Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 06.12.2007 року укладений між нею та Конотопським підприємством "Агротехсервіс", правонаступником якого є ПАТ "Конотопагротехсервіс", зареєстрований у Державному реєстрі земель 10.12.2007 року №040761800270, а також стягнути на її користь із зазначеного товариства заборгованість по орендній платі загальною сумою 895 грн. 99 коп. На обгрунтування вимог позивачка та її довірені особи [PERSON] і [PERSON], кожен окремо, пояснили, що підставою для розірвання зазначеного договору оренди земельної ділянки (далі по тексту Договір) є неналежне виконання відповідачем умов цього правочину у період 2012-2014 роки, зокрема: ? на порушення п.13 Договору розмір орендної плати починаючи з 2009 року жодного разу не переглядався; 1) на порушення пунктів 5, 9 Договору орендна плата нараховувалась виходячи із нормативно грошової оцінки 1 га ріллі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (паю) розташованої на території Підлипенської сільської ради (землі колишнього радгоспу "Червоний Жовтень"), що становить 19099 грн. 66 коп., а потрібно - із вартості 1 га ріллі по Сумській області, що складає 19633 грн. 48 коп., тому як орендар прийняв у користування земельну ділянку належну [PERSON] цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства і офіційна оцінка якої не проводилась, внаслідок чого мало місце щорічна недоплата орендної плати; 2) передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати відбувалося за платіжними відомостями, а не оформлялось відповідними актами, як то передбачено п.12 Договору, що призвело до маніпуляцій орендарем орендною платою з огляду на клас зернових культур та вартості виданої в рахунок орендної плати продукції внаслідок чого сума заборгованості по орендній платі за 2012-2014 роки склала 895 грн. 99 коп. Представники відповідача ПАТ "Конотопагротехсервіс" за довіреностями Жаренко В.Ф. та Шайденко А.М., кожен окремо, вимоги не визнали зазначивши, що суттєвих порушень спірного договору оренди земельної ділянки не було, а тому позов є безпідставним. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши представлені докази вважає, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав. У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За приписами статей 10, 60 ЦПК України обов"язок доказування і подання доказів покладено на сторони. У статті 11 ЦПК України закріплено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] є власником земельної ділянки площею 1,4 га розташованої в с.Підлипном м.Конотопа Сумської області, цільове призначення (використання) якої - ведення особистого селянського господарства (а.с.12,13). 06.12.2007 року позивач уклала з відповідачем Договір оренди земельної ділянки на строк 10 років з виплатою орендної плати в розмірі 1,5% від вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки до початку наступного року (а.с.60-63). Додатковим правочином від 08.07.2009 року у наведеному Договорі внесені зміни до пунктів 5 і 9 щодо збільшення нормативно грошової оцінки земельної ділянки та орендної плати до 3% (а.с.65). Більше ніяких угод пов"язаних з орендою земельної ділянки не укладалося. У відповідності до останньої редакції п.9 Договору орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі, що становить 3% від грошової оцінки земельної ділянки і виплачується орендодавцю у вигляді 50% пшениці, 50% ячменю або іншою продукцією за взаємною згодою сторін. Оскільки в Договорі конкретно не визначені якісні характеристики та ціни зернових культур або іншої продукції з урахуванням яких слід розраховувати орендну плату, то основною умовою для розрахунку, як визначено у наведеному пункті, є взаємна згода сторін. Із показів представників відповідача і поданих доказів вбачається, що орендна плата за землю у період 2012-2014 роки, не зважаючи на відсутність додаткових угод після 2009 року, нараховувалась позивачу виходячи із нормативно грошової оцінки 1 га ріллі - 19099 грн. 66 коп. та становила 802 грн. 19 коп. на рік. Оренда плата сплачувалась частково грошима, а решта ячмінем, овесом, пшеницею, сахаром. При цьому ціни на продукцію застосовувалися виходячи із собівартості або закупівлі (а.с.107-109). Слід зазначити, що жодних зауважень по нарахуванню і виплаті орендної плати за наведений період у орендодавця до орендаря не було, про що зазначили сторони під час розгляду справи. Також позивачка підтвердила, що в рахунок орендної плати дійсно отримувала зернові, сахар та кошти в розмірах відображених у представлених відомостях, в яких власноруч і розписувалась (а.с.39-46). Грошова оцінка землі була взята відповідачем із офіційних даних представлених Управлінням Держземагенства у Конотопському районі Сумської області (а.