Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

22 грудня 2014 року з Заводського районного суд м.Миколаєва надійшла цивільна справа за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 23 грудня 2014 року цивільна справа прийнята до провадження. В позовній заяві позивач зазначив, що 15 лютого 2007 року сторони уклали кредитний договір №NKH3AU0007214A, за умовами якого Банк передав відповідачу кредитні кошти у розмірі 9325,24 доларів США терміном до 14 лютого 2012 року. На погашення вказаного кредиту [PERSON] зобов'язався вносити заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом, сплачувати комісії, а також інші витрати згідно кредитного договору. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19 червня 2014 року складає 26303,16 доларів США, у тому числі: 6324,87 доларів США - заборгованість за кредитом; 5907,95 доларів США- заборгованість за відсотками за користування кредитом; 430,98 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 13639,36 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, позивач просив суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість, яка за курсом 11.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.06.2014 року складає 311429грн.41коп. та судовий збір у сумі 3114грн.29коп. У судове засідання позивач не з'явився, але його представник у своїй заяві просив суд справу розглядати за його відсутності. Позовну заяву підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду на підставі ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Укладення сторонами кредитного договору, є підставою виникнення між ними цивільних прав і обов'язків. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальність за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Зазначене також стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено і позивачем надано відповідні докази про те, що 15 лютого 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з одного боку та [PERSON] іншого боку уклали кредитний договір №NKH3AU0007214A, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 9325,24 доларів США терміном до 14 лютого 2012 року на придбання автомобіля, а останній зобов'язався на погашення заборгованості за кредитом щомісячно вносити платіж у сумі 221,30 доларів США, який складається з заборгованості за кредитом, відсоткам за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди, у період з 15 по 22 число кожного місяця. Пунктами 2.2.2 - 2.2.3, 3.7-3.8, 4.1, 5.1, 7.5 кредитного договору (а.с.8-10), з якими відповідач ознайомлений та не надав будь-яких заперечень, передбачено, що позичальник взяв на себе обов'язок погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, сплачувати винагороду у розмірі і в строки, передбачені договором. При непогашенні кредиту у строки, встановлена договором, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На початок заборгованості по простроченій сумі кредиту розрахунок відсотків здійснюється згідно п.3.2 договору з дати виникнення простроченої заборгованості. При порушені позичальником будь-якого із зобов"язань, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3 даного договору, Банк має право нарахувати, а позичальник сплатити Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1грн. за кожний день прострочки. Договір в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту згідно п.7.1 набирає сили з моменту його підписання сторонами, а в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту у межах зазначених у них сумах, і діє в об"ємі наданих позичальнику коштів до повного виконання зобов"язання по договору. Відповідач свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно наданому позивачем розрахунку (а.с.4-5), станом на 19 червня 2014 року становить 26303,16 доларів США, у тому числі: 6324,87 доларів США - заборгованість за кредитом; 5907,95 доларів США- заборгованість за відсотками за користування кредитом; 430,98 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 13639,36 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили повне виконання боржником кредитного зобов'язання, відповідач суду не надав. Суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань, які випливають з умов кредитного договору, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд стягує з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26303,16 доларів США, яка за курсом 11.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.06.2014 року складає 311429грн.41коп. та відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь позивача судових витрат у справі 3114грн.29коп.

Outcome: approved