Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

20.10.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість по аліментах на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] за період з лютого 2008 року по 21.02.2014 року в сумі 31911,82 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 50000 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав письмові заперечення проти задоволення позову, оскільки в грудні 2014 року дізнався про заборгованість по аліментах та одразу її сплатив в повному обсязі в сумі 31911,82 грн., а виконавче провадження закінчено 10.12.2014 року в зв"язку зі сплатою боргу, про що винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Одночасно зазначив, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.12.2014 року стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте причиною по якій не вираховувалися аліменти з березня 2012 року за місцем роботи йому не відомі, просив звільнити його від сплати неустойки, оскільки основний борг погашений в повному обсязі та обмежитись розміром неустойки на суму переплати коштів в розмірі 2551,05 грн. які здійснив ПАТ "Державний ощадний банк" за минулий період. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову та врахувати матеріальний стан відповідача. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до постанови Броварського районного суду Київської області від 22.08.2003 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян і до його повноліття, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2003 року. 26.08.2003 року відкрито виконавче провадження виконавчого листа №2-1235 виданого 22.08.2003 року. 20.01.2008 року виконавчий лист Науково-дослідним експерно-криміналістичним центром при Управління МВС України на транспорті був повернутий до Державної виконавчої служби Дарницького району м. Києва, в зв"язку з виходом на пенсію [PERSON] В зв"язку з втратою виконавчого листа №2-1235 Броварський районний суд 14.01.2009 року видав дублікат виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян і до його повноліття, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2003 року. Згідно довідки від 26.01.2015 року Державного ощадного банку вперше військова пенсія [PERSON] була виплачена в червні 2008 року. Судом встановлено, що [PERSON] з березня 2012 року та наданий час працює інкасатором в ГУ по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" та з липня 2014 року з його заробітку почали утримуватися аліменти по виконавчому листу №2-1235 виданого 22.08.2003 року. 12.11.2014 року [PERSON] отримав виклик державного виконавця для сплати боргу за вищевказаним виконавчим листом та 08.12.2014 року сплатив борг у повному обсязі в сумі 32238,94 грн., який виник за період з 17.03.2012 року по 21.02.2014 року. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 10.12.2014 року виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа №2-1235 виданого 14.01.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян і до його повноліття, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2003 року закінчено, борг зі сплати аліментів сплачений у повному обсязі. Оскільки виплати пенсії відповідачу була здійснена в червні 2008 році, а виконавчий лист не знаходився на виконанні з часу його повернення до Державної виконавчої служби Дарницького району м. Києва 20.01.2008 року та лише 14.01.2009 року було видано дублікат виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян і до його повноліття, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2003 року, тому відсутні підстави стягнення пені за період з лютого 2008 року по лютий 2009 року. Одночасно, відповідач зазначив, що з його заробітної плати утримувалися аліменти на іншу неповнолітню дитину, проте причину по якій не вираховувалися аліменти з його заробітку на сина [PERSON] йому невідома, проте не було спростовано в судовому засіданні та не надано доказів про те, що відповідач не міг знати про не відрахування аліментів і по другому виконавчому листу, оскільки щомісячно отримував заробітну плату і знав про розмір відрахованих з нього коштів. Представник відповідача в судовому засіданні не надала доказів на якій підставі почалися відрахування коштів із заробітку відповідача починаючи з липня 2014 року. Як убачається з 17.03.2012 року по 21.02.2014 року борг зі сплати аліментів складав 32238,94 грн., який був погашений 08.12.2014 року в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до зроблених власних розрахунків пені позивачки, пеня за прострочення сплати аліментів за період з березня 2012 року по лютий 2014 року становить 127624,30 грн. Відповідачем не надано доказів наявності поважних причин для несплати протягом тривалого часу аліментів на користь позивачки з його заробітку, а його посилання на невжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суд не приймає до уваги, оскільки в цьому випадку закон не звільняє відповідача від добровільного виконання рішення суду. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.12.2014 року вбачається про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Вищенаведене є безумовним підтвердженням того, що відповідач не сплачував аліменти. Одночасно, з врахуванням матеріального та сімейного стану сторін, суд вважає за необхідне зменшити суму неустойки до 3000 грн. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., що є мінімальним розміром.

Outcome: partial