Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] 22.03.2012року укладено кредитний договір №В53.977.71636, відповідно до якого відповідачка отримала кредит на суму 3539 гривень, зі сплатою 1,00% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені Кредитним договором. Протягом строку дії Кредитного договору боржник систематично порушувала терміни сплати кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим йому було надіслано листи-повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення. Відтак, заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 08.01.2014року становить 11756,20грн., а саме 3004,74грн. - прострочений борг, 1063,09грн. - прострочені проценти, 1,39 - строкові проценти, 7686,98грн. - пеня за несвоєчасне погашення платежів. Просить стягнути з відповідачки в судовому порядку заборгованість за кредитним договором, а також судовий збір в розмірі 243,60грн., який сплачений при поданні позовної заяви. Представник позивача не з'явився в судове засідання, подав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. В ухвалі про відкладення судового засідання від 02 червня 2014р., явка представника позивача в судове засідання була визнана обов'язковою для дачі пояснень по суті позову. Представник позивача подав суду клопотання від 09.10.2014р. щодо проведення розгляду даної справи у наступному судовому засіданні та до закінчення розгляду справи без участі представника позивача у зв»язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, однак повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] було повернуте поштовим відділенням у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажала отримати таке, адже як вбачається із відомостей адресно-довідкового підрозділу при ГУМВС України у Львівській області /а.с.23/, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] на яку й було направлено дане повідомлення, проте до суду не прибула, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, крім цього, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 22.03.2012 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №В53.977.71636, згідно якого позивач надає відповідачці кредит на суму 3539 гривень, строком на 12 місяців. Відповідачці [PERSON] були видані кредитні кошти в сумі 3036грн. за кредитним договором №В53.977.71636 від 22.03.2012р., що підтверджується ордером-розпорядженням №1 від 22.03.2012р. про видачу кредиту [PERSON] (а.с.17). У позовній заяві позивач стверджує, що відповідачка отримала кредит у сумі 3539грн., однак доказів на підтвердження фактичного надання такої суми кредиту до позовної заяви не додав. У позовній заяві позивач зазначає суму основного боргу за простроченим кредитом станом на 08.01.2014р. - 3004,74грн. Зазначене свідчить, що позивачка частково погасила суму основного боргу за кредитом, однак, позивачем не зазначено в позовній заяві які суми та коли відповідачкою була частково погашено, а також не надано доказів - документів щодо погашення частини боргу за кредитом. Із умов вищевказаного кредитного договору вбачається, що за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 1.0000% річних від залишкової суми кредиту. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки 1063,09грн. - за прострочені проценти, 1,39грн. - за строкові проценти, 7686,98грн. - пені за несвоєчасне погашення платежів. Згідно довідки-розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви (а.с.4), у ньому міститься інформація про розмір заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 08.01.2014р., відповідно до якого заборгованість відповідачки перед позивачем становить: прострочений борг - 3004,74грн., прострочені проценти - 1063,09грн., строкові проценти - 1,39грн., пеня (за останній рік) - 7686,98грн., всього на суму 11756,20грн. Однак, у зазначеному розрахунку боргу станом на 08.01.2014р. не міститься жодної інформації яким чином проводився такий розрахунок, не зазначено дат та сум фактично сплачених часткових платежів на погашення основного боргу за кредитом, розмір відсотків при нарахованні прострочених та строкових процентів, від якої суми кредиту вони нараховувались та за який період; не зазначено у якому розмірі, від якої суми боргу, за який період прострочки нарахована пеня. Оскільки позивачем не надано суду документів - доказів щодо часткового погашення боргу, позивач в судове засідання не з'явився та просив справу розглядати у відсутності представника позивача, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування позивачем процентів та пені. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України, виконання зобов"язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов"язання. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в частині стягнення заборгованості за простроченим основним боргом за кредитним договором у сумі 3004,74грн. В решті позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки позивач не довів та не надав суду належних доказів та розрахунків, які б свідчили про підставність та правильність нарахування процентів, пені. З наведених міркувань та

Outcome: partial