Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, залучивши в якості третьої особи: Службу у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, посилаючись на те, що з 17 грудня 2004 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1435. Від шлюбу у них народився син, [PERSON] [INFO], відповідно до Свідоцтва про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва від 17 травня 2005 року, серія [NUMBER], аковий запис № 1148. Спільне життя між ними не склалось, тому шлюб було розірвано 04.05.2006 року. Син, [PERSON], залишився проживати з нею за адресою: [ADDRESS]. За весь час, більше 7 років, відповідач жодного разу не прийшов, не навідав дитину, жодного разу не зателефонував не поцікавився сином, не спитав чи може щось потрібно дитині. Відповідач ніколи не приймав участі у вихованні сина, не цікавився його навчанням, не відвідував дитину вдома. Аліменти на утримання сина він не надавав у зв"язку з чим утворилася заборгованість по аліментам у розмірі 80 594 гривні 88 коп. Вихованням дитини займається вона самостійно. Відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків, передбачені законом та моральним засадам суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною її виховання та утримання. Дитина не знає [PERSON], як свого біологічного батька, ніколи його не бачила, не має до нього родинних почуттів. На даний час вона не знає, де конкретно проживає та працює відповідач [PERSON] , та який розмір його доходу. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 30.05. 2013 року ( а.с.26) та договору № 29-10/14 про ндання адвокатським бюро "Юридичною компанією "Шаповалов та партнери" правової допомоги ( а.с. 27-28) позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовних вимогах в повному обсязі та просили суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, які повернулися без вручення, та акти про результати вручення судових повісток, (а.с. 33-38;41-44; 50-53) в судове засідання не з"явився, з жодними заявами та клопотаннями до суду не звертався. За приписами п.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов"язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Також, відповідно до ч.2 п.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається : фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстроваеною у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином ( ч.3 п. 5 ст. 74 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи: Служба у справах неповнолітніх Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила, проте в своїх листах які надійшли через загальну канцелярію за вх. № 5 від 05 січня 2015 року, просила розглянути справу без участі їх представника, та надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] Вислухавши пояснення позивачки її представника [PERSON] , допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності , заслухавши висновок прокурора Любенок М. Д., яка вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлені наступні факти з пояснень сторін , свідків, а також із зібраних по справі письмових доказів, що відповідач [PERSON] дійсно являється батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с. 8). Тривалий час відповідач не проживає з сім'єю . Ніяких зусиль для добровільної допомоги чи утримання неповнолітнього сина не приймає. Вихованням неповнолітнього сина [PERSON] займається позивачка , відповідач жодного разу, протягом останніх років не цікавився здоров'ям дитини, ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги ніколи окремо позивачка від нього не отримувала. Крім того, на сьогоднішній день дитині вже дев'ять років, він не пам'ятає та й не знає свого біологічного батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Дитина навчається в спеціалізованій школі №90 Печерського району в м, Києві. Позивачка займається вихованням та утриманням сина самостійно, що підтверджується характеристикою зі школи (а.с. 10). Батько, [PERSON], після розлучення не спілкується з сином, дитина не отримує батьківської любові та батьківського виховання. Батько не надає по теперішній допомоги на утримання дитини, не піклується про дитину про його фізичний і духовний розвиток. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини обов"язків і не цікавиться життям свого сина, не відвідував і не відвідує сина вдома, участі в утриманні , розвитку та утриманні дитини не бере, тобто свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень сину , не турбується про стан його здоров'я. Разом з тим , в примусовому порядку аліменти на утримання сина він не надавав у зв"язку з чим утворилася заборгованість по аліментам у розмірі 80 594 гривні 88 коп.за рішенням суду. Всі викладені обставини на думку суду являються достовірними підставами для позбавлення [PERSON] [INFO] , батьківських прав. У відповідності з ст. 164 ч. 2 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей. Як вбачається із роз"яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03. 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Таким чином, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов"язків по утриманню та вихованню дитини, відповідач порушує законні права та інтереси неповнолітнього сина [PERSON], фактично його вихованням займається мати , зв"язок з батьком втрачений. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також підлягає стягненню судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved