між акціонерним комерційним іноваційним банком "УкрСиббанк" і відповідачем 26.05.2008 року договору про надання споживчого кредиту ,за яким відповідач зобов"язалась повернути кредитні кошти банку в сумі 27760 доларів США в строк до 26.05.2015 року , сплатити відсотки в розмірі 15% річних , пеню (т.1 а.с.5-20, т.2 а.с.42-102) .Укладений між вказаними вище сторонами договір не суперечить вимогам ст.ст.1054, 1048, 1049,1056-1 ,509,11 ЦК України, та свідчить про те, що відповідач прийняв на себе зобов"язання повернути кредитодавцю в строк, на умовах та порядку, передбаченому договором , отриманні в якості кредиту грошові кошти .Заперечення представника відповідача щодо відсутності доказів виконання кредитором своїх зобов"язань спростовані доказами щодо перерахування коштів на рахунок ТОВ „Автоцентр Київ" та придбання автомобіля позичальником(т.2 а.с.95-102) . Зобов"язання, як це встановлено ст.ст. 526,527,530,611 ЦК України, має виконуватись належним чином, належними сторонами, у встановлені строки, а в разі його порушення настають правові наслідки, встановлені договором або законом . Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Позивач набув прав вимоги до відповідачки за кредитним договором на підставі договору від 8.12.2011 року (т.1 а.с.27-29,т.2 а.с.103-122),відступлення права вимоги передбачено в п.9.6 договору про надання споживчого кредиту без отримання додаткової згоди позичальника. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів набуття позивачем прав кредитора за договором спростовані договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, актом прийому -передачі документації, в тому числі і щодо боржника [PERSON](т.2 а.с.122).Докази недійсності договору від 8.12.2011 року в справі відсутні. Відсутність письмового повідомлення відповідачу про заміну кредитора у зобов'язанні не впливає на набуття позивачем прав нового кредитора . Згідно довідки позивача за відповідачем станом на 29.04.2013 року рахується борг в сумі 25750,57 доларів США (еквівалент -205824,31 грн.)по тілу кредиту,в сумі 22274,81 доларів США(еквівалент 178042,56 грн.) по відсоткам , а всього 48025,38 доларів США, що еквівалентно 383 866,86 грн. Позивач вимагав повернути грошові кошти ,надсилав відповідачці досудову вимогу (т.1 а.с.22-23), докази отримання такої вимоги відповідачкою в справі відсутні.Розрахунок суми боргу та виписка про рух коштів по особовим рахункам свідчить,що позивачем з 19.12.2011 року по 1.04.2013 року нараховано 22274,81 доларів США заборгованості по відсоткам,сума боргу по кредиту становить 25750,57 доларів США, загальна сума заборгованості визначена 383 866,86 грн.(т.2 а.с. 153-154). Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.На неодноразові вимоги суду надати виписку про рух коштів по рахунку відповідача за час дії кредитного договору позивач таких дій не вчинив,що свідчить про недобросовісність виконання процесуальних обов"язків стороною.Позивачем заявлено вимогу про дострокове стягнення боргу за кредитним договором від 26.05.2008 року , однак належний і допустимий доказ відповідно до ст.ст.58,59 ЦПК України щодо розрахунку боргу з 26.05.2008 року по 29.04.2013 року суду не надано.Вимоги в частині розміру заборгованості в заявленій сумі з 26.05.2008 року по 29.04.2013 року позивачем не доведені. Щодо поданої заяви про застосування строку позовної давності суд враховує наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Оскільки умовами договору споживчого кредиту (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Матеріали справи свідчать, що кредитор знав про порушення свої прав щонайменше з січня 2009 року (а.с.80-82), на момент звернення до суду позивачем пропущено строк позовної давності за кожний черговий платіж по червень 2010 року . Проте суд встановив, що позов про стягнення суми боргу саме 383866,86 грн. не доведено, така обставина є самостійною підставою для відмови в позову,як про це вказує п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі". Судові витрати, понесені позивачем( т.1 а.с.1) , згідно ст.88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed