Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

18 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який був уточнений та в якому вказує, що вона та відповідач перебували у цивільному шлюбі з вересня 2004 року. Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем було припинено з 2008 року, проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Весь час відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Відповідач не дбає про нормальне самоусвідомлення їхньої спільної дитини, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Жодних перешкод у спілкуванні сина з відповідачем позивач не чинить, водночас відповідач свідомо та навмисно нехтує батьківськими обов'язками, які він повинен виконувати відповідно до вимог діючого законодавства та згідно з морально-етичними нормами. Позивач з сином проживають у власній двокімнатній квартирі, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою начальником Центру обслуговування абонентів №12 міського комунального підприємства «Основаніє» Запорізької міської ради від 28.07.2015 року. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем і сином існують усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини. Дитина знаходиться на обліку в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Комунарського району м. Запоріжжя. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я сина з моменту його народження і по сьогоднішній день здійснює позивач [PERSON] Відповідач участі в цій сфері життя дитини не приймав та не приймає. З вересня 2013 року син навчається у Запорізькій гімназії №6, за 2 роки навчання дитини, відповідач жодного разу не з'явився та не цікавився розвитком і навчальними досягненнями свого сина, а також станом його здоров'я. Взагалі не приймав участі у вихованні своєї дитини, що підтверджується довідкою № 01-22/256 від 29.07.2015 виданою директором гімназії та куратором класу. Всі турботи по вихованню та освіті сина лежать на позивачу. Відповідач не бажає опікуватися сином та займається своїм особистим життям. [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками щодо свого сина. Він не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтерес до його внутрішнього світу, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач вважає, що відповідач фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, на протязі досить тривалого часу не проявляє ні бажання щодо спілкування з дитиною, ні турботи про нього, тому має право на звернення до суду з проханням про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів на її користь на утримання сина, адже у відповідності зі статтею 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Ухиляння від виконання юридичного обов'язку - завжди факт свідомої поведінки, особа, в даному випадку відповідач, має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Відповідач ані усно, ані письмово не спілкується з сином, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. На думку позивача, такі дії відповідача свідчать про його злісне ухилення та небажання виконувати свій передбачений законодавством обов'язок батька по відношенню до виховання дитини. Позивач прохає позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO], для того, щоб він не мав права вирішувати питання навчання сина, встановлення місця його проживання, не міг претендувати на право успадкування та не мав інших прав по відношенню до сина заснованих на факті споріднення із ним. Також прохає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синва у розмірі 1000,00 грн. щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, прохає позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнути з нього на її користь аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліттята судові витрати. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, до суду надав лист про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, однак не з"явився, про причину неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Звертаючи увагу, що Відповідач не з'явився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у цивільному шлюбі з вересня 2004 року внаслідок чого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 10.01.2007 року, [NUMBER] (а.с.7) та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України.(а.с.24). Згідно довідки про склад сім'ї, виданою начальником Центру обслуговування абонентів №12 міського комунального підприємства «Основаніє» Запорізької міської ради від 28.07.2015 року позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з сином - [PERSON], 2006 року народження.(а.с.8). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивача, складеного 28 серпня 2015 року комісією у складі начальника та спеціаліста відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради [PERSON] та [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON] разом з сином [PERSON], [INFO], стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Для розвитку та виховання дитини створено всі необхідні умови. У відповідності до довідки № 01-22/256 від 29.07.2015 виданою директором гімназії та куратором класу, з вересня 2013 року [PERSON], [INFO], навчається у Запорізькій гімназії №6, за 2 роки навчання дитини, відповідач жодного разу не з'явився та не цікавився розвитком і навчальними досягненнями свого сина, а також станом його здоров'я. Взагалі не приймав участі у вихованні свого сина.(а.с.9). Також, в матеріалах справи міститься висновок Запорізької міської ради по Комунарському району №2928/01-26/02 від 10.12.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON], 2006 року народження, у зв»язку з невиконанням батьківських обов»язків, що створює передумови неповноцінного розвитку і виховання дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються н факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків маємісце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Таким чином, обґрунтованість позову повністю підтверджується зібраними по справі доказами, які об'єктивно підтверджують небажання відповідача виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню сина, тому з метою захисту інтересів дитини, відповідача [PERSON], [INFO], необхідно позбавити батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO], оскільки це відповідає бажанням та інтересам обох сторін. Відповідач вихованням свого сина та матеріальним утриманням дитини взагалі не займається, тому позов підлягає задоволенню. Суд вважає необхідним роз'яснити відповідачу у справі про її право відповідно до ст.ст.168,169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав до досягнення дитиною повноліття. Крім того, ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини. В статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь позивача, аліменти на утримання [PERSON], 2006 року народження, в твердій грошовій формі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Частиною 1 ст.88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду в розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивачем при звернені до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 487,20 грн., що передбачено для позовів немайнового характеру (в даному випадку про позбавлення батьківських прав), але в позові ставляться також вимоги про стягнення аліментів, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. за подання заяви про стягнення аліментів, оскільки за даною категорією справ позивач звільнена від оплати судового збору при пред'явленні позву до суду, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року.

Outcome: approved