Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Заявник у справі звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, що має юридичне значення посилаючись не те, що [INFO] року в населеному пункті - м.Донецьк, що розташований на теритої непідконтрольній державній владі України, померла громадянка України [PERSON], [INFO] та похована в м.Донецьк. Померла є матір"ю заявника. Так, заявник, оскільки м.Донецьк є територією, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, просить встановити факт смерті для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, згідно чинного законодавства України. В судовому засіданні заявник підтримала заяву з викладених вище підстав та просила суд її задовольнити. Зацікавлена особа у судове засідання не з"явилась. Суд, заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази встановив наступне. Судом встановлено, що факт родинних зв"язків [PERSON] та [PERSON] підтверджується - свідоцтвом про народження [NUMBER] Судом встановлено, що заявником подано копію Свідоцтва про смерть від 13.10.2017 року, виданого Калининським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька Державної Реєстраційної палати Міністерства юстицій Донецької Народної Республіки [NUMBER], який судом сприйнято, як ненележний доказ у розумінні ст. 9 Закону України "Про забезпечення права і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Судом встановлено, що заявником подано суду лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті від 22.08.2017 року №2859, що видана медичним закладом та свідоцтво про захоронення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року відповідно до ст. 273 ЦПК України(1963 р.) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Тобто факт смерті може бути встановлений в порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Згідно ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану, підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров"я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі наведеного, ст. ст. 3.10,11,15,88,209-218,256-259, 294 ЦПК України, суд,

Outcome: approved