Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

27 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ опіки та піклування Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя. 21 липня 2016 року [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 14 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з заявою про уточнення позовних вимог, а фактично з заявою про збільшення позовних вимог і зміною предмета позову, про розірвання шлюбу, залишення на вихованні з нею неповнолітніх дітей та стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя не підтримали, звернулися до суду з заявою про залишення вище зазначених позовних вимог без розгляду. Позовні вимоги про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві позивача-відповідача [PERSON] Просили суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за місцем проживання позивача [PERSON] та стягувати з відповідача-позивача [PERSON] на користь позивача-відповідача [PERSON] аліменти на утримання вище зазначених неповнолітніх дітей у розмірі ? частки від всіх видів заробітку /доходу/ відповідача-позивача [PERSON], але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просили суд відмовити. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги відповідача-позивача підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві відповідача-позивача [PERSON] Просили суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14.10.2000 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, актовий запис № 1148, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити на вихованні відповідача-позивача [PERSON], та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей по 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просили суд відмовити. Представник третьої особи Мазанович Н.П. підтримала висновок Органу опіки та піклування від 07.04.2017 року про доцільність визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір"ю [PERSON] і пояснила суду, що за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] характеризуються негативно, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дітей. [PERSON] також неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Діти не знають з ким їм буде краще жити. Заочним рішенням Рівненського міського суду від 23 листопада 2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено, шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено на вихованні з матір"ю [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей по 800 грн. на кожну дитину. За заявою [PERSON] про перегляд заочного рішення., ухвалою Рівненського міського суду від 16 січня 2017 року, заочне рішення від 23 листопада 2016 року було скасовано. Ухвалою Рівненського міського суду від 18 липня 2017 року цивільні справи за вище зазначеними позовами сторін по справі об»єднані в одне провадження за номером 569/17390/16-ц. Ухвалою Рівненського міського суду від 01 листопада 2017 року позовні вимоги [PERSON] в частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя залишено без розгляду. Суд, заслухавши позивача-відповідача [PERSON], представника позивача-відповідача [PERSON], відповідача-позивача [PERSON], представника відповідача-позивача [PERSON], представника третьої особи Мазанович Н.П., свідків, приходить до наступного: Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони по справі [PERSON] та [PERSON]/прізвище до одруження [PERSON]/ зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 14 жовтня 2000 року, актовий запис 1148. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 14 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 26 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданим в червні 1997 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, [PERSON] зареєстрований 18.09.2012 року в [ADDRESS]. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданим 18 листопада 2000 року Корецьким РВ УМВС України в Рівненській області, [PERSON] зареєстрована 18.09.2012 року в [ADDRESS]. Як було встановлено в судовому засіданні за цією ж адресою разом з ними проживають двоє їхніх неповнолітніх дітей. З досліджених в судовому засіданні характеристик, [PERSON] по місцю проживання характеризується негативно, схильна до вживання алкогольних напоїв та вчинення конфліктних ситуацій, притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, за неналежне виховання дітей. По місцю роботи характеризується позитивно. [PERSON] по місцю проживання характеризується посередньо. З досліджених в судовому засіданні постанов Рівненського міського суду слідує, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, за насильство в сімї відносно дружини та сина. Вироком Рівненського міського суду від 18.12.2017 року [PERSON] засуджено за спричинення умисних легких тілесних ушкоджень [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України до 70 годин громадських робіт. За висновком Органу опіки та піклування від 07.04.2017 року № 08-638, сторони по справі та їхні діти проживають разом, в будинку створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Мати [PERSON] працює, по місцю роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до характеристики дільничного офіцера поліції по місцю проживання характеризується негативно. При спілкуванні з сусідами та родичами встановлено, що вона схильна до вживання алкогольних напоїв та створення конфліктних