Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Гудвін Онлайн», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 141926,81 доларів США, звернувши стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 703000 гривень та стягнення солідарно з [PERSON], ТОВ «Гудвін Онлайн» заборгованість за кредитним договором в розмірі 703303,87 гривень. В ході розгляду справи представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд в рахунок погашення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг від 05.03.2008 р. в сумі 141436,81 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 703000 гривень, та стягнути солідарно з [PERSON], ТОВ «Гудвін Онлайн» заборгованість за кредитним договором в розмірі 703303,87 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2008 р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 2107, відповідно до умов якого Банк зобов»язався надати Позичальнику кредитні кошти у валютах, вказаних у договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валют, що дорівнює 135000 доларів США. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов»язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах Генерального договору оформлюється додатковою угодою до нього у формі окремої Індивідуальної угоди, що є невід»ємною частиною Генерального договору 05 березня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № BL2107-KL/1+ до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 від « 05» березня 2008 року, відповідно до умов якої Позичальнику надавався кредит у сумі 77 000,00 дол. США. Кредит надано строком до 01 березня 2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,00% річних. 12 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № BL2795/K-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 від « 05» березня 2008 року, згідно якої Позичальнику надавався кредит у сумі 58 000,00 дол. США, на строк до 01 березня 2028 року, зі сплатою відсотків в розмірі 14,00% річних. 24 грудня 2009 року та 10 лютого 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткові угоди до Генерального договору, відповідно до яких змінювався розмір плати за користування кредитом: за Індивідуальною угодою-1 - з 24 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року - 7,98% річних, з 01 грудня по 09 лютого 2011 року 16,70% річних, з 10 лютого 2011 року до 31 січня 2012 року - 13% річних, з 01 лютого 2012 року до кінця дії Генерального договору - 16,25% річних; за Індивідуальною угодою-2 - з 24 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року - 8,67% річних, з 01 грудня по 09 лютого 2011 року 16,89% річних, з 10 лютого 2011 року до 31 січня 2012 року - 13% річних, з 01 лютого 2012 року до кінця дії Генерального договору - 17,25% річних. Позичальник зобов»язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання згідно умов кредитного договору. Позивач посилається на те, що Позичальник належним чином не виконав свої зобов»язання за Генеральним договором та Індивідуальними договорами щодо повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого у Банку виникло право на дострокове стягнення всієї суми за Кредитним договором, в зв»зку з чим 15.01.2013 р. [PERSON] було направлено вимогу про погашення суми заборгованості. Позичальник не вчинив будь яких дій по погашенню суми боргу внаслідок чого станом на 25.03.2014 р. заборгованість [PERSON] за Додатковою угодою № № BL2795/K-1 від 12.03.2008 р. становить 59129,51 доларів США, а сума боргу за Додатковою угодою № BL2107-KL/1+ від 05.03.2008 р. станом на 19.03.2008 р. становить 82307,30 доларів ШСА. Загальна сума заборгованості [PERSON] по Додаткових угодах від 12.03.2008 р. та від 05.03.2008 р. до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 Від 05.03.2008 р. становить 141436,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день розрахунку становило 1433303,87 гривень. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Індивідуальною угодою-1 05 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Гудвін Онлайн» було укладено Договір поруки № ВL2653-П та для забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Індивідуальною угодою-2 12 березня 2008 року між Банком та Товариство з обмеженою відповідальністю «Гудвін Онлайн» було укладено Договір поруки № ВL2795-П, згідно умов яких Поручитель зобов'язався перед Кредитором боржника відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за Індивідуальними угодами-1 та -2. 24 грудня 2009 року та 10 лютого 2011 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Гудвін Онлайн» було укладено Додаткові угоди до Договорів поруки, якими узгоджувалася зміна розміру плати за користування кредитами. В зв»язку з невиконання умов Кридитного договору з боку Позичальника, на виконання п. 2.2. Договорів поруки 15 січня 2013 року Банк направляв вимогу до Поручителя про сплату боргу. Крім того, забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором між Банком і [PERSON] 05 березня 2008 року було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], реєстраційний № 662, згідно з яким Іпотекодавець передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (вулицю [ADDRESS] перейменовано на вулицю [ADDRESS] згідно Рішення Київської міської ради від 08 липня 2010 року N 984/4422). Квартира належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 31 січня 2006 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення згідно наказу Головного управління житлового забезпечення за № 125-С від 25 січня 2006 року. В зв»язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов»язань за Кредитним договором Банк звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі положень ст..