Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2015 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] ,приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Пашкевич Л.Г. про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права на обов"язкову частку у спадщині , мотивуючи свої вимоги тим , що [INFO] року помер його батько [PERSON] .На момент смерті[PERSON]. позивач постійно проживав спільно з ним за адресою : [ADDRESS].Тому фактично після смерті батька позивач вступив у спадщину . Згодом позивачу стало відомо ,що 17.07.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л.Г. було видано свідоцтво про право на спадщину псля смерті [PERSON] на ім"я відповідача [PERSON]. Свідоцтво було видане на підставі заповіту . До складу спадщини на яке видано свідоцтво включена квартира [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] позивач був непрацездатним , оскільки перебуває на пенсії , а тому має право на обов"язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту . В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просив суд постановити рішення ,яким визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 17.07.2013 року ,реєстраційний номер 538 ,видане на ім"я [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право на обов"язкову частку у спадщині після померлого [PERSON] , який помер [INFO] року в розмірі 1/4 частини квартири [ADDRESS] в Голосіївському районі м. Києва . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову , оскільки позивач по справі на момент відкриття спадщини перебував на пенсії , але не за віком , а як військовослужбовець він достроково вийшов на пенсію . Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л.Г. подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила відмовити в задоволенні позову , оскільки позивач не має права на обов"язкову частку у спадщині . Вислухавши пояснення сторін ,дослідивши матеріали справи , судом встановлено наступне . [INFO] року помер батько позивача і відповідача по справі , [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть від 12 січня 2013 року ( а.с.4) . 08.12.2011 року [PERSON]склав заповіт за яким належну йому квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] .Вказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. У відповідності до вимог ст.1241 ЦК України , малолітні,неповнолітні ,повнолітні непрацездатні діти спадкодавця ,непрацездатна вдова ( вдівець) та непрацездатні батьки спадкують ,незалежно від змісту заповіту ,половину частки ,яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом ( обов"язкова частка ). Судом встановлено , що на момент відкриття спадщини позивач [PERSON]дійсно перебував на пенсії , однак не за віком , а як військовослужбовець він достроково вийшов на пенсію . Згідно Рішення Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року у справі № 1-рп/2014 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.1241 ЦК України , Конституційним Судом визначено,що за своєю юридичною природою свободо розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту ( свобода заповіту ) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому вона не є абсолютною . Кодексом визначено обмеження волі заповідача щодо права розпоряджатися власністю ( обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обов"язкову частку у спадщині . Право на обов"язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні,повнолітні непрацездатні діти спадкодавця,непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки,які спадкують незалежно від змісту заповіту ,половину частки ,яка б належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обов"язкова частка) .Однак застосування цього принципу обмежується законодавчо встановленою для окремої категорії спадкоємців гарантією ,за якою .незалежно від змісту заповіту ,особи. визначені в ч.1ст.1241 ЦК України ,спадкують половину частки,яка в їм у разі спадкування за законом. Перелік осіб, які мають право на обов"язкову участь у спадщині, встановлений указаними положеннями Кодексу,є вичерпним і дає підстави віднести цих осіб до членів сім"ї чи найближчих родичів спадкодавця . У відповідності до ч.1 ст.1 Законоку України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року непрацездатні громадяни це особи , які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди ,а також особи,які мають право на пенсію у зв"язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону . Згідно до вимог ст. 26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування " пенсійний вік встановлений 60 років . Позивач [PERSON] народився [INFO] року ,його батько [PERSON] помер[INFO] року ,отже на момент відкриття спадщини позивачу було 56 років , тобто пенсіонером за віком позивач не був .Інвалідом чи особою ,що втратила годувальника позивач також не є . За наведеного вище позивач [PERSON] не має права на обов"язкову частку у спадщині ,що відкрилася після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст.1241 ЦК України . Вихід на пенсію на пільгових підставах права на обов"язкову частку у спадщині не дає . Непрацездатність виникає за віком або станом здоров"я. Непрацездатним за станом здоров"я є інваліди І,ІІ,ІІІ груп. інвалідність яких встановлена органами МСЕК.Непрацездатними за віком є особи ,які досягли пенсійного віку ( до цих осіб не відносяться особи.які отримали пенсію за пільгами , тобто до встановленого законодавством віку).Цей перелік є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню . В зв"язку з чим підстави для задоволення позову відсутні .

Outcome: dismissed