Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані по [ADDRESS], належали колгоспному двору, головою якого був тато позивача - [PERSON], на доказ чого надано виписку з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 7688 від 14.06.2016 року. Батьки позивача померли, тато: [PERSON] - [INFO] року (актовий запис № 27, свідоцтво про смерть серії [NUMBER]), мама : [PERSON] - [INFO] року (актовий запис № 4, свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). При житті, 22 серпня 2011 року [PERSON] зробила письмове розпорядження на випадок смерті і все своє майно заповіла позивачу. Даний заповіт посвідчено секретарем Чернятинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 70. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить і будинковолодіння [ADDRESS]. 12 квітня 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО з заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі чого заведена спадкова справа № 47\\2016. Вивчивши представлені позивачем документи, 13 січня 2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами в [ADDRESS]. Причиною відмови стала реєстрація спадкового господарства , як колгоспного двору, у зв»язку з чим визначити конкретні частки спадкодавців неможливо. Крім того, оригінал свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 11 травня 1988 року на підставі цього ж виконкому 13.01.1988 р. за № 11 втрачено. Згідно Витягу з по господарської книги №10 Чернятинської сільської ради ( ос. рах. 929) вбачається, що на час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві буди зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] - голова двору - помер [INFO] р., [PERSON], [INFO]-спадкодавець - померла [INFO] р., [PERSON], [INFO] - зять спадкодавця - відповідач, [PERSON], [INFO]- дочка спадкодавця - позивач, [PERSON], [INFO] - внук спадкодавця - відповідач, [PERSON], [INFO] - внука спадкодавця - відповідачка. Відповідачі на частки у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного вдору не зверталися, тобто спору щодо спадкового майна нема. З довідки Чернятинської сільської ради № 147 вбачається, що на час смерті спадкодавця, вони з позивачем проживали разом, вели спільне господарство, позивач проводила поховання обидвох батьків. Після смерті мами, [PERSON] прийняла спадщину: оформила власність на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,21 га, виготовила технічну документацію на будинок, продовжує жити у спадковому господарстві, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору. В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовляються від отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та своєї частки майна в користь позивача. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7688 від 14.06.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 442 зареєстровано, що власником майна, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 11.05.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988 р. є [PERSON] (голова колгоспного двору). Згідно довідки № 317 від 21.06.2016 року, виданої виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району встановлено, що [PERSON] зареєстрована і проживає [ADDRESS], раніше була [ADDRESS]. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1959 р., загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м., комори, стайні, стодоли, 2 сараїв, гаражу, літньої кухні, вбиральні, 2 навісів, водяної колонки, огорожі, вимощення. Згідно звіту, складеного ЕТВО «Придністров'я» встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами станом на 15.12.2016 року становить 142798 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Із витягу з погосподарської книги № 10 Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік по господарству [PERSON] [ADDRESS] (бувша [ADDRESS]) слідує, що станом на 15.04.1991 року в господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] - голова господарства; [PERSON], [INFO] - дружина, [PERSON], [INFO] - зять; [PERSON], [INFO] - дочка; [PERSON], [INFO] - внук; [PERSON], [INFO] - внука. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовляються від своєї частки майна в користь позивача, що стверджено поданими до суду заявами про відмову від прийняття спадщини. [PERSON] помер [INFO] р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як слідує із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] з 22.03.1953 року перебували в шлюбі. Копією свідоцтва про народження позивача серія [NUMBER] стверджено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] після укладення шлюбу 14.09.1980 року з [PERSON], змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] (позивач) та дружина [PERSON]. Про те, що спадкоємець [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, та на день його смерті проживала з ним і вели спільне господарство, свідчить довідка № 147 від 08.12.2016 року, видана Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. За заповітом від 22.08.2011 року, посвідченим секретарем Чернятинської сільської ради, зареєстрованим за № 70, [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право, в тому числі і житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] - [PERSON], [INFO]. [PERSON] померла [INFO] р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] (позивач). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 56 від 05.04.2017 року, виданою Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43556778 від 12.04.2016 року, підтверджено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З Постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 13.01.2017 року, виданої приватним нотаріусом Городенківського РНО [PERSON] слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 149 від 08.12.2016 року, виданої Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що за господарством по [ADDRESS] в с. Чернятин біля житлового будинку рахується земельна ділянка розміром 0,26 га. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 1216 ЦК України,

Outcome: approved