Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стосовно їхнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання сина в розмірі по 850 грн. з кожного, на рахунок дитини, який буде відкрито у відділенні Ощадного банку України. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 20.07.2018 року по 14.01.2019 року [PERSON] , [INFO]. проходила реабілітацію від алкогольної залежності у Благодійній організації Християнський центр реабілітації хворих на наркоманію та алкоголізм " Ле хайм". На реабілітацію [PERSON] поступила разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] У зв"язку з порушенням правил центру [PERSON] було відчислено з програми реабілітації 14.01.2019 року. Відповідачка [PERSON] залишила свого сина в реабілітаційному центрі та пішла в невідомому напрямку. Після зникнення відповідачки [PERSON] , вона забрала дитину до себе до дому на проживання, дитина і на даний час проживає разом і з нею та її чоловіком. Вказала, що на сьогоднішній час батьки дитиною не цікавляться та бажання повернути дитину не виявляють. Відповідачі ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними та наркотичними речовинами. Своїх батьківських обов"язків щодо виховання дитини, її утримання, відповідачі не виконують, не здійснюють жодних дій , спрямованих на їх виконання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Бердичівської районної державної адміністрації вимоги викладені в позові вважає підставними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідачі в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомлено. Суд, за згодою позивачки, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачки, представника третьої особи, свідків, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , народився в м. Татарбунари Татарбунарського району Одеської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.8). Як вбачається з розписки, написаної власноручно відповідачкою [PERSON] , [INFO] , остання вказала, що залишає свого сина - [PERSON] , [INFO], під тимчасову опіку [PERSON] , [INFO] . Зобов"язалася до 02.05.2019 року налагодити своє життя та після цього приїхати за дитиною ( а.с.14). Наказом від 07.08.2019 року № 24 служби у справах дітей Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, тимчасово влаштовано дитину, яка залишилася без батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] в сім"ю громадянки [PERSON] ( а.с.40). Згідно характеристики виданої Благодійною організацією Християнський центр реабілітації хворих на наркоманію та алкоголізм " Ле хайм", судом встановлено, що [PERSON] , [INFO]. поступила на програму реабілітації 20.07.2018 року. За час проходження реабілітації зарекомендувала себе з негативної сторони, почала вживати алкогольні напої, вести аморальний спосіб життя. Не виконувала материнські обов"язки. За порушення правил центру [PERSON] відчислено з програми реабілітації 14.01.2019 року. Дитина [PERSON] залишився в центрі, піклування про дитини взяла на себе волонтерка [PERSON] ( а.с. 9). Відповідно до характеристики виданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради від 14.08.2019 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є особою з числа дітей позбавлених батьківського піклування. Перебував на квартирному обліку. В 2017 році отримав житло в якому проживав разом із співмешканкою [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] За період проживання в будинку сім"я зарекомендувала себе негативно. Неодноразово до міської ради надходили скарги від сусідів. Під час перевірки було встановлено, що [PERSON] були завдані збитки відносно будинку. На підставі норм ЖК УРСР [PERSON]. втратив право проживання в будинку ( а.с.33). Відповідно до висновку Бердичівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 11.09.2019 року , з метою захисту прав, інтересів, здоров"я дитини, Бердичівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.69 ). 02.10.2019 року Татарбунарська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO]. та [PERSON] , [INFO]. відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ( а.с.70). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснив, що він є керівником реабілітаційного центу " Ле хайм". Влітку 2018 року до центру прибула відповідачка [PERSON] разом із малолітньою дитиною. Лікувалася від алкогольної та наркотичної залежності. За час проходження реабілітації порушувала правила центру. В січні 2019 року відмовилася від подальшого проходження реабілітації, пояснила, що поїде до себе на батьківщину. Вони запропонували їй залишити дитину в центрі, оскільки була зима, [PERSON] не було куди їхати, доходів в неї не було, на що остання погодилася, написала розписку та обіцяла забрати дитину в травні 2019 року, однак так і не приїхала за дитино. Вказав, що йому відомо, що на даний час [PERSON] продовжує вести аморальний спосіб життя. Свідок [PERSON] вказав, що він є чоловіком позивачки, в їх родині проживає дитина, мати якої проходила реабілітацію в центрі " Ле хайм". В травні 2019 року він особисто зустрічався з батьком дитини, однак останній відмовився забирати хлопчика до себе, пояснивши це тим, що в нього немає такої можливості. З квітня 2019 року дитина проживає в їх родині, хлопчик звик до них, вони з дружиною мають намір його усиновити. Зазначив, що протягом всього часу проживання хлопчика в їх родині, батьки дитини ним не цікавилися, матеріально не допомагали, не провідували, не телефонували. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України позивачка має право за наявності достатніх підстав на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів. Проте, для з`ясування того, чи є таке втручання у сімейні відносини необхідним та виправданним у демократичному суспільстві, необхідні достатньо переконливі та зважені аргументи на захист інтересів дитини . Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Згідно роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На підставі вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини, оскільки протягом останнього року не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не надають матеріальної допомоги на його утримання, взагалі ним не цікавляться. Таким чином дії відповідачів , як матері та батька дитини, є винними, свідомими, а тому на підставі ст. 164 Сімейного Кодексу України, суд прийшов до остаточного висновку про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] Згідно ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого та нерухомого майна , грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позбавленні батьківських прав батьки не звільняються від свого обов`язку щодо матеріального утримання дітей, вимоги позивачки про стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання дитини також підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі по 576 гривень 30 копійок з кожного, та на користь позивачки по 192 грн. 10 коп., з кожного окремо.

Outcome: approved