Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивач [PERSON] , через свого представника [PERSON] за довіреністю, звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, свої вимоги мотивує тим, що 11.10.2012 року в м. Києві, на вул. Промисловій, 7 сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля " Деу Ланос ", реєстраційний номер[NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля " Хюндай ", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, завданого власнику автомобіля Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, складає 25 759, 53 гривень, згідно з звітом № 5061 оцінки транспортного засобу від 31.10. 2012 року. [PERSON] на місці дорожньо-транспортної пригоди, повідомив , що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля ДЕУ ЛАНОС, реєстраційний номер [NUMBER], було застраховано ПАТ «СК «Лафорт» відповідно до полісу № АВ/9779771, який діяв на дату виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER], в повному обсязі в сумі 25 759,53 гривень мала бути відшкодована ПрАТ "Страхова компанія "Лафорт". Для отримання страхового відшкодування 11.10. 2012 року за вх. « 2101 він повідомив ПрАТ СК "Лафорт" належним чином про подію, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності виданого ПрАТ «СК «Лафорт» та надав заяву ПрАТ СК "Лафорт" на отримання страхового відшкодування від 28.11. 2012 року за вх. № 10284, однак коштів так і не отримав. В зв»язку з цим він вирішив звернутися за будь-якою допомогою до відповідача [PERSON], але останній на телефонні дзвінки не відповідав жодного разу, після чого він став діяти самостійно. 30.03. 2013 року він звернувся зі скаргою на дії/бездіяльність ПрАТ СК "Лафорт" до МТСБУ, на що отримав відповідь, в якій повідомлялося, що 04.06. 2013 року ПрАТ СК "Лафорт" позбавлена членства МТСБУ. 29.01. 2014 року він звернувся з позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 25 759,53 гривень з ПрАТ СК "Лафорт" до Шевченківського районного суду міста Києва. 28.04.2014 року Шевченківським районним судом міста Києва було винесено рішення про стягнення з ПрАТ СК "Лафорт" матеріального збитку в розмірі 25 759,53 гривні та суми судового збору в розмірі 257,59 гривень. 04.06. 2014 року з вищевказаним рішенням та необхідним пакетом документів звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про визнання його кредитором ПрАТ СК "Лафорт" та при цьому сплатив судовий збір у розмірі 1 218 гривень. Вважає, що повною бездіяльністю відповідача завдано йому моральну шкоду, так як він не міг вільно пересуватися на автомобілі, був вимушений витратити на ремонт свої кошти, витрачати особистий час, що призвело до негативних емоцій та душевним стражданням та порушенням звичайного складу життя, при чому на протязі довгого часу відповідач жодного разу не поцікавився його матеріальним становищем та не запропонував ніякої допомоги, щодо врегулювання даної матеріальної проблеми. Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося йому перенести, для того щоб хоч якось в майбутньому покрити матеріальні збитки. Розмір душевних страждань він оцінює в 2000 гривень які і просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з"явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином ( а.с. 55). Будь-яких заяв про відмову від позову чи відкладення розгляду справи через загальну канцелярію від останніх не надходило, а тому суд прийняв рішення про розгляд цивільного позову без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти заявленого позову заперечив в повному обсязі, надав свої письмові заперечення, та просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11 жовтня 2012 року в м. Києві, на вул. Промисловій, 7 сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля " Деу Ланос ", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля " Хюндай ", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненніданої ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. ( а. с. 6 ) Відповідно до вимог ст. ст. 60 - 61 ЦПК України - кожна сторона по справі повинна доказати ті обставини на які вона посилається. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди " під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди"відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст. 139 ЦПК. Як визначено у положенні п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди "відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю ) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Так, за загальним правилом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Про те, позивач обгрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно суб»єктивними твердженнями, які містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі, яка становить дві тисячі гривень. Частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Позивачем у позовній заяві не наведено жодних належних і допустимих доказів причинного зв»язку стану здоров»я позивача та наслідків дорожньо-транспортної пригоди, що порушує вимоги ч.1 ст. 60 ЦПК України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: dismissed