Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красноліманська» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 02.04.2009 року по 20.11.2013 року. Працював прохідником підземним з повним днем у шахті. Після чого його було звільнено за власним бажанням згідно наказу № 220к від 21.11.2013 року. 31 березня 2013 року о 14 годині 15 хвилин з ним стався нещасний випадок на виробництві - під час того, як він пересувався вниз по трапу, оступився та впав на грунт виробки та отримав травму правого стегна та голови. В зв'язку з травмою йому встановлений діагноз - закритий задньо-верхній вивих правого стегна, закритий перелом вертлюжної западини зі зміщенням, струс головного мозку, садини обличчя, компресійний перелом л2 хребту. Лікувався по травмі по травмі у стаціонарі до 07.05.2013 року, знаходився на костильному режимі 5 міс., після чого лікувався стаціонарно у ДОБВЛ з 19.08.2013 року по 09.09.20113 року та ДЦМЛ з 28.03.2014 по 07.04.2014 р. По наслідкам травми складено Акт розслідування нещасного випадку та Акт № 5 по формі Н-1, який підтверджує наявність нещасного випадку. В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 20.11.2014 р. було встановлено 50 % втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. Після проходження МСЕК продовжує лікування. Відповідно до висновків МСЕК йому рекомендовано медикаментозне лікування, лікування в ДОБВЛ, санаторно-курортне лікування, протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба, підземні види робіт. В результаті виробничої травми відбулося ушкодження його здоров'я, у зв'язку з чим йому нанесений моральний збиток, який виражається в наступному: під час нещасного випадку, а також і в подальшому відчував сильну фізичну біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення мого звичного стану життя, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що відповідно до законодавства належним чином має бути компенсовано. Ці обставини негативно впливають на його душевний стан. Внаслідок нещасного випадку йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає також і в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності. Він переніс душевні страждання і переживання, особливо з урахуванням наслідків травми. Адже травма ушкодила органи руху, він хвилюється за майбутні наслідки, які ще можуть себе проявити. Із травмою він втратив можливість повноцінно працювати, належним чином забезпечувати себе та свою сім'ю. Факт того, що він інвалід його дуже засмучує. Він вимушений постійно лікуватися. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 100000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримує позовні вимоги, просить задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - ТОВ «Красноліманська» до судового засідання не з'явився про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі з 02.04.2009 року по 20.11.2013 року перебував у трудових відносинах. Працював прохідником підземним з повним днем у шахті. (а.с. 07-08). Під час виконання трудових обов'язків, в результаті нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоров'я - діагноз - закритий задньо-верхній вивих правого стегна, закритий перелом вертлюжної западини зі зміщенням, струс головного мозку, садини обличчя, компресійний перелом л2 хребту. (а.с. 9-20). В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 20.11.2014 р. було встановлено 50 % втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. Після проходження МСЕК продовжує лікування. Відповідно до висновків МСЕК йому рекомендовано медикаментозне лікування, лікування в ДОБВЛ, санаторно-курортне лікування, протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба, підземні види робіт (а.с. 21). Лікувався по травмі по травмі у стаціонарі до 07.05.2013 року, знаходився на костильному режимі 5 міс., після чого лікувався стаціонарно у ДОБВЛ з 19.08.2013 року по 09.09.2013 року та ДЦМЛ з 28.03.2014 по 07.04.2014 р. (а.с. 22-31) Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов"язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв"язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 50% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов'язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров'я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Вищезазначене законодавство, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров"я позивача, те, що професійна працездатність в зв"язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 50%, позивач визнаний інвалідом 3 групи. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Красноліманська» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Красноліманська» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору -в розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial