Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

ТзОВ «Мікрокредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 53131 від 06.05.2016 року в сумі 9507,22 грн. та судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позову вказує , що 06.05.2016 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 53131, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 4000,00 грн. з терміном повернення до 06.05.2017 року. Відповідно до п.5.2 кредитного договору відповідачка зобов"язана за користування кредитом сплачувати 116,672 % річних від суми кредиту, у розрахунку 0,320 % на добу. Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом , відповідно до п.5.4 кредитного договору становить 722,24 грн. Відповідно до кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачка зобов"язана сплачувати кредитору пеню у розмірі , що не перевищує 50 % суми процентів за користування кредитом. Проте, взяті на себе зобовязання відповідачка належним чином не виконала , у звязку з чим станом на 19.06.2017 року виникла заборгованість в сумі 9507,22 грн. з яких : 7315,88 грн. - заборгованість з повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом за період з 06.05.2016 року по 06.05.2017 року; 533,40 грн.-сума процентів за користування кредитом за період з 07.05.2016 року по 19.06.2017 року; 1657,94 грн. - сума пені, яку представник позивача просить стягнути з відповідачки , а також стягнути 1600,00 грн. судового збору Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності , позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних матеріалів з ухваленням заочного рішення . Суд розглядає справу у відсутності сторін . Фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що 06.05.2016 року між ТзОВ "Мікрокредит" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 53131, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 06.05.2017 року. Фактична передача суми кредиту підтверджується платіжним дорученням № 6668 від 06.05.2016 року. Відповідно до п.5.2 кредитного договору відповідачка зобов"язана за користування кредитом сплачувати 116,672 % річних від суми кредиту, у розрахунку 0,320 % на добу. Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом , відповідно до п.5.4 кредитного договору становить 722,24 грн. Відповідно до кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачка зобов"язана сплачувати кредитору пеню у розмірі , що не перевищує 50 % суми процентів за користування кредитом. Незважаючи на це, відповідачка не виконала взяті на себе зобовязання і станом на 19.06.2017 року має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Мікрокредит» в розмірі 9507,22 грн., в тому числі : 7315,88 грн. - заборгованість з повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом за період з 06.05.2016 року по 06.05.2017 року; 533,40 грн.- сума процентів за користування кредитом за період з 07.05.2016 року по 19.06.2017 року; 1657,94 грн. - сума пені, яку слід стягнути на користь позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 612 вказаного кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статт і 1048 цього Кодексу. \~ Згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2016 року.

Outcome: approved