ст.7,12, 33 Закону України «Про іпотеку» та солідарне стягнення з [PERSON] та ТОВ «Гудвін Онлайн» іншої частини суми заборгованості, яка не погашена за рахунок іпотечного майна. В ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що [PERSON] не виконав належним чином свої зобов»язання за Генеральним договором про надання кредитних послуг від 05.03.2008 р. та Індивідуальними угодами до нього, в зв»язку з чим Банк скористався своїм правом на дострокове стягнення суми боргу за Кредитним договором та погашення даної суми заборгованості за рахунок коштів від реалізації предмета іпотеки, а іншої частини шляхом солідарного стягнення з позичальника та поручителя. Відповідач [PERSON] та його представник в сході судового розгляду заперечували проти задоволення первісного позову, посилаючись на поважність причин порушення зобов»язань та звернення з заявами до Банку про реструктуризацію заборгованості. Крім того, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання Генерального договору про надання Кредитних послуг № BL 2107 від 05.03.2008 р., укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], та Додаткових угод до нього недійсними в зв»язку з відсутністю у Банку на момент укладання угоди індивідуальної ліцензії на право здійснення операцій в іноземній валюті а також порушенням принципу добросовісності і справедливості при підписанні Генерального договору про надання кредитних послуг від 05.03.2008 р. в частині визначення зобов»язань в іноземній валюті і збільшення курсу долару на момент виконання зобов»язань, порівняно з курсом долара на момент укладання Кредитного договору. Також позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсними Договір іпотеки нерухомого майна, укладеного з [PERSON], та зобов»язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] виключити обтяження з реєстру іпотеки та заборонити звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] Представник ПАТ «Універсал Банк» заперечував проти задоволення зустрічного позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що на момент укладання Генерального договору між Банком і [PERSON] у ПАТ «Універсал Банк» була надана Генеральна ліцензія на право здійснення валютних операцій, яка надавала право Банку видавати кредити в іноземній валюті. Представник відповідача - ТОВ «Гудвін Онлайн» в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем реєстрації юридичної особи. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову ПАТ «Універсал Банк» та просив задовольнити зустрічний позов , з підстав, зазначених відповідачем [PERSON] та його представником. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.03.2008 р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 2107, відповідно до умов якого Банк зобов»язався надати Позичальнику кредитні кошти у валютах, вказаних у договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валют, що дорівнює 135000 доларів США. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов»язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах Генерального договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід'ємною частиною Генерального договору. 05 березня 2008 року між ПАТ « Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № BL2107-KL/1+ «Індивідуальна угода кредитна лінія плюс) до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 від « 05» березня 2008 року. Відповідно до п.1 Індивідуальної угоди-1 Позичальнику надавався кредит у сумі 77 000,00 дол. США. Кредит надано строком до 01 березня 2028 року, зі сплатою відсотків за користування плата за користування кредитом - 14,00% річних. 12 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду (Індивідуальна угода - кредит без відстрочення) № BL2795/K-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 від « 05» березня 2008 року, відповідно до умов якої Позичальнику надавався кредит у сумі 58 000,00 дол. США, на строк до 01 березня 2028 року, плата за користування кредитом - 14,00% річних. 24 грудня 2009 року та 10 лютого 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткові угоди до Генерального договору, відповідно до яких змінювався розмір плати за користування кредитом: за Індивідуальною угодою-1 - з 24 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року - 7,98% річних, з 01 грудня по 09 лютого 2011 року 16,70% річних, з 10 лютого 2011 року до 31 січня 2012 року - 13% річних, з 01 лютого 2012 року до кінця дії Генерального договору - 16,25% річних; за Індивідуальною угодою-2 - з 24 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року - 8,67% річних, з 01 грудня по 09 лютого 2011 року 16,89% річних, з 10 лютого 2011 року до 31 січня 2012 року - 13% річних, з 01 лютого 2012 року до кінця дії Генерального договору - 17,25% річних. Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов"язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом позивач виконав свої зобов»язання за Додатковою угодою № BL2107-KL/1+ («Індивідуальна угода кредитна лінія плюс) до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 від « 05» березня 2008 року та Додатковою угодою (Індивідуальна угода - кредит без відстрочення) № BL2795/K-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 від « 05» березня 2008 року, надавши відповідні кредитні кошти Позичальнику, що не оспорювалось сторонами. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що становлені договором. