Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому зазначає, що між банком та [PERSON] 27.09.2011року був укладений договір про надання кредиту № 170АІ10110927001 від 27.09.2011року, згідно з яким віддповідачу -1 було надано кредит сумі 74610грн, зі сплатою 12,55%річних на перший річнй період, на наступний - 14,99%. На кожен наступний річний період ставка встановлюється в порядку визначеноу п.2.7 Договору. кредит надавався для оплати автомобіля Geely, 2011р.в. 27.09.2011року між позивачем, відповідачем-1 та [PERSON] було укладено договір поруки № П-170АІ10110927001 від 27.09.2011р., згідно умов якого, відповідач -2 зобов"язався перед позиваем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем -1 умов, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі , в строки та в порядку передбачених кредитним договором № 170АІ10110927001 від 27.09.2011р. Зобов"язання позивача, визначені у договорі кредиту , а саме п. 3.1.1., були виконані належним чином та в повному обсязі. Відповідно до п. 4.1 договору кредиту , у разі прострочення строків сплати процентів в порядку та в розмірі, визначеному п. п. 1.1,2.4,2.7,2.9 договору, відповідач-1 зобов"язаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки що діє у період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожний випадок. Відповідно до п. 3.3.16 договору кредиту, відповідач -1 зобов"язаний достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п. 2.7.4,3.2.3,3.3.18,5.4 договору. Станом на 23.10.2015року загальний розмір заборгованості відповідача-1 складає 53 883,21грн, з них: сума заборгованості за кредитом - 32 272,04грн; сума заборгованості за відсотками - 9 106,81грн; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 4 794,19грн; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 2 548,36грн; розмір інфляційних витрат за кредитом - 3 344,30грн; розмір інфляційних витрат за відсотками - 1817,50грн. Просять стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 53 883,21грн, а також судові витрати в сумі 1 378грн. В судове засідання представник позивача не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. На позові наполягають, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Додатково просять стягнути з відповідачів витрати на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідачів в судове засідання в сумі 420грн. Відповідачі в судове засідання не з"явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення в газеті "Урядовий кур"єр" № 67 від 08 квітня 2016року. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15). Суд встановив, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем -1 [PERSON] був укладений кредитний договір\~ № 170АІ10110927001 від 27 вересня 2011р., відповідно до якого, Банк надав [PERSON] кредит в сумі 74610 грн. зі сплатою за користування кредитом протягом першого року від дати укладення Договору фіксованої процентної стави за кредитом в розмірі 12,55% річних та зі сплатою за користування кредитом протягом другого року від дати укладення цього Договору фіксованої процентної ставки за користування кредитом в розмірі 14,99грн, а починаючи з третього року від дати укладення договору - плаваючої процентної ставки за кредитом, загальний розмір якої, на кожний річний період встановлюється в порядку, визначеному п.2.7 цього договору. Відповідно до п. 1.1.1 кредитного договору погашення кредиту здійснюється до 26 числа (включно) кожного місяця, починаючи з жовтня 2011року, в сумі 1243,50грн, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 26 вересня 2016року (включно). Відповідно до п.п.3.3.4,3.3.6,3.3.7.договору відповідач зобовязаний суворо\~ дотримуватися положень кредитного договору, сплачувати кредитору проценти\~ в розмірі, передбаченому п.п.1.1., 2.4, 2.7 договору, своєчасно та в повному обсязі погашати кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку , визначеному п. 1.1.,2.4 цього Договору. Згідно п. 4.1.договору в разі прострочення позичальником строків сплати процентів,\~ строків повернення кредиту, позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п.3.2.3.договору кредитор має право вимагати достроково повернення кредиту,нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій\~ у разі затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів(а.с.4-11) Суд встановив, що відповідач -1 [PERSON] отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним у звязку з чим, станом на 23 жовтня 2015 року виникла заборгованість за кредитом 32272,04грн, заборгованість по процентам 9106,81грн. Позивачем також нарахована станом на 23 жовтня 2015року відповідачу пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в загальній сумі 7342,55грн., в тому числі пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 4794,19грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2548,36грн. Нараховані\~ інфляційні\~ витрати за кредитом в сумі 3344,30грн, інфляційні витрати за відсотками 1817,50грн. (а.с.22-23). \~\~\~\~\~\~\~ Оскільки відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання,\~ відповідно у позивача виникло право\~ вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення. Судом встановлено, що 27 вересня 2011року з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 170АІ 10110927001 від 27 вересня 2011року, було укладено 27 вересня 2011року з відповідачем- 2 [PERSON] договір поруки № П-170АІ10110927001 (а.с.12-13). Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов"язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов"язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, в строки та в порядку , передбачених договором кредиту № 170АІ 10110927001 від 27 вересня 2011року. Пунктом 3.1.4 договору поруки визначено, що у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов"язання, поручитель відповідає перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. Пунктом 6.2 договору поруки передбачено, що договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п.2.1 цього Договору. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення божником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Умови договору поруки про її дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не означають установлення строку припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі не встановлення такого строку порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненим в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів (правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14). Кредитний договір між позивачем та відповідачем -1 укладено строком до 26 вересня 2016 року. Згідно умов договору погашення кредиту, відсотків передбачено щомісячними платежами. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.22) дата виникнення простроченої заборгованості 29.09.2014року. Останній платіж здійснений позичальником 26 серпня 2014року. З позовом до суду банк звернувся відповідно до штемпелю на поштовому конверті 26 лютого 2016 року, тобто поза межами 6 місяців, як то передбачено ст. 559ЦК України. Розрахунок заборгованості здійснений станом на 23 жовтня 2015року. Таким чином сума заборгованості , яка підлягає до стягнення солідарно з відповідачів (боржника та поручителя має обчислюватися з вересня 2015року, а сума заборгованості яка виникла станом до цього часу підлягає стягненню тільки з боржника [PERSON] Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума боргу за кредитним договором за період до вересеня 2015 року дорівнює 21430,45 грн. та складається з тіла кредиту в сумі 14863,04 грн., відсотків за користування кредитним коштами в сумі 1929,93 грн., інфляційні витрати за кредитом 3000,54грн, інфляційні витрати за відсотками 1636,94грн., що підлягає до стягненню з позичальника. [PERSON] За період з вересня 2015 року заборгованість за кредитним договором дорівнює 25110,20 грн. та складається з тіла кредиту в сумі 17409 грн, відсотків за користування кредитним коштами в сумі 7176,88 грн. грн., інфляційні витрати за кредитом 343,76грн, інфляційні витрати за відсотками 180,56грн.,- підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Вимоги позивача щодо стягнення пені в загальній сумі 7342,55грн задоволенню не підлягають. Згідно розрахунку\~ заборгованості за кредитним договором №170АІ10110927001 від 27 вересня 2011р який доданий позивачем до позову, вбачається,\~ що позивач нараховує пеню за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків починаючи з 23.10.2014року по 22.10.2015р. (а.с.22-23) Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] проживають в [INFO]\~ (а.с.15-21).\~ Відповідно до положень ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,\~ на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Ясинувата. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 28 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Ясинувата. Позивачем пеня нарахована, починаючи з жовтня 2014року,\~ таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».\~ Тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненю судові витрати по судовому збору в сумі 1378грн і витрати на оплату оголошення в пресі про виклик відповідачів до суду в сумі 420грн по 899грн з кожного (а.с. 1, 51).

Outcome: partial