Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Представник позивача звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом ТДВ «СТ «Домінанта», [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної злочином. Позов мотивований тим, що 02.10.2016 року о 18:30 год. [PERSON] керуючи автомобілем «Хонда Акорд» д.н.з. [NUMBER] рухаючись зі сторони м. Вінниці автодорогою сполученням Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знаменка в напрямку м. Калинівка допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] який належить на праві власності [PERSON] Внаслідок даної пригоди [PERSON] відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1746 від 09.12.2016 року отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Висновком атотехнічної та транпортно-трасологічної експертиз в діях [PERSON] виявлено невідповідність його дій вимогам ПДР України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2017 року встановлено вину [PERSON] у вчиненій ним ДТП внаслідок якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Хонда Акорд» д.н.з. [NUMBER] застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта». У звязку з вищевикладеним представник позивача просить суд стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь [PERSON] 42543,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та з [PERSON] 1000 грн. франшизи. 04.12.2017 року представник позивача подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 42543,00 грн., пені за весь період прострочення виплати страхового відшкодування 4080,64 грн., 1415,41 грн. індексу інфляції та 479 грн. - три процентів річних від простроченої суми. Крім того стягнути з [PERSON] на корить позивача 1000 грн. франшизи та вирішити питання судових витрат. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Заяв та заперечень від нього до суду не надходило. В судовому засіданні встановлено, що 02.10.2016 року о 18.30 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Хонда Акорд», державний номерний знак АВ0771AT, рухаючись зі сторони м. Вінниці автодорогою сполученням Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знаменка, в напрямку м. Калинівка, на відстані 606 метрів від знаку 5.46 - «ВІННИЦЯ», з урахуванням дорожньої обстановки не вибрав безпечну швидкість, в звязку з чим не зміг постійно контролювати рух автомобіля та безпечно ним керувати, під час здійснення маневру обгону невстановленого транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши горизонтальну дорожню розмітку 1.1, внаслідок чого, з необережності, допустив зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] який рухався у лівій смузі зустрічного напрямку руху. Внаслідок первинного зіткнення автомобіль марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак [NUMBER] відкинуло на праву смугу попутного напрямку руху, де відбулось зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по вказаній смузі руху в напрямку міста Вінниці. Таким чином, водій [PERSON] порушив вимоги п. 1.5, 10.1, 12.1., 14.2 (в) та горизонтальну дорожню розмітку 1.1 ПДР України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2017 року встановлено вину [PERSON] у вчиненні ним вказаній дорожньо-транспортній пригоді, однак кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито на підставі ст. 46 КК України у звязку з примиренням з потерпілим (на 6-7 а.с.). Згідно висновку експерта № 355 від 14.12.2016 року розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля [NUMBER] 1989 року випуску внаслідок ДТП, з ПДВ складає 42534,00 грн. (на 13 а.с.). За положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Відсутність складу злочину, наприклад у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням)…» Статтями 22, 1166 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, у тому числі, втрати, яких особа зазнала у звязку з пошкодженням речі, витрати, які особа здійснила або повинна була здійснити для поновлення своїх порушених прав. Майнова шкода, завдана бездіяльністю майну фізичної або юридичної особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, при цьому, вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає і за випадкове її завдання (без вини). За таких обставин, враховуючи, що саме [PERSON] перебував за кермом автомобіля «Хонда Акорд», державний номерний знак [NUMBER], він несе цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Судом встановлено, що відповідальність [PERSON], як власника транспортного засобу «Хонда Акорд», державний номерний знак [NUMBER], застрахована відповідно до полісу №АЕ/8375313 обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «СТ» Домінанта». 20.04.2017 року представник позивача [PERSON] [PERSON], як власника пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля звернулась до ТДВ «СТ» Домінанта» із заявою про страхове відшкодування (на 15-17 а.с.). Страхова компанія проігнорувала дану заяву, внаслідок чого позивач змушений був звернутися до суду із захистом своїх прав. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Страховим випадком згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відсутність вини та закриття кримінального провадження відносно водія забезпеченого страховиком транспортного засобу не звільняє страховика від відповідальності відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Поскільки страхова компанія не виконанла зобов"язання, встановлені страховим полісом, то позивач має право згідно зі ст. 625 ЦК У країни на стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми страхового відшкодування. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/8375313 від 23.03.2016 року) встановлено франшизу у розмірі 1000 грн. Отже, на підставі наведеного вище, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути франшизу в розмірі 1000 грн. Що стосується позовних вимог, щодо стягнення пені за період прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 4080,64 грн. суд приймає до уваги ст. 546 ЦК Україним, згідно якої виконання зобов"язання може забезпечуватися нестойкою,порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Догоровом або законом можуть бути встановлені інші види збезпечення виконання зобов"язань. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України, виконання зобов"язань ( основного зобов"язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В спраховому полісі ( на а.с. 12) не відображено встановлених між страхувальником і страховиком видів забезпечення виконання зобов"язань. Документів встановлення будь-яких видів забезпечення виконання зобов"язань предстаник позивача не надала. Тому суд вважає за можливе застосувати лише передбачений законом - ст. 625 ЦК України і в задовленні вимог про стягнення пені відмовити. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягнення 640,00 грн. судового збору.

Outcome: partial