Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

16 вересня 2019 року позивач АТ "Ідея Банк" звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] . Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного 113.04.2011 року договору між позивачем і відповідачем, [PERSON] отримала кредит у розмірі 94777,48 грн. зі сплатою 16,1% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач скористалася кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконала. Станом на 21.08.2019 року відповідач має заборгованість у загальній сумі 85660,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Ухвалою від 27 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 07 жовтня 2019 року відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечила з наступних підстав. 13 квітня 2011 року між публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №910.76501, відповідно до якого Банк надає Позивачльнику кредит у сумі 94777,48 грн. на строк 84 місяців. Кредит надається для фінансування купівлі Постачальником транспортного засобу марки CHEVROLET, моделі AVEO SF69Y 2010 року виписку, номер кузова [NUMBER] у сумі 92016,00 грн., фінансування страхового платежу за страхування життя Позичальника в сумі 2761,48 грн. (п.1 параграфа 1 Кредитного договору). Пунктом 1 параграфа 2 Кредитного договору зазначено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти річні в розмірі, що визначається як зміна частини ставки збільшена на 0,57 % (Маржу Банку). Станом на день Договору змінна частина ставки становить 15,53 %, що разом з Марою Банку разом складає 16,10%. Сторони встановили таке забезпечення кредиту: застава ТЗ, вказаного в п.2 параграфа1 Договору, згідно з договором застави ТЗ, який укладається Сторонами після підписання Договору (параграф 3 Кредитного договору). Згідно параграфа 4 Кредитного договору позичальник зобов`язаний отримати кредит і протягом дії Договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів (далі щомісячні платежі) на рахунок № [NUMBER] в терміни та в сумах, визначених у Графіку щомісячних платежів (далі - Графік), що є додатком №1 до Договору. Пунктами 1-3 параграфа 9 вказаного кредитного договору зазначено, що у разв порушення Позичальником строків сплати щомісячних платежів, Банк має право нарахувати та стягнути з Позичальника витрати, пов`язані з супроводом і стягненням простроченої заборгованості за Договором. В разі порушення Позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути з Позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. В разі порушення Позичальником термінів спати щомісячних платежів більше ніж 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути з Позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,65% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. Сплата пені не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором. Відповідно до додатку 1 до кредитного договору сторони затвердили графі щомісячних платежів, відповідно до якого платежі з повернення кредиту та сплати процентів здійснюється Позичальником на окремі рахунки в Банку, в складі щомісячних акуїтетних платежів. У сумах і строки (терміни) визначені згідно з Графіком, а саме 83 платежі з травня 2011 року по березень 2018 року на кожне 13 число місяця по 1887,88 грн, та останній платіж на 13.04.2018 року повинен був скласти 1956,88 грн.. Таким чином Позичальник повинна була сплатити Банку за Кредитним договором загальну суму боргу з урахуванням відсотків і розмірі 158650,92 грн.. У 2012 році на поштову адресу [PERSON] надійшов лист в якому її було повідомлено ПАТ "Ідея Банк" що з 13.05.2012 року розмір відсоткової ставки по кредитному договору №910.76501 від 13.04.20111, в зв`язку із зміною частини ставки, змінено з 16,1% на 19,85%, до листа було додано Графік сплати ануїтетних платежів від 13.05.2019 року. Відповідно до зазначеного графіку до кредитного договору, Позичальник повинен був здійснити щомісячні платежі починаючи з 13.05.2012 року по 13.04.2018 року у строки та розмірах - з 13.05.2012 року по 13.03.2018 року на кожне 13 число місяця по 2069,14 грн, та останній платіж 13.04.2018 року у розмірі 2244,85 грн., т.ч. сума сплати за цей період повинна складати 148972,53 грн. з яких 86844,23 грн. сума основного боргу, 62128,30 грн. сума процентів. Відповідач у повній мірі виконала взяті на себе зобов`язання, сплатила суму кредиту та відсотки за користування кредитом, останній платіж було здійснено 16 квітня 2018 року. Загальна сума сплачених коштів за Кредитним договором складає 174944,00 грн.. Зобов`язання припинено у зв`язку з його повним та належним виконанням. Сам Кредитний договір припинив свою дію 13 квітня 2019 року, що не заперечується позивачем у позовній заяві. Згідно кредитного договору, графіків платежів до нього, виписки по рахунку, квитанцій, відповідач повинен був сплати на користь позивача 171627,09 грн., та сплатив станом на 16.04.2018 року 174944,00 грн., чим виконала взяті на себе зобов`язання перед банком, повернула кредит у повній мірі. Здійснюючи останній платіж 16.04.2018 року за договором, [PERSON] звернулася на гарячу телефонну лінію ПАТ "Ідея Банк", де їй було повідомлено суму, яка підлягала сплаті для закриття кредиту та припинення Кредитного договору. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом установлено, 13 квітня 2011 року між публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" (далі - Банк/Позивач) та [PERSON] (далі Позичальник/Відповідач) було укладено Кредитний договір №910.76501, відповідно до якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 94777,48 грн. на строк 84 місяців. Кредит надається для фінансування купівлі Постачальником транспортного засобу марки CHEVROLET, моделі AVEO SF69Y 2010 року виписку, номер кузова [NUMBER] у сумі 92016,00 грн., фінансування страхового платежу за страхування життя Позичальника в сумі 2761,48 грн. (п.1 параграфа 1 Кредитного договору). Відповідач, в свою чергу, зобов`язалася сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів. Відповідач отримала від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Відповідно до позовної заяви, борг [PERSON] станом на 21.08.2019 року становить 85660,62 грн та складається з простроченого боргу - 16023,89 грн, строкових процентів - 4968,05 грн, прострочених процентів - 81,55 грн, пені за несвоєчасне погашення платежів - 57259,92 грн., дебіторської заборгованості 4483,90 грн., інші штрафні санкції 2843,31 грн. На адвокатський запит, позивачем надано відповідачу довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором 910.76501 від 13.04.2011 станом на 23.10.2019, згідно якого загальний розмір заборгованості складає 41779,41 грн., яка складається з 16023,89 грн. простроченого боргу, 101,94 грн. строкових процентів, 5589,88 грн. прострочених процентів, 10815,49 грн. пені, 4483,90 грн дебіторської заборгованості, 4764,31 грн. інші штрафні санкції. Згідно детального розрахунку по кредиту, що було надано позивачем до суду разом з відповіддю на відзив 30.10.2019 року, сума основного боргу складає 16023,89 грн.. 4968,05 грн. сума прострочених процентів, 81,55 грн. прострочених процентів. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність заборгованості відповідача у розміні за кредитним договором 910.76501 від 13.04.2011 станом на 23.10.2019, у розмірі 21073,49 грн., яка складається з 16023,89 грн. простроченого боргу, 81,55 грн. строкових процентів, 4968,05 грн. прострочених процентів. Обов`язок сплатити неустойку відповідачем виникає у разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 546, 553, 572 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватись зокрема - неустойкою, порукою та заставою. Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Положенням статті 616 Цивільного кодексу України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки які стягуються з боржника. При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується у конкретній ситуації на підставі наведених доказів і розрахунків. З цього приводу Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2013 року №7-рп/2013 дав певні роз`яснення, а саме. Відповідно, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором, яка є явно завищеною - 54,75% річних (0,15 % пені за прострочення виконання зобов`язання за кожен день прострочення, а відсоткова ставка 36% річних, що перевищує відсоткову ставку, не відповідає передбаченим у у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. З огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених „Керівних принципах для захисту інтересів споживачів" визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). У позовній заяві позивач просить суд стягнути відповідача 16023,89 грн.. Згідно розрахунок пені (детального), що було надано позивачем до суду разом з відповіддю на відзив 30.10.2019 року розмір пені нараховувався за період з 13.06.2018 року по 20.08.2019 року у розмірі 0,15%, і її розмір за цей період складає 9782,63 грн.. Крім цього, позивач нараховує відповідачу пеню у розмірі 40308,11 грн. за період з 30.07.2018 року по 20.08.2019 року у розмірі 0,65 %. Всього нараховано пені згідно розрахунку пені (детального) 50090,74 грн.. На підставі статті 616 Цивільного кодексу України, враховуючи ступінь виконання зобов`язання боржником, а саме сплата за кредитом 174944,00 грн., майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; враховуючи, що відповідач є пенсіонеркою за віком, у тому числі відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання, суд вирішив зменшити розмір пені до 9782,63 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Загальна сума нарахованого банком боргу по кредиту - 21073,49 грн., яка складається з 16023,89 грн. простроченого боргу, 81,55 грн. строкових процентів, 4968,05 грн. прострочених процентів. Разом з тим, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було вкладено дебіторську заборгованість 4483,90 грн. та інші штрафні санкції - 2843,31 грн.. Згідно розрахунок (детального), що було надано позивачем до суду разом з відповіддю на відзив 30.10.2019 року, дебіторська заборгованість складається з страхових платежів згідно договорів страхування від 29.12.2012, 17.04.2014, 08.06.2015, 15.07.2016, 09.09.2013, на загальну суму 4483,90 грн.. До позовної заяви копії договорів страхування додано не було, а тому позовні вимоги в цій частині є недоведеними та необґрунтованими. Інші штрафні санкції у розмірі 2843,31 грн., згідно розрахунку складаються з штрафів за неподання довідки про доходи, проте позовні вимоги в цій частині позивачем належними та допустимими доказами не доведено. З урахуванням викладеного, суд вважає позов АТ «Ідея Банк» підставним в чистині стягнення основного та простроченого боргу, строкових та прострочених відсотків, частково пені за несвоєчасне погашення платежів, та водночас відмовляє у задоволенні тієї частини вимог, що стосується стягнення дебіторської заборгованості та інших штрафних санкцій. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в сумі 697,97 грн (30856,12 /85660,62 х 1921).

Outcome: partial