Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, в особі її представника адвоката Титикало Р.С. Свої вимоги мотивувала тим, що Позивач [PERSON] , з 12 вересня 1995 року працювала на посаді старшої медичної сестри гінекологічного відділення Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району. Наказом ЦРЛ Києво-Святошинського району від 23 квітня 2018 року № 120К, підписаним Головним лікарем ЦРЛ Києво-Святошинського району [PERSON] , було звільнено старшу сестру медичну гінекологічного відділення [PERSON] у зв`язку зі змінами в організації виробництва праці, реорганізацією - утворенням об`єднаного гінекологічного відділення Центральної районної лікарні шляхом перетворення гінекологічного відділення малоінвазивних технологій і приєднання до відділення, що утворилося, гінекологічного відділення, - внаслідок якої скорочено посаду, яку займала Позивач, згідно п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про Працю України з 23.04.2018 року. Представник Позивача повністю не погоджується з вказаним звільненням та вважає його незаконним з посиланням на наступне: Підставою для скорочення посади, на якій працювала позивачка та передумовою її звільнення став Наказ ЦРЛ Києво-Святошинського району від 20 лютого 2018 року № 33 «Про оптимізацію роботи і структури гінекологічних відділень Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району», підписаний Головним лікарем ЦРЛ Києво-Святошинського району [PERSON] , яким було вирішено утворити об`єднане гінекологічне відділення Центральної районної лікарні, реорганізувавши шляхом перетворення гінекологічне відділення малоінвазивних технологій і приєднавши до відділення, що утворилося, гінекологічне відділення. Проте, в самому Наказі № 33, котрим було фактично вирішено провести реорганізацію шляхом об`єднання гінекологічного відділення з гінекологічним відділенням малоінвазивних технологій, не зазначено які відбулись зміни в організації виробництва і праці. В наслідок такого «об`єднання» фактично нічого не змінилось крім скорочення двох людей, а навіть не посад, а саме так це вказано в пункті 4 наказу № 33 - Скоротити працівників: 4.1. Чернецького Роман Йосиповича, як такого, що займає посаду завідувача гінекологічного відділення, яка підлягає скороченню 22.04.2018; 4.2. [PERSON] , як таку, що займає посаду старшої сестри медичної гінекологічного відділення, яка підлягає скороченню з 22.04.2018 року. Фонд оплати праці не змінився, кількість койко-місць теж не змінились, умови роботи не змінились, фактичне розташування працівників не змінилось. Представник Позивача вважає, що Наказом № 33, без будь-якої конкурсної процедури для визначення переважного права на залишення на роботі, було одразу визначено двох осіб для звільнення, що є грубим порушенням процедури звільнення працівника у разі скорочення. Позивач зверталась до Відповідача 03.03.2018 року з проханням надати завірену копію наказу № 33 від 20.02.2018 року, але так його і не отримала та з ним не ознайомлювалась. Позивач зверталась до Відповідача з заявою від 02.04.2018 року, в якій надала згоду на зайняття посади старшої медичної сестри новоствореного гінекологічного відділення, але у відповідь отримала формальний лист Відповідача від 17.04.2018 року № 351, що ця заява «розглядається керівництвом лікарні за участю юридичної служби». Не отримавши відповідь на подану заяву, Позивач подала на ім`я головного лікаря службову записку від 12.04.2018 року з проханням вирішити подану заяву про зайняття посади старшої медичної сестри новоствореного гінекологічного відділення, але у відповідь знову отримала формальний лист від 19.04.2018 року № 355, що «звернення взято до уваги керівництвом лікарні». 04 квітня 2018 року Позивачка написала та подала Відповідачу - вимогу про надання документів, в тому числі, копію наказу № 33 від 20.02.2018 року, оригінал довідки про роботу із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, документи про притягнення до дисциплінарної відповідальності, належним чином засвідчені копії переліку всіх наявних вакансій - тобто ті посади якій їй повинні бути запропоновані. Відповіді на вказаний лист Позивачка так і не отримала. 06 квітня 2018 відбувалось засідання профспілки працівників ЦРЛ Києво- Святошинського району, на якому розглядалось подання головного лікаря про звільнення Позивачки. На засіданні жодного рішення не приймалось, копії протоколу Позивачу надані не було, не враховуючи на подані письмові заяви. Натомість 23 квітня 2018 року Позивачу було вручено лист Відповідача від 23.04.2018 року № 367, в якому Відповідач повідомив про те, що, начебто, Позивачу пропонували вакантні посади, та запропоновано повідомити про рішення щодо надання згоди або відмови від працевлаштування на запропоновані посади. На наступний день, 24 квітня 2018 року, Позивача ознайомили з наказом про звільнення від 23 квітня 2018 року № 120К та видали трудову книжку. 23 та 24 квітня 2018 року Позивач була на роботі, виписувала «Листки непрацездатності» пацієнтам та виконувала свої обов`язки не знаючи про те, що 23 квітня 2018 року вона вже, фактично була звільнена. Оскільки Позивач була звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату працівників), Відповідач мав керуватись ст. 42 КЗпП України. Згідно ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій. Відповідач вирішуючи питання про скорочення відповідача не звернув увагу на те, що позивач має зазначені переваги, в тому числі, безперервний стаж роботи в ЦРЛ Києво- Святошинського району (23 роки стажу, що підтверджується Додатком № 2); не запропонував Позивачеві роботу, яка була наявна в новоствореному гінекологічному відділенні. Заява Позивача про переведення її в нове гінекологічне відділення не була задоволена, і з незрозумілих на те підстав, на цю посаду була призначена [PERSON] - сестра медична операційна - котра має меншу кваліфікацію, менше досвіду роботи і її спеціалізація не відповідає посаді, яку вона зайняла. Позивачем було пройдено курс по підвищенню кваліфікації та перепідготовки молодших медичних і фармацевтичних працівників, що підтверджується Свідоцтвом № [NUMBER] до диплома № [NUMBER] , затвердженим Міністерством охорони здоров`я України. Відповідно до посвідчення № 496 позивачці присвоєна вища категорія по спеціалізації - «сестринська справа». Указом Президента України від 17 червня 2016 року № 257/2016 Позивачці присвоєно почесне звання «Заслужений працівник охорони здоров`я України». Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо - чого не відбулось. Представник Позивача вважає, що Відповідачем не дотримувались норми законодавства щодо звільнення працівників; не враховано переважне право на залишення працівника на роботі; не запропоновано працівникові перейти на іншу роботу в новоствореному гінекологічному відділенні і тому порушені права Позивача визначені ч. 2 ст. 40, ст. 42 КЗпП України під час його звільнення. На підставі викладеного Позивач та представник Позивача просили суд: - Визнати незаконним та скасувати п.п. 4.2. п. 4 Наказу ЦРЛ Києво-Святошинського району від 20 лютого 2018 року № 33 «Про оптимізацію роботи і структури гінекологічних відділень Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району»; - Визнати незаконним та скасувати Наказ Центральної районної лікарні Києво- Святошинського району від 23 квітня 2018 року № 120к про звільнення старшої сестри медичної гінекологічного відділення [PERSON] в зв`язку зі змінами в організації виробництва праці. - Поновити [PERSON] на посаді старшої сестри медичної гінекологічного відділення Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району. - Стягнути з Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 23 квітня 2018 року по дату поновлення на роботі. - Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку у межах суми платежу за один місяць. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити. Представник відповідача - Комунального некомерційного підприємства "Центральна районна лікарня Києво-Святошинської районної ради" (з 09.01.2019 правонаступник Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району) заперечувала проти позову, просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] про скасування наказів та поновлення на роботі на підставі поданих сторонами доказів та показань свідків і що відповідач мав передбачені законодавством підстави для звільнення [PERSON] за пунктом 1 ч.1 статті 40 КЗпП України. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При розгляді справи судом встановлено, що позивач [PERSON] з 18 лютого 1992 року працювала у ЦРЛ Києво-Святошинського району на посаді операційної медичної сестри гінекологічного відділення, а з 12.09.1995 року на посаді старшої медичної сестри гінекологічного відділення (том 1, а.с. 213). Наказом по ЦРЛ Києво-Святошинського району від 20.02.2018р. за №33 "Про оптимізацію роботи і структури гінекологічних відділень Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району" утворене об`єднане гінекологічне відділення Центральної районної лікарні, реорганізувавши шляхом перетворення гінекологічне відділення малоінвазивних технологій і приєднавши до відділення, що утворилося гінекологічне відділення (том 1, а.