Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивачка просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки 5700 доларів США, що становить 133977 гривень 88.5 копійок. Стягнути на її користь судові витрати. В основу своїх позовних вимог [PERSON] зіслалася на те, що 19 листопада 2014 року житель села Небилів [PERSON], [INFO] викрав з належного їй житлового будинку 2000 доларів США, а на початку лютого місяця 2015 року викрав ще 3700 доларів США. [PERSON] борг визнав та видав їй дві розписки (10 лютого 2014 року та 2 березня 2015 року) про зобов'язання повернути їй ці гроші в термін до 1 серпня 2015 року. 2 березня 2015 року відповідачка по справі [PERSON] видала їй розписку про те, що в разі несплати її сином [PERSON] боргу в сумі 5700 доларів США цей борг зобов'язується сплатити вона. Дані розписки складені в присутності свідків. [INFO] [PERSON], помер так і не повернувши борг. Відповідачка по справі прийняла на себе зобов'язання повернення боргу, в разі його не повернення [PERSON] Вона неодноразово зверталася до відповідачки добровільно повернути їй борг, але відповідачка відтягує час повернення боргу, тому вона змушена звернутися в суд. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з викладених в позовній заяві підстав та пояснила суду крім того, що з приводу крадіжки грошей вона зверталася в Рожнятівський райвідділ міліції. Після отримання від неї усних пояснень, зокрема після того як вона сказала, що сім"я викрадача [PERSON] пов"язана з її сім"єю родинними стосунками, працівники міліції порадили не подавати офіційно заяву в міліцію, а вирішити це питання між собою. Після цього вона прийняла рішення відмовитися від подачі заяви в міліцію, оскільки не хотіла щоб [PERSON] притягували до кримінальної відповідальності. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що дійсно її син [PERSON] викрав гроші з будинку [PERSON] Син зобов'язувався гроші віддати, писав відповідні розписки. Вона також написала розписку, але розраховувала, що гроші сплатить син.Вона б повернула гроші в тому разі, якби син не зміг повернути їх будучи живим. Оскільки син через позивачку покінчив життя самогубством гроші вона не буде повертати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання про те, що [PERSON] в його присутності писав розписку, що віддасть [PERSON] гроші, які він викрав з її будинку. Також він, свідок був присутнім при написанні [PERSON] розписки, що в разі не повернення грошей сином вона їх поверне. Аналогічні показання дала суду свідок [PERSON] Вислухавши учасників процесу,свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Сторони та інші особи,які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК У країни, доказами у справі є будь-які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників,допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. З пояснень сторін та свідків судом встановлено, що [PERSON] 02 березня 2015 року в присутності свідків написав розписку, що він самовільно проник у будинок [PERSON] і викрав 5700 доларів, які зобов'язувався повернути до 15 квітня 2015 року в сумі дві тисячі доларів, а решту 3700 доларів до 01 серпня 2015 року( а.с.15-16). 02 березня 2015 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] відповідачка [PERSON] надала розписку в якій зазначила: «В разі несплати її сином [PERSON] Вас. Боргу 5700 доларів Зобовязуюсь повернути» ( а.с.17). З пояснень [PERSON] вбачається, що вона визнавала факт крадіжки її сином грошей та написала 02.03.2015 року розписку, однак розраховувала, що гроші сплатить син. Вона б повернула гроші в тому разі, якби син не зміг повернути їх будучи живим. Як на підставу для задоволення своїх вимог [PERSON] посилається на норми ЦК України, які регулюють зобов'язальні відносини, зокрема ст.ст. 509, 510, 511, 513, 519, 520, 521, 524, ЦК України, вважаючи що між нею та відповідачкою склалися боргові зобов'язання. За змістом ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст.521 ЦК України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 ЦК України. На підтвердження зобов"язання відповідачки перед позивачкою, остання надала розписку, яка на її думку породжує зобов"язання, проте таким документом може бути підтверджено тільки договір позики відповідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України, однак розписка написана [PERSON]не є належним та допустимим доказом виникнення у [PERSON] боргових зобов"язань перед [PERSON], тобто вона, відповідачка, не може відповідати за повернення [PERSON] ним же викрадених грошей. Таким чином, позивачкою в судовому засіданні не доведено факту укладання договору позики чи виникнення інших зобов"язань [PERSON] перед [PERSON], а наявна в матеріалах справи розписка не створює правових наслідків для відповідачки у вигляді повернення викрадених грошей, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed