Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

24 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" (далі по тексту Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15628грн. 58 коп. в солідарному порядку. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що 20 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Банк та [PERSON] було укладено договір №142 про надання кредитних коштів на споживчі цілі у розмірі 20000грн. під 21% річних на тридцять шість місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 19 березня 2011 року. Того ж числа між кредитною установою та [PERSON], [PERSON] було укладено два окремих договори поруки. Поручителі зобов'язались перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою позичальницею прийнятих кредитних зобов"язань, станом на 06 березня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 15628грн.58коп., у складових: 7222,12грн. борг за основним зобов"язанням, 399,22грн. - сума заборгованості за процентами, 25грн. - борг за комісією, і пеня - 7982,24грн. Посилаючись на порушення прав кредитора, позивач просив про задоволення позовних вимог. Ухвалою судді від 26 квітня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за встановлення смерті відповідачки та того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримала у заявленому розмірі. Зазначила, що розмір пені до стягнення визначено рішенням кредитного комітету, як співмірний з розміром заборгованості за основним боргом, процентами та комісією. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала. Вказала, що її довірителька не укладала кредитної угоди, мали місце шахрайські дії. Заявила про застосування строків позовної давності до заявлених вимог. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Пояснила, що договір поруки до кредитної угоди не укладала, з позичальницею не знайома. Її особисті дані та копії документів на посвідчення особи були використані без її відома. [PERSON] жожного разу з вимогою про виконання договірних зобов"язань до неї не звертався. Про таке їй стало відомо за отримання від суду копії позовної заяви та доданих матеріалів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази в матеріалах справи, суд встановив наступне. Як вбачається з представленої копією договору, 20 березня 2008 року року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступництво якого позивачем підтверджується Статутом кредитної установи у редакції від 27 січня 2016 року, та [PERSON] було укладено кредитний договір №142. Згідно умов вказаного договору відповідачці надано кредит на споживчі цілі у розмірі 20000грн. за умови сплати 21% річних за користування кредитними коштами, комісійної винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надано на 36 місяців зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 19 березня 2011 року. Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено погашення кредиту в сумі 555,55грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останнє погашення здійснюється позичальницею не пізніше 19 березня 2011 року. За п.1.8 сторони погодили сплату позичальницею комісії за надання кредиту у розмірі 1% від суми наданого кредиту одразу після його укладання та за супроводження кредиту у розмірі 0.05% від залишку кредиту, але не менше 5грн. щомісячно. За порушення взятих на себе зобов"язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь [PERSON] пеню у розмірі 18% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. По пункту 7.1 кредитного договору - договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по цьому договору (а.с.12-14). 20 березня 2008 року між кредитною установою і [PERSON] було укладено договір поруки №142/1. По договору відповідачка зобов'язалась перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. У п.4.1 договору поруки сторони передбачили, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором (а.с.19-20). За представленим розрахунком заборгованості, станом на 06 березня 2017 року, загальний борг складає 15628грн.58коп., з яких: сума заборгованості за основним боргом - 7222,12грн., сума заборгованотсі за процентами - 399,22грн., 25грн. - сума заборгованості за комісією, пеня - 7982,24грн. (а.с.25-26). Відповідно до\~ ст.526 ЦК України\~ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ ст.1054 ЦК України\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.\~525,\~530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору. Статтею 627 ЦК України\~закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно зі\~статтею 14 ЦК України\~цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 59 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України\~на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Представник позивачки, стверджуючи про не укладання кредитного договору і заперечуючи підпис [PERSON] у його тексті, не реалізувала прво заявлення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, про що суд надав їй відповідне роз»яснення. Представлений суду висновок почеркознавчої експертизи з матеріалів кримінального провадження, порушеного за ч.5 ст.191 і ч.1 ст.366 КК України про те, що підпис у досліджуваному кредитному договорі виконано не [PERSON], а іншою особою, суд не приймає належним доказом. Згідно ст.66 ЦПК України, висновок експерта - докданий опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року, висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Суд визнає, що позовні вимоги [PERSON] про стягненняедитної заборгованості знайшли своє обґрунтування у заявленому розмірі. При цьому, представник відповідачки у судовому засіданні зробила заяву про застосування строків позовної давності до заявлених вимог. Її письмова заява долучена до справи. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність \~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до\~ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору до 19 березня 2011 року, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк).\~ Відповідно до частин 3 та 4\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання в цілому настав 19 березня 2011 року, останній платіж по договору датований 01 березня 2011 року, а позовні вимоги заявлено до суду 24 квітня 2017 року, то строк, у межах якого Банк міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, на день подачі позовної заяви минув і у задоволенні позовних вимог до [PERSON] належить відмовити за сплином строків позовної давності. Представник позивача вказала на відсутність поважних причин пропущення позовної давності. Статтями\~553,\~554\~ЦК України\~встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з положеннями частини 4\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Дослідженим договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Відповідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред»явлення вимоги до поручителя є пред»явлення до нього позову. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Тобто, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченню припиняється, а тому жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред»явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони договору). Тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була пред»явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України у справі № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року. Суд вказав, що установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, не предявив протягом шести місяців позову до поручителя про виконання зобовязання, суд дійшов правильного висновку про те, що зобовязання за договором поруки припинилися. У справі, що розглядається, вимоги до поручителя [PERSON] мав пред»явити не пізніше шести місяців після визначеного строку повернення кредиту, а саме протягом шести місяців після 19 березня 2011 року. [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до поручителя 24 квітня 2017 року, тобто після припинення зобов"язань [PERSON] за договором поруки. На підставі наведеного, суд ухвалює про залишення позовних вимог без задоволення.

Outcome: dismissed