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За укладеними між Банком та Позичальником Індивідуальними угодами, останній зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в угоді. Відповідно до п.6 Індивідуальних угод порядок погашення кредиту відбувається відповідно до термінів та сум, визначених в Графіках погашення кредиту, що є додатком до Договору. Судом встановлено, що в порушення умов Генерального договору, Індивідуальних угод Позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов»язання та порушував Графік внесення платежів в рахунок погашення кредитної заборгованості. Відповідно до п. 6.1. Генерального договору Банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу і не усунення позичальником порушень, термін повернення кредиту скорочується до дати, вказаної у повідомленні про порушення умов договору, тобто на 31-й календарний день. Статтею ч.2 ст. 1050 ЦК визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. 15.01.2013 року Позичальнику були направлені вимоги про погашення суми заборгованості (додається до позовної заяви). На жаль, останній не вчинив жодних дій, що би свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Відтак термін повернення кредиту за Генеральним договором, Індивідуальними угодами-1 та -2. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що сума заборгованості за Індивідуальною угодою №BL2107-KL/1+ станом на 19.03.2014 року складає 82 307,30 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на день розрахунку складає 819764 гривні 25 копійок, з яких: - заборгованість по кредиту - 76 365,92 дол. США; - відсотки - 5 648 доларів США; - підвищені відсотки - 293,38 дол. США. Сума заборгованості за Індивідуальною угодою № BL2795/K-1 станом на 25.03.2014 року складає 59129,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день розрахунку становило 613539 гривень 62 копійки, з яких: - заборгованість по кредиту - 52 174,40 доларів США; - відсотки - 6 507,68 доларів США; - підвищені відсотки - 447,43 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Індивідуальною угодою №BL2107-KL/1+ 05 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Гудвін Онлайн» було укладено Договір поруки № ВL2653-П. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Індивідуальною угодою № BL2795/K-1 між Банком та ТОВ «Гудвін Онлайн» було укладено Договір поруки № ВL2795-П. Відповідно до п. 1.1 Договорів поруки Поручитель зобов'язався перед Кредитором боржника відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за Індивідуальною угодою №BL2107-KL/1+ та Індивідуальною угодою BL2795/K-1. Згідно з п.1.3 Індивідуальних угод поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов»язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків,сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Статтею 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2013 р. Банк надіслав на адресу ТОВ «Гудвін Онлайн» вимогу щодо дострокового погашення заборгованості за Генеральною угодою. Також для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Генеральним договором та Індивідуальними договорами між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 05 березня 2008 року було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], реєстраційний № 662, відповідно до умов якого [PERSON], як Іпотекодавець, передав Банку, як Іпотекодержателю, в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (вулицю [ADDRESS] перейменовано на вулицю [ADDRESS] згідно Рішення Київської міської ради від 08 липня 2010 року N 984/4422). Квартира належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 31 січня 2006 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення згідно наказу Головного управління житлового забезпечення за № 125-С від 25 січня 2006 року. Право власності зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстровим № 481/30315/30979 в реєстровій книзі за № д. 259-203 від 03 лютого 2006 року. Відповідно до ст. Закону України «Про іпотеку» - за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. 15 січня 2013 року на адресу Іпотекодавця була надіслана вимога про виконання основного зобов'язання, тобто погашення простроченої заборгованості, Згідно ч. 4 Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем випадках та на підставах, передбачених законодавством України - у разі порушення основного зобов'язання. Звернення стягнення може здійснюватись за рішенням суду. Згідно з ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд бере до уваги, що на час ухвалення даного рішення вступив в силу Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року. Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предмет іпотеки, згідно із ст.5 Законом України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Однак, в даному випадку дія зазначеного закону не поширюється на правовідносини, що виникли між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами у справі, виходячи з наступного. Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем фізичним особам на придбання споживчих товарів або послуг у тимчасове користування, під процент, на умовах строковості та платності. Однак, як вбачається з умов укладених між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] Додаткової угоди № BL2107-KL/1+ («Індивідуальна угода кредитна лінія плюс) до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 від « 05» березня 2008 року та Додаткової угоди (Індивідуальна угода - кредит без відстрочення) № BL2795/K-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 від « 05» березня 2008 року кредитні кошти надавались на поточні потреби. Відповідно до пояснень, наданих [PERSON] та [PERSON] в ході судового розгляді кредитні кошти були використані для розвитку бізнесу і вкладені у підприємницьку діяльність. Отже, зазначений кредит, передбачений Генеральним договором від 05.03.2008 р. не є споживчим і на правовідносини сторін не поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року. В ході судового розгляду відповідачі не оспорювали вартість предмета іпотеки, визначеної позивачем при пред»явлення позову. Враховуючи викладене, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Додатковою угодою № BL2107-KL/1+ («Індивідуальна угода кредитна лінія плюс) до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 від « 05» березня 2008 року та Додатковою угодою (Індивідуальна угода - кредит без відстрочення) № BL2795/K-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2107 від « 05» березня 2008 та солідарне стягнення з [PERSON] та ТОВ «Гудвін Онлайн» частини суми боргу, яка не погашена за рахунок реалізації предмета іпотеки за визначеною позивачем ціною, є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду і підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] за зустрічним позовом, виходячи з наступного. Звертаючись до суду зустрічним позовом, [PERSON] посилається на те, що при укладенні між сторонами у даному спорі Генерального договору про надання кредитних послуг від 05.03.2008 р. Банком були порушені положення ст.99 Конституції України, положення Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та надано кредит в іноземній валюті без наявності відповідної індивідуальної ліцензії. Положеннями статті 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня. Але вказана стаття Конституції України визначає правовий статус грошової одиниці України, але не встановлює сферу її обігу та будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю (стаття 1) надання кредитів в іноземній валюті слід відносити до валютних операцій. Спеціальне банківське законодавство у сфері банківської діяльності не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті. Крім того, ч. 2 ст. 192, ч. 2 ст. 524, ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом допускається використання іноземної валюти при виконанні зобов'язань. Отже, чинне законодавство передбачає можливість вираження та виконання зобов'язань у іноземній валюті, у випадках встановлених законом. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» зазначено, що кредитними операціями є операції, вказані зокрема в п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону, а саме операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Пунктом 3 ч. 1 ст. 47 Закону передбачено, що операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик банки мають право здійснювати на підставі ліцензії. Згідно абзацу 8 ч. 1 ст. 2 Закону, банківською ліцензією є документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону «Про банки і банківську діяльність», операції, визначені пунктами 1-3 частини першої цієї статті (серед яких операції з розміщення залучених коштів в національній та іноземній валюті) належать виключно до банківських операцій, здійснювати, які у сукупності дозволяється тільки юридичним особам, які мають банківську ліцензію. Згідно ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет) - індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Пунктом «в» ст. 5 Декрету встановлено вимогу щодо отримання індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операцій щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак, на даний час, законодавством не встановлено терміни і суми кредитів в іноземній валюті, як критерії їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування. Пунктом 1.5 Положення НБУ № 843 від 14.10.2004 року визначено, що використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 рок № 15-93 визначено, що генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальних ліцензій, на весь період дії режиму валютного регулювання. Таким чином, спеціальне законодавство у сфері банківської діяльності не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті. Чинне законодавство України чітко визначає правомочність банків на підставі банківської ліцензії надавати кредити та бути суб'єктом кредитних зобов'язань. З боку відповідача в якості доказу у справі надані копії банківських ліцензій, виданих ПАТ «Універсал Банк» на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та дозвіл на право здійснення операцій, визначених п.1-4 ч.2 та ч.4 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, згідно статті 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначає п.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У даному випадку, наявність підписаного правочину свідчить про те, що обидва учасники бажали укласти правочин і, що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому. Крім того, законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 Цивільного кодексу України). Зокрема, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Обставин, визначених частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 ЦК України при розгляді даної справи судом не встановлено. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. З врахуванням викладених обставин, суд вважає, що вимоги [PERSON] за зустрічним позовом не можуть бути задоволені в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved