Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

08.06.2021 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, визначених за рішення суду, та стягувати з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п"ятсот) грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на сина [PERSON] у зв`язку з розвитком його здібностей у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення його навчання, тобто до 01.06.2027 року. В обгрунтування позову зазначила, що на утримання неповнолітнього сина з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., які є мізерними. Зазначає, що її матеріальне становище погіршилося, [INFO] вона народила ще одну дитину [PERSON] , у зв"язку з чим не працює. Старший син [PERSON] дорослішає, а тому потребує значно більших коштів на своє утримання та розвиток, так як навчається в класі за науково-педагогічним проектом «Інтелект України». Натомість, посилається на те, що відповідач працює неофіційно в м. Києві в будівельній організації та отримує доходи біля 20 тис гривень щомісячно. Тому рахує, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в збільшеному розмірі в сумі 2500 грн щомісячно та сплачувати додаткові витрати на сина у зв`язку із розвитком його здібностей у розмірі 1000 грн щомісяця. 10.06.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом ( повідомленням ) сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, які просила задовольнити. Пояснила, що її матеріальний стан погіршився у зв"язку із народженням другої дитини, який має хворобу та потребує її допомоги, що позбавляє можливості їй працевлаштуватися. У свою ж чергу, старший син навчається за спеціальною програмою, у зв"язку з чим витрачаються додаткові кошти на розвиток його здібностей. При цьому, розмір аліментів, визначений рішенням суду є недостатнім для забезпечення його повноцінного життя. Відповідач до суду повторно не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі, відзиву на позов не надходило. 05.08.2021 року судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу (журналу) судового засідання про заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала позивач у справі. Заслухавши позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с.4/. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.06.2013 року у справі № 285/2657/13-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмір 1/3 частини його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття сина - [INFO] , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.06.2013 року /а.с.5/. Позивачка посилається на те, що з моменту призначення аліментів її матеріальний стан погіршився, оскільки дитина дорослішає і відповідно витрати на її у тримання та розвиток його здібностей збільшуються. Крім цього, вона народила ще одну дитину, [PERSON] , 2016 року народження, який хворіє, у зв"язку з чим потребує її допомоги. Діти проживають з нею та потребують відповідного утримання. При цьому, старший син [PERSON] навчається за науково-педагогічним проектом «Інтелект України», у зв`язку з чим здійснюються додаткові витрати на розвиток його здібностей. Також, позивач посилається, що відповідач працює неофіційно в м. Києві в будівельній організації та отримує доходи біля 20 тис гривень щомісячно. Дані обставини відповідачем не оспорено. Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відтак, суд дійшов висновків, що з моменту прийняття рішення судом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмір 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів, зокрема, змінилося сімейне та матеріальне становище позивача. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання. Таким чином, суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку передбачений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матеріальному становищу платника аліментів. А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на утримання якої стягуються аліменти, матеріальне становище позивача та відповідача, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів, задовольнивши позов у цій частині та стягувати з відповідача щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. Щодо позовної вимоги про стягнути з відповідача додаткових витрат на сина [PERSON] у зв`язку з розвитком його здібностей, суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Обгрунтовуючи дану вимогу позивач вказує на те, що син [PERSON] навчається у школі за науково-педагогічним проектом «Інтелект України», у зв`язку з чим потребує додаткових витрат викликаних особливими здібностями дитини. Визначає їх розмір у сумі 1000 грн, щомісячно, до закінчення навчання сини, тобто до 01.06.2027 року. Разом з тим, позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України, не надано достатніх доказів щодо термінів навчання сина [PERSON] та те, що половина витрат пов"язаних із його розвитом особливих здібностей складають 1000 грн щомісяця, а тому суд рахує за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: partial