Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

ПАТ СК «Інтер-Поліс» звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.02.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода о 19 год. 10 хв. у м. Чернівці на перехресті вул. Червоноармійській, за участю транспортних засобів:«МАН» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON], «Рено» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Кіцманського районного суду у справі № 718/483/14-п від 03.03.2014 року винним у ДТП визнаний [PERSON] Згідно повідомлення про ДТП, наданого [PERSON], цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ СК «Інтер-Поліс» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9101480. Згідно наявної у ПАТ СК «Інтер-Поліс» інформації, страховий платіж надійшов після ДТП - 27.02.2014 року, а тому, посилаючись на п. 2.1 ст. 2, п.1.7 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 8, 16, 18 Закону України "Про страхування", ст.ст. 983, 988 ЦК України, просила визнати недійсним укладений між ПАТ СК «Інтер-Поліс» та [PERSON] договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/9101480. Відповідач [PERSON] позову не визнав, заперечуючи тим, що у зв'язку із закінчення дії попереднього страхового полісу ним 04.04.2014р. було отримано оскаржуваний Поліс, під час підписання якого ним було передано страховому агенту - Гурей Андрію Дмитровичу страховий платіж в розмірі 219 гривень, про що було зазначено у Полісі. Вважає, що ним виконані, передбачені ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 982, 989 ЦК України вимоги та зобов'язання за договором страхування, а тому, відсутня підстава (істотне порушення договору), визначена ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України для розірвання договору. За умови внесення ним страхового платежу не в момент укладення договору, то у Полісі встановлено, що він набирає чинності з 05.02.2014р. і діє до 04.04.2014р. Жодної підстави для визнання договору страхування недійсним немає, так як, він укладений до настання страхового випадку. За нормою статті 998 ЦК України законодавець імперативно пов'язує підставу недійсності виключно з подією укладення договору, а не з подією набрання ним чинності. Просив у позову відмовити. Третя особа - [PERSON] заперечувала проти задоволення позову з аналогічних підстав. Заслухавши відповідач та третю особу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Страховий ризик згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» - це певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Стаття 16 Закону України «Про страхування» визначає, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається відповідно до правил страхування і повинен містити зазначені у вказаній статті обв"язкові реквізити, в т.ч. містити строк дії договору. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування і такий договір набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Отже, згідно з вимогами законодавства укладання договору страхування має передувати настанню обумовленому договором страхування страховому випадку, тобто однією з обов'язкових умов укладання договору страхування є наявність на час його укладання страхового ризику. У статті 18 Закону України «Про страхування» законодавець розмежовує поняття "укладення" договору і "набрання ним чинності". Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності, а у випадку, що розглядається, моментом укладення договору є момент набрання ним чинності, а тому юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся. Згідно ст. 983 ЦК України 1. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Стаття 983 ЦК встановлює єдине для всіх договорів страхування правило, відповідно до якого початком їхньої дії вважається момент сплати першого страхового платежу. За погодженням сторін ними може бути обрано й інший термін вступу договору в силу. Він може набирати чинності і в момент підписання договору, якщо сторони дійшли згоди до цього. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Iнші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором; 5) за заявою страхувальника, у разі здійснення страховиком заходів, що зменшили страховий ризик, або у разі збільшення вартості майна, переукласти з ним договір страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика. Відповідно до ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: його укладено після настання страхового випадку; об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Встановлено, що 07.02.2014 року біля 19год. 10хв. в м.Чернівці по вулиці Червоноармійській мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «МАН», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], який допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Рено». Реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Кіцманського районного суду від 03.03.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. [PERSON] 10.02.2014 року повідомив страховика про настання події. Згідно довідки № 9346451 від 10.02.2014 року про дорожньо-транспортну пригоду наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 9101480 терміном дії до 04.04.2014 року, який виданий Пат СК «Інтер-Поліс». З полісу № АС / 9101480 вбачається, що позивач застрахував цивільно-правову відповідальність відповідача [PERSON] з 00 год. 00 хв. 05.02.2014 року до 04.04.2014 року, що датою його укладення є 04.02.2014 року, страховий платіж в розмірі 219 грн. був сплачений 04.02.2014 року. За положеннями ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Статтею 29 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування визнається недійсним у судовому порядку, якщо його укладено після страхового випадку. Згідно довідки № 9346451 від 10.02.2014 року про дорожньо-транспортну пригоду наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 9101480 терміном дії до 04.04.2014 року, який виданий Пат СК «Інтер-Поліс». Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач на підтвердження позову не надав належних та допустимих доказів як на підставу своїх вимог стосовно внесення відповідачем [PERSON] страхового платежу 27.02.2014 року. З урахуванням наведенного, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене, ст.ст. 203, 215, 982, 983, 988, 989 ЦК України, ст.ст. 1, 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 8, 16, 18, 29 Закону України «Про страхування»,

Outcome: dismissed