Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У вересні 2017 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи його тим, що 13 січня 2014 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку №16 по вул.Огієнка в с.Бабичівка Пулинського району Житомирської області. Крім них, спадкоємцем за законом є друга дружина батька [PERSON], яка померла 16.01.2017 року. Спадкоємцем після смерті останньої є її рідна дочка [PERSON] Постановою державного нотаріуса Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області від 04.05.2017 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, що належав спадкодавцю, у зв"язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за спадкодавцем. На підставі викладеного, просять суд визнати за кожним з них право власності на 1/6 ідеальної частини житлового будинку, що розташований по вул.Огієнка, 16 в с.Бабичівка Пулинського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після померлого 13.01.2014 року [PERSON] Ухвалою суду від 17.10.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки залучено Бабичівську сільську раду Пулинського району Житомирської області. Крім того, 20 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом,в обґрунтування якого зазначила, що хоча за життя [PERSON] та [PERSON] частка в спільному майні подружжя не виділялась, однак до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому частка суб"єкта права спільної сумісної власності може визначатись і після смерті подружжя або одного з них. На підставі викладеного, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 7/12 ідеальних часток житлового будинку, що розташований за адресою: с.Бабичівка, вул.Огієнка, 16 Пулинського району Житомирської області після смерті [PERSON], яка померла 16.01.2017 року. Вказану зустрічну позовну заяву ухвалою суду від 17 листопада 2017 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні 11.12.2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] та представник позивачів позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнали та представник позивачів пояснив, що жодних правових підстав для визнання спірного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] немає, оскільки даний будинок був побудований в 1963 році задовго до шлюбу [PERSON] з [PERSON] Оскільки остання за життя не отримувала свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя, тому вказана частка майна не може спадкуватися на загальних підставах. Враховуючи викладене, просить суд зустрічний позов задоволити частково та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 ідеальної частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], в іншій частині зустрічного позову відмовити за безпідставністю. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала зустрічні позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Проти задоволення позовних вимог позивачів заперечувала, мотивуючи його тим, що хоча за життя [PERSON] та [PERSON] частка в спільному майні подружжя не виділялась, однак мати відповідачки [PERSON] дійсно мала при житті законне право на половину майна у спільній частковій власності подружжя, оскільки в період шлюбу спірний будинок було газифіковано та підлатаний дах, тому вважає, що проживши у шлюбі більше 30 років, будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області в судове засідання не з"явився, на адресу суду надійшла його письмова заява, в якій він просить суд розглядати справу без участі представника сільської ради, щодо задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як передбачено ст.55 Конституції України, ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). З досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ТП №422946 від 04.09.1982 року, виданим Бабичівською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області (а.с.14). [PERSON] помер 13 січня 2014 року, що стверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ТП №226783, виданим Бабичівською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №1 (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ТП №298709, виданого Бабичівською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області, [PERSON] померла 16.01.2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №1 (а.с.13). Про те, що [PERSON] є батьком позивачів вбачається з їх свідоцтв про народження серії ЯЭ №193408 від 05.06.1956 року, І-ТП №032273 від 25.07.2006 року, І-ТП №214528 від 24.04.2014 року, ЯЛ №481521 від 28.04.1954 року та І-УР №147724 від 30.08.1960 року (а.с.26, 30, 33, 35, 38). Згідно свідоцтв про одруження серії І-ТП №114115 від 15.05.2011 року, І-ТП №060753 від 28.12.1999 року та 1-ТП №079729 від 04.06.2002 року, дошлюбним прізвищем позивачок [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є прізвище "Гусаківська" (а.с.25, 29, 32). Постановою державного нотаріуса Пулинської державної нотаріальної контори №210/021-31 від 04.05.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/6 частини житлового будинку, що розташований в с.Бабичівка, по вул.Огієнка, 16 Пулинського району після смерті [PERSON], який помер 13.01.2014 року, у зв"язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок та наявністю інших спадкоємців за законом першої черги (а.с.16). Згідно довідки комунального підприємства Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації №52 від 27.04.2017 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул.Огієнка, 16 с.Бабичівка Пулинського району Житомирської області за [PERSON] не зареєстровано. (а.с.17). Відповідно до довідок №179 від 15.05.2017 року та №170 від 05.05.2017 року, виданих Бабичівською сільською радою Пулинського району, станом на 01.01.1991 року згідно записів погосподарського обліку [PERSON], [INFO] являвся головою господарського двору, який розташований за адресою: с.Бабичівка, вул.Огієнка, 16 Пулинського району Житомирської області (а.с.18). З довідок Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області №119 від 03.04.2017 року та №170 від 05.05.2017 року вбачається, що на момент смерті [PERSON], [INFO], який помер 13.01.2014 року, проживав і був зареєстрований у житловому будинку за адресою: с.Бабичівка, вул.Огієнка, 16 (Боженка,16) Пулинського району Житомирської області (а.с.19, 198). Згідно звіту про оцінку житлового будинку, який розташований за адресою: Житомирська область, Пулинський район, с.Бабичівка, вул.Огієнка (Боженка), 16, вартість даного будинку станом на 27.06.2017 року складає 66639 грн. (а.с.20). За даними Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області №549/01-16 від 23.09.2017 року до майна померлого 13.01.2014 року [PERSON] заведено спадкову справу №152/2014. Спадкоємцями по справі є [PERSON] М,Б., [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.48-50). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №152/2014 до майна померлого 13.01.2014 року [PERSON] встановлено, що заяви про прийняття спадщини після його смерті у встановленому законом порядку подали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.129-169). Згідно повідомлення Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області №549/01-16 від 23.09.2017 року до майна померлої 16.01.2017 року [PERSON] даною нотаріальною конторою спадкова справа не заводилась (а.с.51), однак вона заведена приватним нотаріусом Пулинського районного нотаріального округу [PERSON] за №36/2017 (а.с.52-23). З відповіді на запит суду від приватного нотаріуса Пулинського районного нотаріального округу [PERSON] №444\\01-16 від 02.10.2017 року вбачається, що спадкоємцем померлої 16.01.2017 року [PERSON] є її дочка [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження серії V-УР №0306186 від 27.11.1965 року [PERSON] є матір"ю відповідачки (а.с.206). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ТП №318377 від 28.10.1989 року відповідачка у зв"язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з "Мартинчук" на "Павловська" (а.с.207). Згідно оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 36/2017 до майна померлої 16.01.2017 року [PERSON] заяву про прийняття спадщини після її смерті у встановленому законом порядку прийняла її дочка [PERSON], якій приватним нотаріусом Пулинського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки з кадастровими номерами 1825480400:07:000:0029 площею 2,8587 га та 1825480400:01:000:0040 площею 0,0920 га, що розташовані на території Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області та майновий пай члена КСП СТОВ "Прогрес", розташованого в с.Бабичівка Пулинського району в розмірі 3427 грн., або 0,22 відсотка (а.с.81-128). Постановою приватного нотаріуса Пулинського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] від 13.09.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку №16, що знаходиться в с.Бабичівка, вул.Огієнка Пулинського району Житомирської області, що належить [PERSON], чоловіку померлої [PERSON] як частки в спільному майні подружжя між [PERSON] та [PERSON] у зв"язку з тим, що [PERSON] не реалізувала своє право на виділення частки в спільному майні подружжя за життя (а.с.127). Згідно довідки Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області №178 від 15.05.2017 року за померлим [PERSON] рахується земельна ділянка розміром 0,85 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, передана у приватну власність. Державний акт на право власності на земельну ділянку не виготовлявся і не видавався (а.с.197). З довідки Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області №366 від 01.08.2017 року вбачається, що [PERSON], 14.11.1942 року, яка померла 16.01.2017 року на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.199). Відповідно до довідок Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області №156 та №157 від 27.04.2017 року на момент смерті [PERSON], [INFO], яка померла 16.01.2017 року, житловий будинок за адресою: с.Бабичівка, вул.Огієнка, 16 Пулинського району Житомирської області рахувався та на даний час рахується за померлим [PERSON], який помер 13.01.2014 року (а.с.200, 201). Згідно довідки Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області №118 від 03.04.2017 року на день смерті померлого [PERSON], який помер 13.01.2014 року, разом з ним та протягом шести місяців після його смерті проживала та була зареєстрована дружина [PERSON], [INFO] (а.с.202). Згідно технічного паспорту на житловий будинок №16 по вул.Огієнка в с.Бабичівка Пулинського району Житомирської області його інвентаризаційна вартість становить 175 627 грн. (а.с.204). З довідки комунального підприємства "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" №62 від 11.05.2017 року право власності на житловий будинок за адресою: вул.Огієнка, 16 с.Бабичівка Пулинського району Житомирської області не зареєстровано (а.с.205). Згідно зі ст.16 ЦК України, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до положень ст.ст.11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст.58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Презумпція спільної сумісної власності подружжя закріплена ч.3 ст. 368 ЦК України, де зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, доводи позивачів за первісним позовом під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту обраним ними способом. При таких обставинах суд вважає визнати за кожним з позивачів право власності в порядку спадкування, як заспадкоємцями за законом першої черги, на 1/6 ідеальної частки житлового будинку №16, який розташований по вул.Огієнка в с.Бабичівка Пулинського району Житомирської області, що належав спадкодавцю [PERSON], який помер 13 січня 2014 року. Щодо зустрічного позову [PERSON], суд дійшов висновку про необхідність його часткового задоволення з наступних підстав. Згідно приписів ст.355 та 368 ЦК України право спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності. Підставами встановлення правового режиму спільної сумісної власності можуть бути, зокрема, наступні юридичні факти: укладення шлюбу - щодо майна, набутого під час шлюбу, за винятками, визначеними СК України (ч.2 ст.368 ЦК України); ведення спільної праці, в результаті якої майно набуте за спільні кошти членів сім"ї, якщо інше не встановлено письмовим договором (ч.4 ст.368 СК України) тощо. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Оскільки склад спадщини згідно ст.1218 ЦК України визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця переходить частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі, в якому вона існує на цей момент. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №152/2014, заведеної Червоноармійської державної нотаріальної конторою до майна померлого 13.01.2014 року [PERSON] дружина померлого [PERSON] не отримувала свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Так, в постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Згідно технічного паспорту та довідки комунального підприємства "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" №62 від 11.05.2017 року житловий будинок за адресою: с.Бабичівка, вул.Огієнка, 16 Пулинського району Житомирської області побудований у 1963 році і всі добудови були здійснені до 1975 року, тобто задовго до укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Доводи представника відповідачки про те, що в період шлюбу за спільні кошти подружжя [PERSON] було проведено газифікацію будинку та ремонт даху оцінюються судом як покращення житлових умов, а не збільшення спільного майна подружжя. Крім того, тривале перебування осіб у шлюбі не є підставою для визнання їх майна спільною сумісною власністю. Судом встановлено, що [PERSON] за життя не скористалася своїм правом на виділення частки в спільному майні подружжя, а тому вказана частка спадкового майна не може спадкуватися на загальних підставах. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, тому визнає за нею право власності на 1/6 ідеальної частки спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 16.01.2017 року. \~

Outcome: partial