с.34,35,36). Отже, з урахуванням нормативно грошової оцінки орендованої землі (територія Підлипенської сільської ради) 1 га ріллі - 19099 грн. 66 коп. орендарем вірно нараховувалася орендна плата в сумі 802 грн. 19 коп. (19099,66 х 1,4 га = 26739,52 х 3% = 802,19 грн.). Проте, повністю погодитись з наведеним розрахунком не можно з огляду на те, що, відповідно до норм ст.ст. 22, 25, 33 ЗК України, земельні ділянки належні громадянам на праві власності, зокрема, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва або ведення особистого селянського господарства є різними по суті, розмірах і призначенням. Допитана в якості свідка заступник начальника Управління Держземагенства у Конотопському районі Сумської області [PERSON], яка підписувала довідки про нормативно грошову оцінку земельних ділянок сільськогосподарського призначення видані ПАТ "Конотопагротехсервіс" із зазначенням вартості 1га ріллі - 19099,66 грн. (а.с.34,35,36) та довідку про нормотивно грошову оцінку - по Сумській області 1га ріллі - 19633,48 грн., видану [PERSON] (а.с.110), пояснила, що нормативно грошова оцінка 1 га ріллі - 19099,66 грн. була надана щодо приватних земельних ділянок призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки нормативно грошова оцінка земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами м.Конотопа не проводилась, то для розрахунку орендної плати повинна застосовуватись грошова оцінка 1га ріллі по Сумській області, тобто 19633,48 грн. Як вже зазначалось предметом спірного Договору оренди є належна на праві власності [PERSON] земельна ділянка в розмірі 1,4 га призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.64). Отже, розрахунок орендної плати повинен був проводитись виходячи із нормативно грошової оцінки 1га ріллі - 19633,48 грн. і становитиме 824 грн. 61 коп. на рік (19633,48 х 1,4 га = 27486,90 грн. х 3% = 824,61). Таким чином орендарем не доплачено позивачу за три роки (2012-2014), без урахування податку, 67,26 грн. ((824,61 - 802,19) х 3), які і слід стягнути з ПАТ "Конотопагротехсервіс" на користь орендодавця [PERSON] Відмовляючи у задоволенні позову в частині розірвання Договору оренди землі суд виходить з того, що у вказаний період часу відповідач не допускав систематичної невиплати орендної плати, а помилка у її нарахуванні не є підставою для розірвання цієї угоди. При цьому слід додати, що в процесі судового розгляду справи навмисного заниження орендної плати відповідачем з метою обману орендодавця доведено не було. Не заслуговує науваги і посилання позивача на відсутність актів передачі продукції в рахунок оредної плати, як то передбачено ст.9 Договору, та не перегляд, за умовами ст.13 Договору, відповідачем раз на два роки розміру орендної плати, оскільки розрахунок проводився за відомостями в яких маються власні підписи орендодавця про отримання в рахунок орендної плати відповідної продукції та грошей, а розмір оредної плати повинен переглядатися за згодою сторін і лише у разі настання відповідних до того умов. Отже, неналежне виконання відповідачем наведених пунктів ніяким чином не вплинуло на виплату орендної плати. Також суд відхиляє доводи позивача щодо маніпуляцій орендарем орендною платою з огляду на клас зернових культур та вартості виданої в рахунок орендної плати продукції внаслідок чого, сума заборгованості по орендній платі за 2012-2014 роки склала 895 грн. 99 коп., тому як у Договорі конкретно не визначені якісні характеристики та ціни зернових культур або іншої продукції з урахуванням яких слід розраховувати орендну плату. У той же час основною умовою для розрахунку, як визначено у п.9 Договору, є взаємна згода сторін. Як вже зазначалось вище жодних зауважень по нарахуванню і виплаті орендної плати за наведений період у орендодавця до орендаря не було. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Стаття 15 Закону визначає, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати. У відповідності до ст.ст.21-23 Закону (в редакції, що діяла у 2012-2014 роках) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Відповідно до ст.24 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ст.ст.31-32 Закону договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду… в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно із п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом зазначених норм договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, а не помилки у її розрахунку. Саме до такого висновку приходить суд з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 р. по справі № 6-146цс12. Як передбачено пунктом 36 Договорів оренди землі, дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених Договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. За невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини (п.п.39,40 Договорів). З урахуванням викладеного обставини наведені позивачем не можуть бути підставами для розірвання спірного договору оренди, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial