Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 22 січня 2008 року ПАТ "Дельта Банк" та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №003-23047-220108, відповідно до якої відповідач отримав кредит на день укладення кредитного договору у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно тарифів на обслуговування платіжних карток. Згідно з п.3.6 кредитного договору від 22 січня 2008 року держатель картки зобов"язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов"язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах; обов"язковими складовими мінімального платежу є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх тарифів. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 27 липня 2015 року має заборгованість за кредитом 19123 грн. 50 коп., яка складається з : - - заборгованість по кредиту - 6739 грн.51 коп.; - прострочене тіло кредиту - 1176 грн. 90 коп.; - заборгованість за відсотками - 11207 грн. 09 коп.; Мотивуючи тим, що відповідач порушила умови договору щодо сплати кредиту у визначений термін, в звязку з чим утворилась заборгованість, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримали позовні вимоги та просили задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. В зв'язку з відсутністю в судовому засіданні сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнго пристрою не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 22 січня 2008 року ПАТ "Дельта Банк" та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №003-23047-220108, відповідно до якої відповідач отримав кредит на день укладення кредитного договору у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно тарифів на обслуговування платіжних карток. Згідно з п.3.6 кредитного договору від 22 січня 2008 року держатель картки зобов"язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов"язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах; обов"язковими складовими мінімального платежу є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх тарифів. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 27 липня 2015 року має заборгованість за кредитом 19123 грн. 50 коп., яка складається з : - - заборгованість по кредиту - 6739 грн.51 коп.; - прострочене тіло кредиту - 1176 грн. 90 коп.; - заборгованість за відсотками - 11207 грн. 09 коп.; Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 48, параграфом 2 глави 71 ЦК України Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягають у порушенні умов договору щодо своєчасної сплати кредитної заборгованості, порушене право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами. Порушене право підлягає захисту на підставі ч.2 ст.16 ЦК України шляхом стягнення заборгованості на користь позивача. Виходячи з наведеного, позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стянути понесені судові витрати.

Outcome: approved