Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей, з участю третіх осіб:приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу [PERSON], КП ЛОР "БТІ та ЕО", Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради (органу опіки та піклування) про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, реєстраційного посвідчення, виселення з жилого приміщення - квартири [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO], провадження у справі було зупинення на час прийняття спадщини. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та остаточно звернувся з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей,Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, з участю третіх осіб:приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу [PERSON], КП ЛОР "БТІ та ЕО", Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради (органу опіки та піклування) про визнання недійсним доручення, договору купівлі-продажу квартири, реєстраційного посвідчення, скасування державної реєстрації та зобов"язання до вчинення дій, витребування жилого приміщення, виселення з жилого приміщення - квартири [ADDRESS]. Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що був постійно зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. 15 серпня 1996 р. квартира була приватизована та видано свідоцтво про право власності на нього, [PERSON] та його мати [PERSON]. Його мати [PERSON] померла в той час, коли він був засуджений по частині 2 ст.140,145 ч.1 КК України до 2-х років позбавлення волі і відбував покарання в Личаківський виправній колонії № 30. Після смерті його матері відкрилась спадщина, а він був єдиним спадкоємцем майна померлої. В зв'язку з тим, що він будучи в місцях позбавлення волі не міг оформити спадщину, дав доручення своїй доньці [PERSON] для оформлення спадщини на нього і без права продажу спірної квартири. Вищевказане доручення було засвідчено адміністрацією колонії. Однак, після звільнення з місць позбавлення волі він не зміг поселитись в належну йому квартиру, оскільки виявилось, що його донька, обманним шляхом ,підробивши зазначене вище доручення на оформлення спадщини, продала його квартиру без його згоди [PERSON]. Договір купівлі-продажу належної йому квартири був укладений 14 жовтня 2000 року і засвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 3770. Після укладення договору, останній був зареєстрований 24.10.2000 р. у Львівському обласному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки та видано реєстраційне посвідчення на право власності на спірне помешкання. Просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі продажу жилого приміщення та реєстраційне посвідчення, видане на ім"я [PERSON], в подальшому виселити з даної квартири [PERSON],[PERSON],[PERSON] В ході судового розгляду [PERSON] неодноразово уточнював позовні вимоги, та остаточно доповнив підставу та позовні вимоги 11 лютого 2014 року (дивись том 2 даної справи). Відтак, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на застосування вимог ст.ст. 41, 62, 64 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),ст.48 ч.1 ЦК УРСР, а саме недійсною є угода,що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення або з перевищенням повноважень, створює,змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють,лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою(ст.63 ЦК УРСР).З матеріалів кримінальної справи про обвинувачення [PERSON]вбачається,що остання обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст..ст.358 ч.1,4,190 ч.1 КК України. Постановою слідчого позивача [PERSON] визнано потерпілим по справі. З протоколу допиту [PERSON] від 11.09.2012 року вбачається, що [PERSON] свою вину визнала у вчиненому злочин ,а саме те, що підробила доручення від 14.02.2000 року, а потім продала квартиру. В матеріалах кримінальної справи є висновок № 3234 від 21.11.2013 року судово-технічної експертизи та висновок № 1450 від 20.06.2003 р. судово-почеркознавчої експертизи, з яких вбачається,що [PERSON] дописала в дорученні від 14.02.2000 року фразу «а також розпоряджатися (продавати,дарувати»), що в подальшому дало можливість останній здійснити відчуження вищевказаної квартири. Відповідно до вимог ст.57 ч.1 ЦК УРСР,оскільки позивач був протиправно позбавленний права власності, тому вищевказаний договір купівлі-продажу квартири від 11.10.2000 р. слід визнати недійсним.,який був укладений внаслідок обману. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном,тому просить виселенити відповідачів по справі з неповнолітніми дітьми. Отже, оскільки спірне майно вибуло з володіння [PERSON] поза його волею, внаслідок злочинних дій [PERSON], відтак останній має право на витребування спірного майна. Позивач просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним доручення від 14.02. 2000 року, посвідченого начальником Личаківської виправної колонії № 30 за реєстровим № 546, виданого від імені [PERSON] на ім"я [PERSON]Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 11.10. 2000 року, укладений між [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] та [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3770.Визнати недійсним реєстраційне посвідчення, видане на ім"я [PERSON] 24.10. 2000 року Львівським обласним державним бюро технічної інвентарізації та експертної оцінки за реєстровим № 16763, на право власності на квартиру [ADDRESS]. Скасувати державну реєстрацію та зобов"язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Зобов"язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру прав запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Виселили з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], з участю третіх осіб:ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради (органу опіки та піклування) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Мотивуючи позовні вимоги зазначили, що вселились в спірну квартиру [ADDRESS] відразу ж після її купівлі в жовтня 2000 року. На даний час в квартирі народились, зареєстровані та проживають неповнолітні троє дітей. Вселившись в куплену квартиру, виявилось, що за комунальні послуги існує трьохрічна заборгованість попередніх власників-відповідачів по справі. Для того, щоб прописатись в квартиру ними було сплачено борги за комунальні послуги. Відразу ж розпочали капітальний ремонт в квартирі, оскільки проживати в тих умовах було неможливо. На проведення ремонту ними були витрачені значні кошти. В судовому засіданні їм стало відомо, що [PERSON] обманним шляхом, підробивши довіреність ,яку видав їй [PERSON] та діючи від його імені,продала [PERSON] спірну квартиру. Приватний нотаріус мав би перевірити зазначену довіреність, однак останній посвідчив договір купівлі-продажу квартири, а тому у них не було жодних підстав ставити під сумнів законність вчиненого правочину. Відтак,вони понесли матеріальні затрати, які полягали у проведенні відновлювального ремонту у квартирі,які складають 232 761 грн.,за проведення експертизи ними сплачено 874 грн.08 коп. Дана ситуація спричинила їм, позивачам по зустрічному позову, велику моральну шкоду, яка полягає в тому, що вважаючи себе добросовісним набувачем спірної квартири не могли собі уявити, що виникне спір такого роду. Моральну шкоду вони оцінюють в 10 000 грн.,оскільки розгляд даної справи змушує їх постійно сидіти «на валізах», що впливає на звичний ритм їх життя та спричиняє душевні страждання. Просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 232 761 грн. вартості спірної квартири; стягнути з відповідачів витрати за проведення експертизи в розмірі 874,08 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надавши суду аналогічні пояснення, зазначені в позові та уточненнях до нього. Зустрічний позов не визнали. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі по первісному позову та позивачі по зустрічному позову [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей, в судове засідання не з"яивились, надали доручення на представлення своїх інтересів представнику [PERSON], яка позовні вимоги [PERSON] визнала частково, зустрічний позов підтримала, надавши аналогічні пояснення, зазначені у зустрічному позові. Представник відповідача Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ЛИУЮ в судове засідання не з"явився, надсілав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Треті особи приватний нотаріус [PERSON], представник КП ЛОР "БТІ та ЕО", Шевченківської районної адміністрації ЛМР(орган опіки та піклування) в судове засідання не з'явились, однак належним чином про час та місце розгляду справи були судом повідомлені. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, представників третіх осіб, оцінивши та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, позовні вимоги по зустрічному позову підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Спірна квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати житл.пл.19,40 кв.м.,кухні з комунальними вигодами , загальною площею 25,80 кв.м., що вбачається з довідки ЛКП «Збоїща-408» від 27.03.2014 року. В довідці зазначено, що власник [PERSON] померла. Станом на даний час в квартирі зареєстровані 5 осіб(відповідачі по справі): [PERSON], [INFO], зареєстрований 05.04.2005 р., [PERSON], [INFO], зареєстрована 12.12.2000 р., [PERSON],[INFO], зареєстрований 17.04.2003 р., [PERSON],[INFO], зареєстрований 17.04.2003 р., [PERSON],[INFO], зареєстрована 24.12.2009 р. З показів позивача [PERSON] вбачається, що він був зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. 15 серпня 1996 р. квартира була приватизована та видано свідоцтво про право власності на нього, [PERSON] та його мати [PERSON]. (дивись матеріали кримінальної справи № 1328/7984/12 а.с.142). Його мати [PERSON] померла в той час, коли він був засуджений по частині 2 ст.140,145 ч.1 КК України до 2-х років позбавлення волі і відбував покарання в Личаківський виправній колонії № 30. Дана обставина підтверджується матеріалами кримінальної справи № 1-376/02 (а.с.61-63) вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22.11.1999 року. Відповідно до довідки про звільнення з місць позбавлення волі від 06.09.2001 року вбачається, що [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі 06.09.2001 року (дивись цивільну справу № 2/7/09 а.с.20) Після смерті його матері відкрилась спадщина та позивач був єдиним спадкоємцем майна померлої . В зв'язку з тим,що він будучи в місцях позбавлення волі не міг оформити спадщину, дав доручення своїй доньці [PERSON] для оформлення спадщини на нього і без права продажу спірної квартири. Вищевказане доручення було засвідчено адміністрацією колонії. Однак, після звільнення з місць позбавлення волі він не зміг поселитись в належну йому квартиру, оскільки виявилось, що його донька, обманним шляхом, підробивши зазначене вище доручення , продала його квартиру без його згоди [PERSON] Дана обставина підтверджена оригіналом доручення від 14 лютого 2000 року (дивись цивільну справу № 2/7/09 а.с.34), висновком № 1450 судово-почеркознавчої експертизи від 20.06.2003 року (дивись матеріали цивільної справи №2-3/03 а.с.92-94) та матеріалами кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] (кримінальна справа № 1328/7984/12) за ч.11,4 ст.358,ч.2 ст.190 КК України з якої вбачається, що остання шляхом обману та зловживанням довірою вчинила підробку доручення від 14.02.2000 року, надала його нотаріусу [PERSON] та оформила договір з [PERSON] на продаж квартири, яка належала [PERSON] Кримінальна справа була провадженням закрита згідно постанови Шевченківського районного суду м.Львові від 15.10.2012 року у зв'язку із закінченням строків давності. Відтак, відповідно до вимог ст.61 ч.1, ч.4 ЦПК України обставини,визнані сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі,не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду,що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи,стосовно якої ухвалено вирок,з питань,чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Договір купівлі-продажу належної [PERSON] квартири був укладений 11 жовтня 2000 року і засвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON],за реєстровим № 3770. Після укладення договору, останній був зареєстрований 24.10.2000 р. у Львівському обласному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки та видано реєстраційне посвідчення на право власності на спірне помешкання на ім"я [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], та після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до відповіді приватного нотаріуса ЛМНО [PERSON] від 14.10.2013 року вбачається, що згідно матеріалів спадкової справи № 14/2012, заведеної приватним нотаріусом [PERSON] Львівського міського нотаріального округу, за заявою про прийняття спадщини за заповіом № 32 від 04.12.2012 року [PERSON], спадкоємицею за заповітом [PERSON], яка померла [INFO] року є [PERSON],[INFO]. Судом безспірно встановлено,оскільки дані обставини визнаються сторонами по справі, ніким не оспорюються, що шляхом зловживання довірою, обманом, донька позивача [PERSON]- [PERSON] внесла виправлення в отримане доручення від 14.02.2000 року від імені позивача, пред'явила його приватному нотаріусу [PERSON] та відповідно увівши в оману покупців спірної квартири ([PERSON]), продала від імені свого батька квартиру [ADDRESS], отримавши при цьому грошові кошти, на що не було добровільної волі [PERSON]. Оскільки даний договір купівлі продажу квартир був здійснений представником на підставі підробленої довіреності, його слід визнати недійсним з наступних підстав. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 р.-положення цього Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 р.,положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до вимог ст..ст.41,62,64 ЦК УРСР- довіреність є односторонньою цивільно-правовою угодою, за якою одна особа уповноважує іншу здійснити в її інтересах певні дії стосовно третіх осіб. З роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.2 постанови від 28.04.1978 р.№ 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" вбачається, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими в законі. Згідно ч.1 ст.48 ЦК УРСР- недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону,в тому числи ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Угода, укладена від імені другої особи особою,не уповноваженою на укладення угоди або з порушенням повноважень,створює,змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою (ст.63 ЦК УРСР). Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладання. Відповідно до вимог ч.1 ст.57 цього Кодексу угода-укладена внаслідок обману, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого. Як було встановлено в судовому засіданні,11.10.2000 р. приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] за реєстровим № 3770 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, укладеного між відповідачкою [PERSON], яка діяла як представник позивача на підставі доручення від 14.02.2000 року посвідченого начальником Личаківської ВК № 30. Коли [PERSON] дізнався про ці обставини, він звернувся до керівництва ЖЕКУ із заявою щодо недопущення продажу квартири що вбачається з матеріалів кримінальної справи № 1328/7984/12 а.с.16) та правоохоронних органів з відповідними заявами про захист своїх порушених прав. У відкритті кримінальної справи позивачу неодноразово було відмовлено, остання справа була порушена 11.09.2012 р. Вказані дії позивача свідчать про відсутність схвалення ним зазначених вище дій відповідача щодо продажу спірного нерухомого майна. Відтак,судом безспірно встановлено, що [PERSON] був протиправно позбавлений права власності на спірне нерухоме майно, непорушність якого передбачена ст.41 Конституції України і ст.48 Закону України "Про власність" від 07.02.1991 р. Так згідно ч.1 ст.48 ЦК УРСР- недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону,в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Частина 1 ст.59 ЦК УРСР 1963 р. встановлює, що угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. На підставі наведеного вище договір купівлі - продажу спірної квартири від 11.10.2000 року слід визнати недійсним. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі по первісному позову [PERSON], [PERSON] і троє неповнолітніх дітей зареєстровані в спірній квартирі. Судом приймається той факт, що право цих відповідачів на проживання в даній квартирі є похідним від висновку суду про скасування реєстрації права власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно та про його поверненню позивачу [PERSON] , то відповідно до вимог ст.16 ч.2 ЦК України право позивача обрати такий спосіб захисту порушеного права, як виселення відповідачів з квартири [ADDRESS]. Щодо позовної вимоги позивача про витребування майна ,то відповідно до вимог ст.145 ЦК УРСР 1963 р.,ст..388 ЦК України 2003 р., якщо майно за відповідним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник майна має право витребувати це майно від набувача лише у разі,якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння,не з їхньої волі іншим шляхом. Як вбачається з матеріалів справи спірне майно вибуло з володіння [PERSON] поза його волею, внаслідок злочинних дій [PERSON], відтак останній має право на витребування спірного майна. Відтак,позовіні вимоги [PERSON] є обґрунтованими,підставними та підлягають до задоволення. Що стосується зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], з участю третіх осіб: ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради (органу опіки та піклування) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то він підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення,зокрема тоді,коли одержане полягає у користуванні майном ,виконаній роботі,наданій послузі,- відшкодувати вартість того,що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Судом безспірно встановлено, що проживаючи у спірному помешканні родина [PERSON] понесла певні матеріальні витрати на обладнання житла, оскільки в квартирі було проведено капітальний ремонт, поміняно сантехніку, підключено та відновлено постачання води, газу, електрики. Відтак згідно висновку будівельної експертизи № 3110 від 2008 р. вартість квартири на час проведення дослідження з врахуванням проведеного відновлювального ремонту складає 233 761 грн., яку слід стягнути з винної особи [PERSON] Окрім того, родина [PERSON] понесла витрати на проведення експертизи в сумі 874,08 грн., які слід стягнути з відповідачів по справі порівну , як з власника помешкання так і з винної особи, а саме стягнути в користь [PERSON], [PERSON], з [PERSON],[PERSON] витрати за проведення будівельної експертизи в сумі 874 грн.-порівну з кожного - по 437 грн. Оскільки діями [PERSON] завдано позивачам по зустрічному позову моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях,яких родина [PERSON] зазнала у зв"язку з протиправної поведеною [PERSON] щодо неї самої та членів її сім"ї та у зв"язку із поверненням добросовісно набутого майна,тому з останньої слід стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення з нього коштів за заподіяну моральну та матеріальну шкоду до задоволення не підлягають, оскільки [PERSON] сам потерпів від дій своєї доньки [PERSON], яка шляхом обману розпорядилась його власним майном, жодних протиправних дій останній відносно [PERSON] не вчинив. Відповідно до вимог ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання,надати відстрочку або розстрочку виконання,вжити заходів для забезпечення його виконання,про що зазначає в рішенні. Враховуючи обставини справи, те,що в спірній квартирі прописані та проживають неповнолітні дії, з врахуванням інтересів дітей, суд вважає за доцільне, питання виселення з спірного помешкання родини [PERSON] з трьома неповнолітніми дітьми провести після відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачами по первісному позову.

Outcome: partial