Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі [PERSON]) подано вказаний позов, який обґрунтовується тим, що між Банком та [PERSON], 03.04.2006 року укладено кредитний договір №МКV0AU4526029, в результаті чого відповідач отримав кредит в розмірі 120 816,00 гривень на термін до 03.04.2013 р. Позичальник неналежним чином виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, і його заборгованість станом на 26.05.2015 року становить 694630,62 грн., яка складається з наступного: 79064,27 грн. - заборгованість за кредитом; 173618,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10017,76 гривень - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 431930,48 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить розглянути дану справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання по справі не з'явилася без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Тому суд, розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми, з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні: між Банком та [PERSON], 03.04.2006 року укладено кредитний договір №МКV0AU4526029, в результаті чого відповідач отримав кредит в розмірі 120 816,00 гривень на термін до 03.04.2013 р.(а.с.7-9). Позичальник неналежним чином виконувала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, і її заборгованість станом на 26.05.2015 року становить 694630,62 грн., яка складається з наступного: 79064,27 грн.- заборгованість за кредитом; 173618,11 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 10017,76 гривень - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 431930,48 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором (а.с.4-6). Так, відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення умов кредитно договору та вимог закону не виконує свої зобов'язання перед позивачем по погашенню кредиту, сплаті процентів та комісії згідно договору, чим порушує право позивача на отримання виконання за договором, тому позовні вимоги в частині стягнення даних складових заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення передбаченої кредитно-заставним договором неустойки, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У зв"язку з тим, що відповідач допустив порушення зобов"язання, зокрема, прострочення виконання зобов"язань за договором, суд вважає, що у позивача виникло право на неустойку. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, кредитно-заставним договором, укладеним між сторонами, передбачено неустойку у виді штрафу і пені та їх розмір. При вирішенні питання розміру неустойки, яка підлягає стягненню, суд керується наступним. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 03.09.2014 року за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, ухвалив постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики. У вказаному судовому рішенні Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Згідно встановлених судом обставин станом на 26.05.2015 року відповідачеві нараховано пеню в розмірі 431930,48 грн. Як встановлено судом розмір заборгованості за кредитом складає 79064,27 грн. В результаті порівняння розміру боргового зобов"язання відповідача та розміру нарахованої неустойки, суд встановив, що розмір неустойки перевищує розмір заборгованості в пять разів. Таке перевищення, на думку суду, є значним, а тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, розмір неустойки слід зменшити до розміру заборгованості, тобто, стягнути з відповідача неустойку в розмірі 79064,27 грн. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача підлягають частковому задоволенню. Зокрема, з врахуванням зменшеного розміру неустойки з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість за кредитно-заставним договором в сумі 341764,41 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" міститься роз"яснення, що у разі якщо суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 3654 гривень судового збору (а.с.1), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: partial