Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

27.02.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів « Про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням », в якому вказують про те, що вони зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS]. Також з 1996 року у спірній квартирі зареєстровані відповідачі. Але з 2005 року у спірній квартирі відповідачі не мешкають, їх особистих речей в квартирі не має, оплату комунальних послуг не здійснюють, до спірного приміщення не ставляться як до постійного місця свого проживання, хоча перешкод у користуванні квартирою вони їм не чинили. З моменту реєстрації по теперішній час ніколи не проживали в цій квартирі. У зв'язку з цим просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні співпозивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити та пояснили, що вони зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS]. З 1996 року у спірній квартирі зареєстровані відповідачі, які з 2005 року у спірній квартирі не мешкають, їх особистих речей в квартирі не має, оплату комунальних послуг не здійснюють, до спірного приміщення не ставляться як до постійного місця свого проживання, хоча перешкод у користуванні квартирою вони їм не чинили. Ключів від квартири у відповідачів не має. Увесь цей час відповідачі проживали десь на пос. "Об»єднаний", але де саме їм невідомо. В квартирі мешкає з 1996 року без реєстрації також дружина [PERSON], свою згоду на її вселення відповідачі не надавали. Близько трьох років тому відповідач [PERSON], за власний рахунок, проводила в квартирі ремонт, в тому числі поставила пластикові вікна, маючи намір вселитися та мешкати в квартирі. Просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги ( а.с. 68 ), у судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти заявлених позовних вимог та пояснили, що з 1996 року вони зареєстровані у спірній квартирі, але з 2005 року не мешкають в ній у зв'язку з тим, що між ними та позивачами склалися неприязні стосунки, через що позивачі перешкоджають їм мешкати у спірній квартирі. Вони провадили там ремонтні роботи, а саме: ремонтували дах, підлогу, вікна, але закінчити ремонт не мали можливості, оскільки позивачі перешкоджають їм у цьому. Ключі від спірної квартири у них відсутні, так як відповідачі відмовляються їх їм надати. В квартирі знаходиться їх меблі. Фактичне їх місце мешкання позивачам відоме. Співвідповідачі в спірному жилому приміщенні були зареєстровані без згоди [PERSON], вона також не надавала свою згоду на мешкання в квартирі дружини [PERSON] Крім спірного, іншого жилого приміщення вони не мають. Представник третьої особи КП "КК Пролетарського району м. Донецька" в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.27). Свідки: [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що у спірній квартирі проживають позивачі, роблять в ній ремонт. Відповідачі в квартирі не мешкають, їх особистих речей в квартирі не має, чи є у відповідачів ключі від квартири їм не відомо, конфліктів між позивачами та відповідачами вони не бачили. Також їм не відомо чи намагалися відповідачі вселитися до спірної квартири. Які між сторонами відносини не відомо. Свідок [PERSON] доповнив пояснення, що позивачі не перешкоджали відповідачам вселитися у спірну квартиру, самі відповідачі мають намір вселитися в квартиру та в неї мешкати, але чому до теперішнього часу не вселилися йому не відомо. Відповідач [PERSON], за власні кошти встановила в квартирі пластикові вікна. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідачів, свідків та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найма жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з одної чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов"язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім"ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов"язанням, що випливають із зазначеного договору. До членів сім"ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім"ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов"язки, як наймач і члені його сім"ї. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Якщо найма або члени його родини були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у випадку спору - судом. Як вбачається з витягу з особистого рахунку в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі та відповідачі (а.с.10), але згідно з актом, складеними відповідними житловими органами 20.02.2014 року відповідачі з 2005 року у спірній квартирі не мешкають (а.с.12). Згідно з копією рішення Пролетарського райсуду м. Донецька від 13.11.2001 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] (а.с.34), але ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02.08.2004 року вказане рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд (а.с.58-60). Рішенням Пролетарського райсуду м. Донецька від 23.12.2010 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зміну договору найму житлового приміщення та у задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні приміщенням та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовлено (.а.с.47-48), яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25.03.2011 року залишено без змін (а.с.49). Крім цього, рішенням Пролетарського райсуду м. Донецька від 27.08.2012 року у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовлено (а.с.75), а ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02.10.2012 року вказане рішення залишено без змін (а.с.73). Вказані рішення суду та оглянуті в судовому засіданні матеріали відповідних цивільних справ, свідчать про те, що між сторонами, на протязі тривалого часу склалися неприязні стосунки, що є перешкодою для нормального мешкання сторін в спірному жилому приміщенні. Крім того, в судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, те, що в спірне жиле приміщення без згоди співвідповідачів, з порушення встановлено ЖК України порядку вселення, вселилася дружина позивача [PERSON], яка проживає в квартирі на протязі тривалого часу, без відповідної реєстрації, що також є перешкодою для використання співвідповідачами спірної квартирі для власних потреб. У судовому засіданні, з пояснень сторін та інших досліджених доказів, також встановлено те, що співвідповідачі в спірному жилому приміщенні зареєстровані у встановленому порядку, іншого житла, крім спірної квартири не мають, до спірної квартири інтересу не втратили, про що свідчить проведення за власний кошт ремонтних робіт в жилому приміщенні, що потребувало внесенню значних коштів. Також в судовому засіданні з пояснень сторін вбачається те, що сторони на протязі тривалого часу спільного господарства не вели, спільного бюджету не мали, між ними склалися неприязні стосунки, у зв»язку з чим, вони тривалий час між собою не спілкуються, що свідчить про те, що через вказані обставини, фактично родинні відносини між сторонами втрачені, тому вони не є членами однієї родини. Крім того, в судовому засіданні, з показань сторін та показань свідка [PERSON], також був достовірно встановлений факт того, що співпозивачі мали намір вселитися в спірне жиле приміщення та мешкати в ньому. Однак до теперішнього часу співпозивачі не надали співвідповідачам ключів від спірної квартири, що на думку суду, є суттєвою обставиною, яка перешкоджає співвідповідачам використовувати спірну квартиру для власних потреб, як наймачів жилого приміщення, чим суттєво обмежують житлові права співвідповідачів, при цьому у вказаних осіб відсутні будь-які законні підстави перешкоджати у вселенні останніх в спірне жиле приміщення. Докази, які б спростовували вказані факти співпозивачами суду не надані. При цьому в судовому засіданні, як свідки так і сторони підтвердили вказані факти намагання співпозивачів вселитися в спірну квартиру та мешкати в неї, та протидію з сторони співпозивачів вселенню співвідповідачів в квартиру, що свідчить про те, що вказані особи своїми діями перешкоджають користуванню співпозивачами жилим приміщенням, що унеможливлює проживання останніх по місту своєї реєстрації. Відповідно до п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України » від 12.04.1985 року, з наступними змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або члена його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з»ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разу їх поважності, в тому числі і в наслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї, тощо, суд може продовжити пропущений строк. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаною позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі були відсутні у спірному житловому приміщенні понад шість місяців з поважних причин, а саме через конфліктні стосунки з позивачами та перешкодами з їх сторони в користування жилим приміщенням, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного ст.ст. 58, 61, 63, 64, 71, 72 ЖК України, ст. 47 Конституції України,

Outcome: dismissed