Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25. 12. 2009 року, зареєструвавши його у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2242. Від сумісного життя подружжя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. у твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісяця починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося , оскільки їх відносини вже давно перестали будуватися на почуттях взаємної любові і поваги, з вересня 2015 року не підтримують шлюбні стосунки , а з травня 2017 року проживають окремо . В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, оскільки вважає, що збереження сім"ї та примирення не можливе. Шлюбні стосунки припинені з вересня 2015 року та з цього часу ведуть окреме господарство, з травня 2017 року проживають окремо. Разом з тим, позивачка не спростовувала той факт, що після подачі нею позову до суду, відповідач почав надавати добровільно матеріальну допомогу по 1 500 гривень щомісячно з червня 2017 року , але вона бажає стягнути аліменти у примусовому порядку, тому вона просить стягнути з відповідача на утримання доньки в твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісячно, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття, вказана сума буде забезпечувати нормальний розвиток дитини . Представник Відповідача адвокат Шевченко В.І., який діє за договором про надання правової допомоги від 11 травня 2017 року на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ( а.с. 39-40) не заперечував проти розірвання шлюбу, та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно і до досягнення донькою повноліття, при цьому надавши пи сьмові пояснення відповідача та докази, що його довірит ель не ухиляється від виховання доньки і всіляко приймає участь у матеріальному забезпеченн доньки добровільно , навіть у більших розмірах, від участі у вихованні та матеріального забезпечення своєї доньки не уникає. Разом з тим, на даний час позивачка вивезла дитину і чинить перешкоди у спілкуванні з донькою. А тому просив суд прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові пояснення представника відповідача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог , суд приходить до висновку, що сім"я сторін існує лише формально, між сторонами склалися ненормальні взаємовідносини, домашнє господарство ведуть окремо, проживають окремо. Наміру на примирення не мають, вважають, що збереження сім"ї неможливе, оскільки з вересня 2015 року не підтримують шлюбні відносини , домашнє господарство ведуть окремо, з травня 2017 року проживають окремо. Майнового спору у сторін на день слухання справи про розірвання шлюбу не виникає. Тому на підставі викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. У відповідності з ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з копій свідоцтва про народження доньки ( а.с. 12) відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 181 СК України , кошти на утримання неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, оскільки відповідач являється батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] від сумісного шлюбу, а тому і в цій частині вимоги підлягають задоволенню про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 ( одна тисяча) гривень щомісяця на дитину, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття у відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Також підлягає стягненню і судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved