Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

23.04.2018 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей (а.с. 3-5). Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, не заперчують проти заочного розгляду справи, про що суду надали відповідну заяву (а.с. 78, 80). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, через оголошення на офіційному сайті суду (а.с. 69-70), в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, представник Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір*ю, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 79). Ухвалою суду від 13.08.2018 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.10.2009 Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, відповідний актовий запис № 1065 (а.с. 12). Від сумісного життя сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 13-14). З травня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, не спілкуються, однією сім"єю не мешкають, спільного господарства не ведуть та мають окремий бюджет. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім'ї сторін неможливим, позов про розірвання шлюбу законним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, на примирення не згодні, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, враховуючи те, що при реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище "Кондратенко" на "Абліцову" і наполягає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем Абліцова, її клопотання слід задовольнити, бо відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розв*язуючи вимоги позивача про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК ( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Частиною 1 статті 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Так, позивач [PERSON], є внутрішньо переміщеною особою, та на цей час, разом з дітьми, фактично мешкає за адресою: вул. Комунальна, б. 16, кв. 23, м. Лиман, Донецької області (а.с. 9). Позивач працює у Донецькому національному медичному університеті, який знаходиться за адресою: вул. Привокзальна, 27, м. Лиман, Донецької області. За місцем роботи характеризується з позитивної сторони, має постійний заробіток (а.с. 16-17). [PERSON] разом з дітьми відвідує Дитячий центр на базі Громадської організації "Країна вільних людей" (а.с. 18). Згідно висновку виконавчого комітету Лиманської міської ради № 10 від 03.05.2018, орган опіки та піклування вважає можливим визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], спільно з матір*ю [PERSON] (а.с. 40). Враховуючи, що відповідач [PERSON] залишив дітей без належної батьківської уваги, матеріально їх не забезпечує, не спілкується з дітьми, суд вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з їх матір'ю - [PERSON], [INFO].

Outcome: approved