Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова в інтересах [PERSON] із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головне територіальне управління юстиції у Харківській області державний виконавець Білоконов О.В. про зняття арешту з нерухомого майна, яким просив зняти арешт із нерухомого майна [PERSON] - нажитлові приміщення підвалу [ADDRESS] № 1-5 по вул. [ADDRESS] 4 [ADDRESS] і заборони їх відчуження, які було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка винесена державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Харківській області Білоконовим О.В. від 31.08.2016 при здійсненні виконавчого провадження № 52077490, відкритого за заявою ПАТ "Укрсоцбанк" від 18.08.2016 р. за виконавчим листом, виданим Дзержинським районним судом міста Харкова 18.08.2016 р., про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 830/27/14-3/15/7-030, зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ Юстиції в Харківській області Білоконова О.В. скасувати постанову про арешт всього майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2016 р., а також вилключити з Єдиногореєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис від 31 серпня 2016р. про державну реєстрацію арешту та заборону відчуження всього майна [PERSON] . В обгрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що третьою особою за заявою ПАТ "Укрсоцбанк" (відповідача) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Дзержинським районним судом міста Харкова від 18.08.2016 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 830/27/14-3/15/7-030 в розмірі 3 188 556,42 грн. Представник позивача вважає названу постанову такою, що винесена даржавним виконавчцем із порушенням ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження". Щодо самого кредитного договору ппредставником позивача вказано про те, що 28.08.2007 р. між позивачем та відповдіачем укладено кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030, за яким АКБ "Укрсоцбанк" надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у розмірі максимального ліміту 100 000,00 доларів США зі сплатою 13,5% річних, із щомісчним погашенням основної заборгованості до 05.08.2017 р. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за названим кредитним договором, сторонами укладено іпотечний договір № 830/27/14-3/15/7-061, за умовами якого [PERSON] передано в іпотек банку нежитлові будівлі за адресою [ADDRESS] , які їй належать на праві власності, а також договір № 830/27/14-3/15/8-068 про передання в іпотеку земельної ділянки площею 2 139 700,0 кв.м, за адресою [ADDRESS] . До 04.01.2009 року позивач виконувала умови кредитного договору належним чином, після цього не мала можливості сплачувати щомісячні платежі у зв`язку із скрутним матеріальним становищем і хворобою. Накладений державним виконавцем арешт майна позивача її представник вважає незаконним, оскільки стягувач не звертався до виконавця із відповідною заявою. Крім того, як стверджує представник позивача, державним виконавцем допущено ряд інших порушень, які зумовлюють незаконність накладення арешту в цілому. Також зазначено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16.03.2012 було задоволено позов ПАТ "Укрсоцбанк" та звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлові будівлі [PERSON] та земельну ділянку площею 2 139 700,0 кв.м, за адресою [ADDRESS] , з правом продажу нерухомого майна для задоволення вимог іпотекодержателяна загальну суму 743866,25 грн. Ухвалою Апеялційного суду Харківської області від 11.07.2012 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова за позовною заявою відповідача у даній справі стягнуто із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 830/27/14-3/15/7-030 у розмірі 743866,25 грн. 23.07.2015 банк звернувся до ПН ХМНО Ємець І.О., яким вчинено виконавчі написи № 2518, 2538 від 23.07.2015. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.08.2016 відкрито провадження за касаційною скаргою [PERSON] та зупинено виконання рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 13.04.2016. 31.08.2016 третьою особою, державним виконавцем Білохоновим О.В. винесено постанову про арешт всього майна [PERSON] та оголошено заборону на його реалізацію. За таких обставин, при існуванні одних кредитних відносин існує три виконавчих провадження та накладено арешт на майно, яке не було предметом іпотеки.Належним чином повідомлені відповдіач та третя особа у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Відзив напозовну заяву не надавався. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотеко держателем про задоволення вимог іпотеко держателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 ЗУ «Про іпотеку». Згідно з статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність. Відповідно до ч.1ст.4 ЗУ «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Суд при вирішенні спору враховує, що арешт на майно, зокрема, нежитлові приміщення підвалу №№ 1-5 по вул [ADDRESS] 4 [ADDRESS] , не були у розглядуваних кредитних правовідносинах предметом забезпечення зобов`язань позивача та був накладений після увалення судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, на даний момент провадження у справі № 2-1928/11 закрито на підставі постанови Верховного суду від 05.12.2018 (справа № 2-1928/11, провадження № 61-7874св18) у зв`язку із відмовою позивача від позовних вимог, у зв`язку із чим необхідністб та доцільність оскаржуваного обтяження відпала. За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved