Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеркеш Україна" (далі ТОВ "Інтеркеш Україна") звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що 18 січня 2016 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8-4927, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 1300,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2 % відсотки щоденного користування кредитними коштами. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджено його підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері 18 січня 2016 року. Згідно з умовами договору, кредитні кошти відповідачу було надано строком на 14 календарних днів з кінцевим строком повернення 01 лютого 2016 року. Додатковими угодами було продовжено строк користування кредитними коштами. Проте відповідач порушує умови договору, в добровільному порядку не повертає кошти згідно умов договору, у зв`язку з невиконанням зобов"язання станом на 29 липня 2019 року заборгованість складає 32308,00 гривень, які просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 1921,00 гривень та витрати пов"язані з досудовим врегулюванням повернення заборгованості в розмірі 300,00 гривень. Представник ТОВ «Інтеркеш Україна» надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити (а. с. 41). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації (а.с. 45,46), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов від нього не надходило. У зв"язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами зобов"язального права. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено, що [PERSON] 18 січня 2016 року звернувся до ТОВ "Інтеркеш Україна" з заявою № 8-4927 щодо отримання кредиту в розмірі 1300,00 гривень для власних потреб (а.с. 12). 18 січня 2016 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8-4927, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 1300,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2% щоденного користування на чотирнадцять календарних днів. Строк дії договору з 18 січня 2016 року по 0 лютого 2016 року (а. с. 13). Видатковим касовим ордером від 18 січня 2016 року стверджується, що [PERSON] було видано кредитні кошти в розмірі 1300,00 гривень (а.с.14). Додатковими угодами до договору № 8-4927 було відтерміновано строк повернення кредитних коштів до 20 травня 2016 року (а.с.16). Згідно п.2.2.2 договору позичальник зобов"язується погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному цим Договором. Відповідно до умов Договору [PERSON] не сплатив кошти за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 29 липня 2019 року складає 32308,00 гривень та складається з тіла кредиту в розмірі 1300,00 гривень; нараховані відсотки в розмірі 30758,00 гривень; нарахована пеня в розмірі 250,00 гривень, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитним договором № 8-4927 від 18 січня 2016 року (а. с. 21-35). Відповідачу неодноразово надсилалися досудові вимоги про добровільне погашення заборгованості за кредитним договором №8- 4927 від 18 січня 2016 року (а.с. 18-20). Відповідно до вимог ст. ст. 526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. ТОВ "Інтеркеш Україна" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, у встановленому договором розмірі, однак відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до статті 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти, проте не виконав умови договору, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 8-4927 від 18 січня 2016 року в розмірі 32308,00 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн., а тому підлягає стягненню з відповідача. В задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат, пов"язаних з досудовим врегулюванням повернення заборгованості в розмірі 300,00 гривень необхідно відмовити, оскільки позивачем, не доведено та не надано суду жодних доказів понесення витрат саме в такому розмірі.

Outcome: approved