Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач Веселинівська селищна рада звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що [PERSON] є матір"ю малолітньої [PERSON],[INFO]. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, через ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків. На даний час малолітню [PERSON] було повторно влаштовано до центру соціально - психологічної реабілітації служби у справах дітей Вознесенської міської ради. Матір дитини не працює, зловживає спиртними напоями, тривалий час не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, з дитиною не спілкується, не проявляє до неї материнської турботи, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. У зв"язку з цим просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON] та стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 03 липня 2018року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Позов мотивує тим, що відповідач з часу народження доньки самоусунулась від участі у вихованні та утриманні дитини. За час перебування дитини в центрі соціально - психологічної реабілітації служби у справах дітей Вознесенської міської ради дитину навідала один раз, не цікавилась станом її здоров»я, розвитком, кошти на утримання не надає. З підстав ухилення відповідача від виконання батьківських обов"язків просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з"явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до вимог ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, виконувати інші обов"язки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], є матірю малолітньої дитини [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с. 8) Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З долученого до справи висновку Веселинівської селищної ради районної від 03.05.2018 року вбачається що доцільність позбавлення відповідача батьківських прав передувала ретельна і детальна перевірка стосунків дитини з матірю. З такого слідує, що відповідач не проявляє інтересу до життя, здоров»я та виховання доньки, протягом тривалого часу не контактує з нею, не забезпечує її матеріально. Отже, висловлено позицію про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] (а.с 10-12). 30 березня 2018 року малолітня [PERSON] зарахована до ЦСПРД ССД ВМР на повне державне забезпечення. Згідно листа акта про невідвідування дитини №101 від 03.04.2018 року за місцем перебування малолітньої [PERSON], з моменту влаштування дитини в заклад відвідала лише один раз, життям та здоров"ям дитини не цікавилась. (а.с. 14) Таким чином, слід вважати встановленим факт, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання обов"язків по вихованню , не вживає жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до переконання про задоволення позову в частині про позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки встановлено, що протягом тривалого часу, відповідач без жодних поважних причин не виконує обов"язків матері по вихованню, утриманню дитини, самоусунулась від виконання таких по відношенню до доньки, тому її слід позбавити батьківських прав. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], то суд враховує наступні обставини. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов"язку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Встановлено, що відповідач, самоусунулась від обов"язку по утриманню дитини, дану обставину суд приймає при ухваленні рішення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. При визначенні розміру аліментів суд погоджується з думкою позивача про стягнення таких у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач постійних, стабільних доходів не має. Враховується стан здоров"я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров"я, матеріальне становище відповідача, наявність утриманців. Враховуючи вищенаведене, суд вважає доцільним задоволити вказані вимоги, та ухвалити про стягнення на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 19.06.2018р. та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне роз"яснити сторонам, що у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках,передбачених цим Кодексом. При цьому у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. Також, згідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК Українислід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved