Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

25 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення ним 23-х років в зв"язку з навчанням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що перебувала в шлюбі з відповідачем, в якому народилися двоє дітей: неповнолітня дочка [PERSON] та повнолітній син [PERSON] . На даний час син [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання на 3 курсі спеціальність «Туризм» факультету туризму ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені В.Стефаника» та немає можливості влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Період навчання, яке є платним, триває з 01 вересня 2019 року по 31 червня 2020 року. Позивач вказує, що раніше працювала прибиральницею та заробітньої плати, яку вона отримувала, не вистачало на утримання дітей, а тому змушена час від часу їхати на роботу за кордон. На даний час офіційно не працевлаштована. Вона намагається забезпечити сина всім необхідним для отримання освітніх послуг, однак йому необхідно кошти на проїзд до місця навчання, для оплати оренди житла та комунальних послуг, придбання підручників, придбання одягу, продуктів харчування. Відповідач на утримання сина матеріальну допомогу не надає, однак згідно законодавства зобов`язаний це робити. Інші особи щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання відсутні. 26 листопада 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. 24 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить засідання проводити у її відсутності, оскільки перебуває за межами України та підтримує позовні вимоги (а.с.28). Третя особа в судове засідання не з`явився, згідно заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності в зв"язку з навчанням, позовні вимоги підтримує (а.с.29). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення щодо позову та просить розгляд справи проводити у його відсутності. У вказаних поясненнях вказує, що позивач не надала підтвердження здійснення повного утримання сина та в чому воно полягає, а також доказів його самоусунення від обов`язку здійснювати утримання сина. Вказує, що до серпня 2019 року проживали разом і утриманням сина займалися разом. Позивач не надала квитанцію про оплату послуг за навчання за навчальний рік 2019 -2020. Вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, саме на її користь не доведена нею жодними належними та допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання сина. Позивач не навела ніяких доказів того, що він може надавати матеріальну допомогу. Він розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але вимога про сплату аліментів у розмірі 3000 грн не відповідає вимогам закону, оскільки на даний час, він офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває та не отримує інших соціальних виплат. А також позивач звернулася з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, в розмірі 3000 грн. А тому стягненя аліментів в розмірі 3000 грн. на утримання сина поставить його в скрутне матеріальне становище. Син не спілкується з ним, коли останній раз приїжджав, то він дав йому 100 доларів США та продукти харчування і з того часу син з ним не спілкується та не відповідає на його телефонні дзвінки. При визначенні розміру аліментів просить врахувати його матеріальне становище, відсутність стабільної високооплачуваної роботи, сплату аліментів на утримання неповнолітньої дочки, а тому сума аліментів до сплати не повинна погіршувати його матеріальне становище в порівнянні зі становищем одержувача аліментів - сина (а.с. 42-43). Неявка сторін в судові засідання на підставі поданих заяв не є перешкодою для розгляду справи, оскільки згідно вимогам ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що спірні правові відносини між сторонами виникли з сімейних відносин щодо розміру витрат на утримання повнолітного сина на період навчання. Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як свідчать матеріали справи, за час перебування сторін в шлюбі (а.с.4), у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що на даний час відповідач офіційно не працевлаштований, а позивач звернулася з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON] та рішенням суду встановлено обов"язок відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 15000грн. (а.с.46, 57). Сину [PERSON] , [INFO] виповнилось 18 років (а.с.41, 45), він продовжує навчатися і у зв"язку з чим потребує матеріального допомоги. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, син [PERSON] є студентом ОР «бакалавр» 3 курс спеціальність «Туризм» факультету туризму ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені В.Стефаника» та навчається на денній платній формі навчання (а.с.5). Згідно договору про надання освітніх послуг плата за перший рік навчання становить 11900 грн. , а за 2-4 рік навчання становить не менше ніж за перший рік навчання та може змінюватися відповідно до п. 14 Договору. Термін дії договору до 01 липня 2021 року (а.с.31). Сторони проживають окремо, зокрема, син проживає з позивачем . Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається із наявних матеріалів справи, повнолітня дитина сторін - син [PERSON] дійсно навчається на денній формі на платній основі, ніде не працює і потребує надання матеріальної допомоги на своє утримання в період свого навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст.201 Сімейного Кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд, встановивши, що оскільки син сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, та те, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дочка, щодо якої він сплачує аліменти в розмірі 1500грн. щомісяця, врахувавши, що відповідач ніде не працює, можливості матері надавати таку допомогу, прийшов до висновку, що аліменти в розмірі 600,00 грн. відповідають потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу. Вимоги позивача про стягнення аліменів в більшому розмірі - 3000 грн. є необґрунтованими, оскільки позивачем в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не надано доказів, які б свідчили про спроможність відповідача надавати допомогу на утримання повнолітнього сина саме у такому розмірі. При цьому, із вказаним позовом позивачка звернулась до суду 25 листопада 2019 року, а тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі, який діяв на момент пред"явлення позову. На підставі наведеного, ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial