Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

ТзОВ «Мікрокредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 63851 від 14.02.2017 року в сумі 7298,99 грн. та судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що 14.02.2017 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 63851, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. з терміном повернення до 04.07.2017 року. Відповідно до п.5.2 кредитного договору відповідач зобов"язаний за користування кредитом сплачувати 180,506 % річних від суми кредиту, у розрахунку 0,495% на добу. Розмір платежу в рахунок повернення кредиту тасплати процентів за користування кредитом , відповідно до п.5.4 кредитного договору становить 338,47 грн. на тиждень. Відповідно до кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідач зобов"язаний сплачувати кредитору пеню у розмірі , що не перевищує 50 % суми процентів за користування кредитом. Проте, взяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконав , у звязку з чим станом на 25 жовтня 2017 року виникла заборгованість в сумі 7298,99 грн. з яких : 4585,61 грн. - заборгованість з повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом за період з 14.02.2017 року по 04.07.2017 року; 1714,68 грн. - сума процентів за користування кредитом за період з 05.07.2017 року по 25.10.2017 року; 998,70 грн. - сума пені, яку представник позивача просить стягнути з відповідача , а також стягнути 1600,00 грн.. судового збору Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності , позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних матеріалів з ухваленням заочного рішення . Суд розглядає справу у відсутності учасників справи . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне . 14.02.2017 року між ТзОВ "Мікрокредит" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 63851, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 04.07.2017 року. Фактичну видачу суми кредиту підтверджує реєстр готівкових/безготівкових термінових переказів від суб»єктів господарювання № 170214150654396 від 14.02.2017 року. Відповідно до п.5.2 кредитного договору відповідач зобов"язаний за користування кредитом сплачувати 180,506 % річних від суми кредиту, у розрахунку 0,495% на добу. Розмір платежу в рахунок повернення кредиту тасплати процентів за користування кредитом , відповідно до п.5.4 кредитного договору становить 338,47 грн. на тиждень. Відповідно до кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідач зобов"язаний сплачувати кредитору пеню у розмірі , що не перевищує 50 % суми процентів за користування кредитом. Незважаючи на це, відповідач не повністю виконав взяті на себе зобовязання і станом на 25.10.2017 року має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Мікрокредит» в розмірі 7298,99 грн. з яких : 4585,61 грн. - заборгованість з повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом за період з 14.02.2017 року по 04.07.2017 року; 1714,68 грн. - сума процентів за користування кредитом за період з 05.07.2017 року по 25.10.2017 року; 998,70 грн. - сума пені, яку слід стягнути на користь позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 612 вказаного кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статт і 1048 цього Кодексу. \~ Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ТзОВ «Мікрокредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 7298,99 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Тому , підлягає стягненню із відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням № 8701 від 20.10.2017 року.

Outcome: approved