Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що [PERSON] перебуває на обліку в Пенсійному Фонді України та отримує соціальну пенсію. Для представництва своїх інтересів в Пенсійному Фонді та органах банку вона видала йому довіреність на представництво її інтересів. На підставі цієї довіреності ним на ім"я 3-ої особи у відділенні відповідача №10020 міста Харкова був відкритий пенсійний рахунок. У травні 2015 року 3-я особа отримала у відділенні пластикову картку та PIN-код до неї. Дія цієї картки закінчилась у 2016 році. На підставі довіреності він звернувся до відділення банку для оформлення картки як на 3-ю особу так і на його ім"я. Але відповідачем йому у цьому було відмовлено. Вважає такі дії відповідача неправомірними та просив зобов"язати відповідача видати у відділенні №10020 міста Харкова стандартну картку та PIN-код на його ім"я для обслуговування банківського рахунку [PERSON] Позивач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву та заперечення з проханням розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що він звертався до відділення банку з письмовими заявами на видачу відповідної картки. В довіреності, виданої [PERSON] на ім"я позивача відсутнє його право на розпорядження поточним рахунком, відкритим на ім"я [PERSON], не містить права отримання інформації щодо певного поточного рахунку в банку, без будь-яких обмежень, що становить банківську таємницю. Довіреність, видана на ім"я позивача містить його право лише на отримання пенсії, належної [PERSON] та укладати від її імені договори. Також зазначив, що останнє зарахування пенсії на зазначений рахунок відбулось 09.02.2016 року, а останнє зняття коштів - 16.02.2016 року. Тобто банк ніяким чином не перешкоджає ані позивачеві ані третій особі в здійсненні їх прав щодо банківського обслуговування. Тому просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. Тому суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23 березня 2015 року [PERSON] в особі представника [PERSON], що діяв на підставі довіреності, посвідченої 02 грудня 2014 року приватним нотаріусом Стахановського нотаріального округу Луганської області Кондратовим М.О. за реєстровим №988, було подано до ПАТ «Державний ощадний банк України», заяву-анкету на відкриття рахунку фізичної особи та видачу платіжної картки. Того ж дня, між [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір №1052384 від 23 березня 2015 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно якого [PERSON] відкрито поточний рахунок [NUMBER] в гривні. 14 квітня 2015 року [PERSON] була отримана платіжна картка та ПІН-код, що підтверджується розпискою останньої про отримання платіжної картки та ПІН-коду. Згідно зазначеної розписки позивач підтвердила, що з правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск і надання платіжної картки, Правилами здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами в АТ «Ощадбанк» ознайомлена та зобовязується виконувати. В 2016 році строк дії платіжної картки закінчився, у звязку з чим представник [PERSON] - [PERSON]., що діяв на підставі довіреності, посвідченої 02 грудня 2014 року приватним нотаріусом Стахановського нотаріального округу Луганської області Кондратовим М.О. за реєстровим №988, звернувся до ПАТ «Державний ощадний банк України» з метою отримання пластикової картки та РIN-коду на імя [PERSON] та на своє ім"я для управління рахунком [PERSON] За змістом п.1.14 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» спеціальний платіжний засіб це платіжний інструмент, що виконує функцію засобу ідентифікації, за допомогою якого держателем цього інструмента ініціюється переказ коштів з відповідного рахунка платника або банку, а також здійснюються інші операції, передбачені відповідним договором. Відповідно до п.1.4 ст.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» держатель спеціального платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Пунктом 14.12 ст.14 зазначеного Закону встановлено, що користувач зобовязаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Національний банк України» однією із функцій НБУ є встановлення для банків правил проведення банківських операцій, захисту інформації, коштів і майна, регулювання діяльності платіжних систем та систем розрахунків України. Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, ЗУ «Про Національний банк України», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів НБУ (ч.6 ст. 4 ЗУ «Про банки та банківську діяльність»). За змістом ч.1 ст.56 ЗУ «Про національний Банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обовязковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. 10 грудня 2004 року Правлінням НБУ були затвердженні Правила Національної системи масових електронних платежів за №620, згідно п.1.6 глави 1 розділу ІX яких встановлено, що платіжна картка є власністю емітента і видається клієнту (фізичній особі або довіреній особі юридичної особи) на підставі договору про надання та використання платіжної картки. 05 листопада 2014 року Правлінням НБУ затверджене Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням за №705, відповідно до ч.2 п.1 р. VІ яких використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається. Пунктом Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених постановою НБУ за №705 від 05 листопада 2014 року передбачено , що банк має право здійснювати емісію електронних платіжних засобів та/або еквайринг на підстві внутрішньобанківських правил, розроблених відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів НБУ і правил платіжних систем. Внутрішньобанківські правила затверджує орган управління банку, уповноважений на це статутом. 28 березня 2012 року постановою АТ «Ощадбанк» №196 був затверджений порядок емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», згідно якому: при зверненні до установи банку клієнта, на імя котрого відкривається рахунок, банк здійснює його ідентифікацію. На імя клієнта випускається платіжна картка, яка може бути отримана в установі банку лише самим клієнтом; отримання платіжної картки, що випущена на імя власника рахунку, довіреною особою не допускається; фізична особа, на імя якої випущена додаткова картка, має право здійснювати операції за рахунком лише із застосуванням додаткової картки, що випущена на його імя. Фізична особа (що не є власником рахунку) може ініціювати випуск додаткової картки на своє імя звернувшись до установи банку, в якій обслуговується рахунок клієнта на підставі довіреності на розпорядження рахунком; використання платіжної картки за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткової картки для довіреної особи. Відповідно до ч.2 п. 4.2 Договору № 1052384 від 23 березня 2015 року, сторони домовились, що всі інші умови цього договору, права та обовязки сторін, їх відповідальність визначаються Правилами, які є невідємною частиною цього договору, клієнт приєднується до Правил шляхом підписання цього договору. Правилами здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами у АТ «Ощадбанк», чинними на дату укладання договору, були передбачені такі зобовязання сторін: при одержанні картки держатель зобовязаний поставити свій підпис на зворотній стороні картки на смузі для підпису в присутності уповноваженого співробітника банку, а також підтвердити факт одержання картки та ПІН-конверту, поставивши свій підпис на розписці про отримання картки та документів за рахунком; держатель картки не має права передавати картку в користування третім особам. Отже, підписуючи договір, [PERSON] погодилась з вище зазначеними умовами. Таким чином, виходячи із аналізу вище вказаних норм, банк не має права видавати платіжну карту будь-якій іншій особі, окрім клієнта (власника рахунку). Разом з тим, фізична особа (що не є власником рахунку) може ініціювати випуск додаткової картки на своє імя звернувшись до установи банку, в якій обслуговується рахунок клієнта на підставі довіреності на розпорядження рахунком. При цьому, використання платіжної картки за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткової картки для довіреної особи. Фізична особа, на імя якої випущена додаткова картка, має право здійснювати операції за рахунком лише із застосуванням додаткової картки, що випущена на його імя. Натомість, довіреність, видана [PERSON] не містить повноважень на розпорядження її рахунком, як не містить повноважень на отримання інформації щодо певного поточного рахунку в банку, без будь-яких обмежень, що становить банківську таємницю. Крім того, позивачем, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів того, що він звертався до відповідача з заявами про видачу на його ім"я додаткової картки на право управління рахунком [PERSON] Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про безпідставність позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed