Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

11.04.2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі філії Відділення Промінвестбанку в м. Охтирка Сумської області та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 27\\108 в сумі 500 000,00грн. зі строком повернення 05.04.2006 року. Спільним рішенням Спостережної ради та Правління Промінвестбанку від 04.03.2008 року № 509\\5 і наказу Промінвестбанку від 05.03.2008 року № 49 о\\с філія «Відділення Промінвестбанку в м. Охтирка Сумської області» реформована в безбалансове відділення № 21 філії « Відділення Промінвестбанку в м. Суми. 14.08.2009 року на підставі наказу №128 АК Промінвестбанк перейменовано в ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк Відповідно до протоколу засідання Правління ПАТ «Промінвестбанк» № 97 від 23.03.2012 року на базі реорганізації філії Відділення ПАТ Промінвестбанк № 97 від 23.03.2012 року на базі реорганізованої філії Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Суми відкрито Обласне відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Суми. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Згідно договору № 27\\108 кредитної лінії від 11.04.2005 року банк в повному обсязі виконав свої зобов»язання надав боржнику грошові кошти в сумі 500 000,00грн шляхом оплати платіжних доручень № 1-10 від 11.04.2005 року. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що11.04.2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі філії Відділення Промінвестбанку в м. Охтирка Сумської області та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 27\\108 в сумі 500 000,00грн. зі строком повернення 05.04.2006 року. Рішенням господарського суду Сумської області від 25.01. 2007 року позов Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії Відділення Промінвестбанку в м. Охтирка Сумської області задоволено, стягнуто з відплвідача кошти в сумі 541234,88 коп. заборгованості по кредитному договору. 06.11.2009 року в рахунок погашення боргу був реалізований предмет іпотеки фруктосховище. Кошти від реалізації предмету іпотеки в сумі 40 000,00 грн. були перераховані банку в погашення заборгованості ФОП [PERSON] Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши представника позивача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного. Зобов"язання, згідно до ст.509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст.530 ЦК України. Боржник зобовя"заний виконати свій обов"язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту, ст.527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобов"язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Частиною 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Згідно зі ст. 53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом. Особливості банкрутства суб'єкта підприємницької діяльності громадянина передбачено ст. ст. 47 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка була чинною на момент визнання суб'єкта підприємницької діяльності громадянина банкрутом). Відповідно до ст. 49 вищевказаного Закону до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на депозит нотаріальної контори або приватного нотаріуса, відшкодовуються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство громадянина-підприємця і виконанням постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом. У разі визнання громадянина-підприємця банкрутом за заявою кредитора протягом п'яти років після завершення розрахунків із кредиторами такий громадянин-підприємець не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів. Не задоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України. З огляду на положення ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Не задоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Аналогічного висновку дійшов Верховного Суду України у своїй Постанові від 04 грудня 2013 року у справі №6-125цс13. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне позов задовольнити, а також стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного та ст.ст. 526-527,533, 553-554,611,625,1046-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved