Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

08 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення 392292грн. боргу за двома договорами позики від 22 липня та 27 грудня 2013 року, кожен на суму 100000грн. Укладення договорів та їх умови підтверджуються розписками позичальниці. 192292грн. у ціні позову складають інфляційні збитки. За невиконання відповідачкою зобов"язання повернути позику на його усну вимогу у жовтні 2016 року, позивач просив про стягнення грошових коштів за судовим рішенням. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Представник відповідачки позовні вимоги не визнала. Пояснила, що договором не встановлений строк повернення позики. При цьому, вимога повернення позики від позикодавця не надходила. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши представлені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 липня та 27 грудня 2013 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], у якості позичильника, було укладено договори позики про передачу у власність грошових коштів, кожен на 100000грн. По означеним договорам, відповідачка зобов"язалася повернути таку ж саму суму грошових коштів (суму позики). Строк повернення позики сторони не встановили. На підтвердження укладення договорів позики та їх умов суду представлені власноруч складені розписки позичальниці. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивач ствердив про заявлення ним усної вимоги повернення коштів у жовтні 2016 року по кожному з договорів і наступне невиконання відповідачкою прийнятих зобов"язань. Сторона відповідачки вказану обставину заперечила. За нормою ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Сторона позивача не представила доказів повідомлення відповідачки про вимогу повернення грошових коштів позики. У зв"язку з чим строк повернення грошових коштів позики не настав, спір між сторонами відсутній. З огляду на викладене, суд приходить висновку про недоведеність позовних вимог та ухвалює про відмову їх задоволення.

Outcome: dismissed