ситуацій. Притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дітей. Батько [PERSON] працює, згідно характеристики ЖКП «Західне» по місцю проживання характеризується посередньо, згідно характеристики дільничного офіцера поліції по місцю проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, схильний до зловживання алкогольними напоями, порушення громадського спокою та порядку, перебуває на обліку в поліції, як сімейний дебошир, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім*ї. Малолітній [PERSON] проживає з батьком, матір*ю і старшим братом, вихованням та навчанням дитини займається матір. За результатами індивідуальної діагностики можна охарактеризувати, що у родині малолітнього [PERSON] відносини хороші, для нього значими людьми є мама і тато, він не знає з ким йому краще, чи з мамою, чи з татом, батьки його не ображають, дають йому гроші на шкільні обіди. До школи йому все купує мама. Його старший брат [PERSON] проживає з ними, не знає з ким з батьків залишатися після їх розлучення. ООП вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір"ю [PERSON] В судовому засіданні позивая-відповідач [PERSON] пояснив суду, що він не хоче розлучатися з [PERSON], бажає з нею примиритися. [PERSON] пояснила суду, що вона категорично наполягає на розірванні шлюбу з [PERSON], ніякого примирення між ними не може бути. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов"язки у шлюбі та сім"ї. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вище викладених обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін по справі суперечить інтересам відповідача-позивача по справі [PERSON], а тому шлюб між сторонами по справі слід розірвати. Позивач-відповідач [PERSON] просить суд визначити місце проживання їхніх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з ним, а відповідач-позивач [PERSON] просить суд залишити їхніх неповнолітніх дітей на вихованні з нею. Допитаний в судовому засіданні, як свідок, неповнолітній [PERSON] показав суду, що відношення у нього з батьками нормальні, спілкується з батьками, з батьком мають місце і негативні відносини, з матір"ю не має негативних відносин, мати цікавиться навчанням, батько не завжди, розлучення покладає на розсуд батьків, батько вживає алкоголь кожен день. З матір»ю йому комфортніше і він хоче проживати з нею, в той-же час не показав, що він не хоче проживати з батьком. Допитана, як свідок, [PERSON] показала суду, що [PERSON] діти не потрібні, вона покидає дітей на тиждень, які залишаються з її сином [PERSON], настроює дітей проти її сина, агресивна, вживає алкоголь в присутності дітей, приходила в квартиру п*яна, дітей з нею залишати не можна. Діти заходять до неї кожен день і вона їх годує. Ст. 51 Конституції України, гарантує кожному із подружжя рівні права і обов"язки у шлюбі та сім»ї. Схожа норма міститься також у частині шостій ст. 7 СК України, відповідно до якої рівень прав і обов*язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім"ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі не повинні братися до уваги. (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року».). Відповідно до ч. 1 ст. 150, ч. 1 ст. 151, ч.ч. 1,2 ст. 157 СК України батьки зобов*язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім*ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченому частиною п*ятою ст. 157 СК України, і крім того той із батьків, хто проживає окремо від дитини, а сторони по справі і їхні неповнолітні діти проживають разом, не тільки має право, а і зобов'язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування з нею, тобто чинним СК України не передбачено залишати неповнолітніх дітей на вихованні одного з батьків, батька чи матері. Неповнолітньому [PERSON] [INFO] року виповнилося 17 років. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, а в даному випадку батьки проживають разом, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, тобто неповнолітній [PERSON] міг би і сам визначити своє місце проживання у випадку проживання батьків окремо. Малолітньому [PERSON] [INFO] року виповнилося 10 років. Відповідно до ч. 2 ст. 160, ч.ч. 1,2 ст. 161 СК України. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо до того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, що як було встановлено в судовому засіданні має місце в поведінці позивача-відповідача по справі [PERSON], і крім того сторони по справі і їхні діти проживають в одній квартирі, а тому як слідує з вище викладеного, відсутні законні підстави для визначення місця проживання неповнолітніх дітей з позивачем-відповідачем [PERSON] За вище викладених обставин суд також не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір"ю [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сторони по справі і їхні неповнолітні діти проживають разом в одній квартирі, і як було встановлено в судовому засіданні матеріально, в міру своїх матеріальних можливостей піклуються про своїх дітей, створили їм належні умови проживання, одягають, годують і дають їм кишенькові гроші, а тому позовні вимоги сторін по справі про стягнення аліментів до задоволення не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з позивача-відповідача [PERSON] слід стягнути на користь відповідача-позивача [PERSON] понесені нею судові витрати по справі, по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved