Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

14 січня 2009 року позивач звернувся до суду із позовом, уточнивши який, остаточно просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Укрсиббанк" (далі Банк) заборгованість за кредитним договором в сумі 142036,69 дол. США, що еквівалентна 1087112,80 грн.; в рахунок погашення вказаної заборгованості в розмірі 1087112,80 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитловий комплекс - кондитерський цех загальною площею 251,30 кв.м., кафе загальною площею 257,90 кв.м., склад загальною площею 75,80 кв.м., споруду І, що належать на праві власності [PERSON] та [PERSON] та розташовані по [ADDRESS]. В обгрунтування позову Банк вказував, що 28.04.2007 року між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу 150000 дол.США строком з 28.04.2007 року по 27.04.2017 року зі сплатою за користування кредитом 13,5% річних. В забезпечення виконання вказаних умов кредитного договору 28 квітня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Крім того, між позивачем та [PERSON] 28 квітня 2007 року укладено договір поруки, яким забезпечувалось виконання умов кредитного договору. У зв'язку із тим, що [PERSON] порушуються взяті на себе зобов"язання за кредитним договором, банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представники позивача уточнений позов підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вказував на необґрунтованість заявлених позовних вимог. Зазначав, що між ним та Банком 28 квітня 2007 року дійсно був укладений кредитний договір, однак договір сторонами не виконаний, оскільки він не отримав вказані кошти в розмірі 150000 грн., про що свідчить відсутність його підпису на заяві про видачу готівки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вказував, що відповідно до ч. 2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, [PERSON] кошові кошти від банку не отримав, в зв"язку із чим у нього, як у поручителя, відсутні зобов"язання перед кредитором. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вислухавши покази свідків [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Укрсиббанк" задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (Надалі - Банк), та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу 150000 дол.США строком з 28.04.2007 року по 27.04.2017 року зі сплатою за користування кредитом 13,5% річних (а.с.5-12). В забезпечення виконання зобов"язань [PERSON] перед Банком 28 квітня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого останній передав у заставу нерухоме майно - нежитловий комплекс, а саме кондитерський цех цегл. Літ.Б загальною площею 251,30 кв.м., кафе кам. Літ.Г загальною площею 257,90 кв.м., склад цегл. Літ.Д загальною площею 75,80 кв.м., споруду І, що розташовані по [ADDRESS] (а.с13-17). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2010р. за [PERSON] визнано право власності на ? частку зазначеного нежитлового комплексу, розташованого в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 3031 кв.м., який складається з кондитерського цеху літ."Б", загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ."Г", загальною площею 257,9 кв.м, складу літ."Д", загальною площею 75,80 кв.м. та споруди І (а.с.58-61). Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01.04.2010р. рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2010р. залишено без змін, тобто набуло законної сили (а.с.63,64). Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, 28 квітня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] зобов"язався щодо належного виконання [PERSON] своїх зобов"язань за вказаним кредитним договором (а.с.18,19). Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.01.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2014 року залишено без змін, вказаний договір поруки припинено. Зазначені судові рішення мають для суду преюдиційне значення (а.с.148-150, 151,152). Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 150000 дол.США, що дорівнює еквіваленту в 757500 гривень за курсом НБУ на день укладення, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в даному договорі. В тому ж пункті зазначено, що позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, для чого надає до Банку письмову заяву, яка зазначає бажану суму траншу та бажану дату його отримання. Така заява позичальника, яка надана згідно умов цього договору, є підставою для видачі Банком траншу позичальнику. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Відповідно до ч. 2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1051 ЦК України визначається, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно з положеннями пунктів 2, 4 глави 3 розділу 3 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Національного банку України від 14 серпня 2003 р. № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 вересня 2003 р. за № 768/8089, з каси банку готівка видається фізичним особам за видатковим документом - заявою на видачу готівки з поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку за операціями з клієнтами (видача кредиту тощо). Таким чином, підтвердженням позовних вимог, що [PERSON] отримав у Банку кошти в розмірі 150000 доларів США, є заява на видачу готівки № 105 від 28.04.2007 року, на якій позичальник при отриманні коштів ставить свій підпис. В порушення частини 1 статті 60 ЦПК України позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Висновком експерта № 1518 від 09 вересня 2013 року судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі "Підпис отримувача" заяви на видачу готівки № 105 від 28.04.2007 року виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.113-116). Суд не бере до уваги як доказ висновок експерта [PERSON] № 68 від 30 січня 2013 року, оскільки висновок здійснений в порушення вимог Закону України "Про судову експертизу", Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки, призначення судових експертиз та експертних досліджень, оскільки на час проведення експертного дослідження судовий експерт [PERSON] не мала на те відповідної ліцензії. Крім того, експертом порушено порядок та методику проведення вказаного дослідження (а.с.49-53). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не отримував кошти у ПАТ "Укрсиббанк", про що свідчить відсутність його підпису на заяві про видачу готівки, а відтак в порушення вимог частини 1 статті 60 ЦПК України позивачем не доведено підстав, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Ухвалюючи рішення, суд не бере до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON] , оскільки вони не є суттєвими по справі та протирічать наявним в матеріалах справи доказам. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ "Укрсиббанк", оскільки в судовому засіданні спростований факт укладання між Банком та [PERSON] кредитного договору, що є також безумовною підставою для припинення іпотечного договору (ст.548 ЦК України, ст.17 ЗУ «Про іпотеку»).

Outcome: dismissed