Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «ОТП Банк» про стягнення банківського вкладу в порядку захисту прав споживачів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16.01.2017 року він оформив у Регіональному відділенні в м. Ужгород ПАТ «ОТП Банк» ощадний банківський вклад з щомісячною виплатою процентів та з цією метою відкрив вкладний рахунок № [NUMBER] . Оформлення вкладу було здійснено шляхом двостороннього підписання заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 800/000100/17, якою передбачено початкову ставку нарахування відсотків на рівні 12% річних з їх зарахуванням на відкритий вкладний рахунок № [NUMBER] 02.07.2018 року йому стало відомо, що грошові кошти внесені ним на вкладний рахунок з 13.04.2017 року по 11.05.2018 року загальною сумою 209000 грн. з нарахованими в цей час процентами зникли з його банківського рахунку. Він звернувся до відповідача з заявою про повернення внесених ним грошових коштів на вкладний рахунок. Йому було пояснено,що згідно банківської операційної системи значиться, що нібито ним 05.06.2018 року подано до банку три платіжні доручення за якими проведено списання грошових коштів у сумі 209000 грн. Проте, 05.06.2018 року жодної операції з грошовими коштами на вкладному рахунку він не проводив. На його чергове звернення листом за підписом керуючого РВ АТ ТП Банк» в м. Ужгород від 25.09.2018 року № 800-05/305 його повідомлено про те, що звернення про повернення грошових коштів розглядається. Однак станом на 28.12.2018 року грошові кошти в сумі 209500 грн. залишаються неповернутими. А тому просить суд стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на його користь одержані як банківський вклад та не повернуті грошові кошти в розмірі 209500 грн. У подальшому позивач скориставшись своїм процесуальним правом передбаченим ст.49 ЦПК України, 27 жовтня 2020 року подав заяву "про доповнення позовних вимог новими" згідно якої посилаючись на те, що ПАТ «ОТП Банк» не сплачено йому відсотки по вкладному рахунку клієнта № [NUMBER] ( рахунок для сплати процентів № [NUMBER]) за період з 01.06.2018 року по 01.12.2018 року просив суд стягнути з відповідача суму відсотків за вказаний період у розмірі 12825,00 грн., витрати на послуги адвоката у розмірі 1800,00 грн. та поштові витрати у розмірі 35 грн. Також, 10.08.2021 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог у якій позивач зазначив, що згідно наданої банком довідки від 20.07.2021 року ним встановлено, що за період з 01.06.2018 року по 01.12.2018 року банком сплачено йому 2682,86 грн. у зв"язку з чим просить стягнути з відповідача за період з 01.06.2018 року по 01.12.2018 року недоплачені відсотки у сумі 5902,34 грн., витрати на послуги адвоката у розмірі 1800,00 грн. та поштові витрати у розмірі 35 грн., що в загальному становить 7737,34 грн. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідачем подано відзив на позовну заяву та додаткові пояснення на заяву позивача "про доповнення позовних вимог новими" від 27.10.2020 року, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позову у зв"язку з безпідставністю такого. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 16.01.2017 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» шляхом підписання заяви - анкети про надання банківських послуг укладено договір про банківський вклад типу «Ощадний банківський вклад з щомісячною виплатою процентів». Встановлено, що початкова ставка нарахування процентів 12,00% річних. Для обслуговування договору [PERSON] відкрито вкладний рахунок клієнта № [NUMBER] , рахунок для сплати процентів № [NUMBER]. У відповідності до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Згідно ч.1 та ч.2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Таким чином вкладник банківської установи є споживачем банківської послуги та користується обсягом прав, визначених Законом України «Про захист прав споживачів». Також судом встановлено, що 05.06.2018 року з поточного рахунку позивача, на якому знаходилося його грошових коштів у сумі 209 500,00 грн., було переведені на рахунки інших осіб 201 500,00 грн. трьома траншами, а саме: 4500,00 грн., 45000,00 грн. та 152 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку. Дані перекази коштів були здійснені невідомими особами шахрайським чином, у зв2язку з чим АТ «ОТП Банк» звернувся до правоохоронних органів. АТ «ОТП Банк» вжило заходів до повернення коштів, а саме: 08.06.2018 року частина суми в розмірі 45 000,00 грн. була повернута на поточний рахунок позивача з рахунків АТ «Альфа - Банк» у м. Києві, та 26.11.2018 року АТ «ОТП-Банк» за рахунок власних коштів повернув [PERSON] різницю викрадених коштів у сумі 156500,00 грн. В той же час як убачається з довідки АТ «ОТП Банк» від 20.07.2021 року № 800-01-800-5/284 відсотки [PERSON] нараховувалися виходячи з суми залишку вкладу за період з червня по грудень 2018 року та сплачені у розмірі 2682,86 грн. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. З огляду на зазначене, оскільки судом встановлено, що в період з 05.06.2018 по 26.11.2018 року на рахунку позивача були відсутніми кошти, які були списані внаслідок шахрайських дій, а банком відсотки нараховувалися без врахування зазначеної суми коштів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог щодо стягнення з відповідача недоплачених відсотків. При визначенні розміру відсотків, які підлягають стягненню на користь позивача суд виходить з розрахунку наданого позивачем, щодо якого заперечень відповідачем не надано. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За правилами ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Адвокатом Новицьким В.М. довідкою № 74/20 від 14.09.2020 року підтверджено, що [PERSON] оплатив 1800,00 грн. за надання правової допомоги при підготовці позовної заяви до Ужгородського міськрайонного суду. Відповідно до ч.4,5,6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. А тому враховуючи розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вік позивача, відсутність у нього знань у галузі права та відсутність заперечень щодо розміру витрат з боку відповідача суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1800,00 грн., а також на підставі п.4 ч.3 ст. 133 ЦПК України, поштові витрати у розмірі 35,00 коп. сплачені [PERSON] за направлення відповідачу заяви "про доповнення позовних вимог новими " від 27.10.2020 року. Також враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved