Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, з подальшою реєстрацією в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть. В заяві [PERSON] пояснює, що вона є дочкою [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. Лікарське свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 29.12.2018 року видане Краснолуцьким міським відділенням Луганського республіканського бюро судово-медичної експертизи Луганської області. Свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] видане 03.01.2019 року відділом запису актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР. Оскільки, заявницею по справі, для підтвердження факту смерті [PERSON] пред"явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2016 року № 545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року, їй було відмовлено у державній реєстрації смерті. Таким чином, [PERSON] просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO] - [INFO] року, з подальшою реєстрацією в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть. Заявниця в судове засідання не з"явилася, подала письмову заяву про підтримання заяви, справу просить розглядати без її участі. Зацікавлена особа Лохвицький районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не направила свого представника, але надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти заявлених вимог не заперечують. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. Лікарське свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 29.12.2018 року видане Краснолуцьким міським відділенням Луганського республіканського бюро судово-медичної експертизи Луганської області. Свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] видане 03.01.2019 року відділом запису актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР. Оскільки, заявницею по справі, для підтвердження факту смерті [PERSON] пред"явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2016 року № 545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року, їй було відмовлено у державній реєстрації смерті. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для державної реєстрації смерті батька [PERSON] Так, згідно листа Лохвицького районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області від 18.01.2019 року № 46/16.14-01-09 [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], 1932 року народження, так як лікарське свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 29.12.2018 року видане Краснолуцьким міським відділенням Луганського республіканського бюро судово-медичної експертизи Луганської області. Оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред"явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2016 року № 545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року, відмовлено у державній реєстрації смерті. Відповідно до п. ґ ч. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд відповідно до п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заявник [PERSON] надала до суду копію свого свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.09.1981 року. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті особи є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved