Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

в листопаді 2014 року представник позивача ПАТ "Державний експертно-імпортний банк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором поруки. В обґрунтування позову зазначено, що 07 березня 2013 року між позивачем та ПП "ПФ "Макс" було укладено договір кредиту № 72113К1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 21306 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення кредиту 06.03.2014 року. Одночасно, з укладенням кредитного договору, в забезпечення виконання зобов"язань, між позивачем та відповідачем, який є засновником та директором ПП"ПФ"Макс", 07.03.2012 року було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач зобов"язався перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне погашення позичальником основного зобов"язання. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.04.2014 року позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ПП «ПФ Макс» про стягнення заборгованості був задоволений та 25.09.2014 року Господарським судом Черкаської області було винесено ухвалу, якою кредиторські вимоги позивача у справі ПАТ "Державний експертно-імпортний банк України" визнано в розмірі 149401,93 грн. та включено до першої черги задоволення. Заборгованість перед банком позичальником ПП"ПФ"Макс" не погашена, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути заборгованість сумі 149401,93 грн. із відповідача, як поручителя за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та просила вимоги задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно вказала, що порука за кредитним договором не припинилась, позивачем було направлено вимогу поручителю та позов подано у визначені законом строки. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на письмові заперечення. Одночасно вказав, що порука за кредитним договором припинена та банк звернувся до суду за захистом своїх прав із порушенням строків. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення , в якому одна сторона ( боржник ) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку Згідно із вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк . Судом встановлено, що 07 березня 2013 року між позивачем та ПП "ПФ "Макс", в особі фінансового директора [PERSON],- було укладено договір кредиту № 72113К1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 21306 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення кредиту 06.03.2014 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором , а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки . Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.04.2014 року, задоволено позовні вимоги ПАТ "Державний експертно-імпортний банк" до Приватного підприємства "ПФ Макс» про стягнення заборгованості та 25.09.2014 року Господарським судом Черкаської області було винесено ухвалу, якою кредиторські вимоги позивача у справі ПАТ "Державний експертно-імпортний банк України" визнано в розмірі 149401,93 грн. та включено до першої черги задоволення. Крім того, судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 07.03.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки № 72113Р1, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати за своєчасне та повне погашення позивальником основного зобов»язання. Відповідно до п. 3.2 вказаного договору, сторони погодили, що у випадку невиконання позичальником основного зобов»язання кредитор має право вимагати виконання цього зобов»язання у поручителя та/або позичальника, як у солідарних боржників, а також відповідно до п. 7.4 сторони узгодили те, що дія цього договору припиняється після повного виконання основного зобов»язання. 14.06.2014 року позивачем було направлено відповідачу вимогу, відповідно до якої відповідача було повідомлено про те, що позичальник ПП «ПФ Макс» не виконало взяті на себе зобов»язання та не погасило заборгованість по кредиту, а тому відповідачу, як поручителю, було запропоновано впродовж 20 днів сплатити заборгованість. Зазначена вимога повернулась на адресу позивача без вручення за закінченням терміну зберігання (а.с. 31,32). Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Таким чином, договір поруки є таким способом забезпечення виконання зобов'язання, який полягає у залученні третьої особи - поручителя до основного зобов'язання, яке виникло між боржником та кредитором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, поручитель є солідарним боржником з позичальником, а в силу ч. 1 ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. В обгрутування заперечень на позов, сторона відповідача зазначала про те, що строк дії поруки закінчився, а тому вимоги позивача є безпідставними. Так, припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (зокрема, шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

Outcome: approved