с. 116-121). В даному наказі, зокрема в п.п. 4.2. п.4 зазначено про скорочення посади з 22.04.2018 старшої сестри медичної гінекологічного відділення, яку займає [PERSON] . Згідно з наказом ЦРЛ Києво-Святошинського району від 23 квітня 2018 року № 120к старша сестра медична гінекологічного відділення [PERSON] звільнена в зв`язку зі змінами в організації виробництва праці, реорганізацією - утворенням об`єднаного гінекологічного відділення Центральної районної лікарні шляхом перетворення гінекологічного відділення малоінвазивних технологій і приєднання до відділення, що утворилося, гінекологічного відділення, внаслідок якої скорочено посаду, яку вона займає, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України з 23.04.2018 року (том 1, а.с.49). З даним наказом [PERSON] ознайомлена та копію наказу отримала. За пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Ст.49-2 КЗпП України передбачає, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж самому підприємстві, в установі, організації (частини перша - третя статті 49-2 КЗпП України). Стаття 43 КЗпП Українипередбачає розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 21.02.2018р. була ознайомлена з наказом №33 від 20.02.2018р. "Про оптимізацію роботи і структури гінекологічних відділень Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району", що підтверджується її підписом на листі ознайомлення із зазначенням дати та її прізвища з ініціалами (том 1, а.с. 118). Позивач [PERSON] була також ознайомлена з листом від 21.02.2018р. за №196 за підписом головного лікаря ЦРЛ, в якому їй повідомлено про скорочення штатної одиниці (посади) старшої сестри медичної гінекологічного відділення та запропоновано працевлаштування в ЦРЛ на вакантні посади згідно додатку до даного листа, в якому зазначено перелік вакантних посад ЦРЛ Києво-Святошинського району для пропонування особам, посади яких підлягають скороченню. В підтвердження ознайомлення з листом та додатком до нього [PERSON] поставила на даному листі свій підпис та дату - 21.02.2018 (том 1, а.с. 122-127). Про те, що Позивач [PERSON] . ознайомилась з наказом №33 від 20.02.2018р. та листом від 21.02.2018р. за №196, з додатком до нього про перелік вакантних посад ЦРЛ Києво-Святошинського району, свідчить Акт комісії ЦРЛ від 21.02.2019 року (том 1, а.с. 128). Той факт, що [PERSON] була ознайомлена з додатком до листа від 21.02.2018р. за №196 про вакантні посади в ЦРЛ Києво-Святошинського районув судовому засіданні 29.11.2018 року підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] та 01.04.2019 року підтвердив свідок [PERSON] Дана обставина підтверджується і рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року №810/3411/18, (том 2, а.с.31-39), яке вступило в законну силу 24.11.2018 року, в якому зокрема зазначено: "Судом встановлено, що з наказом Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району від 20.02.2018 № 33 Про оптимізацію роботи і структури гінекологічних відділень Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району 21.02.2018 було ознайомлено, зокрема, [PERSON] та [PERSON] під особистий підпис. Ці працівники були письмово попереджені за два місяці про скорочення їх посад, у зв`язку з чим, їм запропоновані інші вакантні посади в лікарні". Далі в рішенні вказано: "З огляду на те, що посади старшої медичної сестри Гінекологічного відділення та завідувача Гінекологічним відділенням у зв`язку з приєднанням Гінекологічного відділення до новоствореного Об`єднаного гінекологічного відділення на базі Гінекологічного відділення малоінвазивних технологій підлягали скороченню, працівники, які займали ці посади, а саме [PERSON] та [PERSON] , були письмово попереджені за два місяці про скорочення їх посад із пропозицією зайняти інші вакантні посади в лікарні." (том 2, а.с. 34). В Об`єднаному гінекологічному відділенні були відсутні будь-які вакантні посади. Так, всі працівники гінекологічного відділення малоінвазивних технологій, що перетворилось вОб`єднане гінекологічне відділення і працівники гінекологічного відділення, яке приєдналось до Об`єднаного гінекологічного відділення, за їх заявами були переведені до новоствореного Об`єднаного гінекологічного відділення, відповідно до наказу Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району від 20.03.2018 N 92к, на посади згідно штатного розпису у Об`єднаному гінекологічному відділенні. Цей факт зазначений в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року №810/3411/18, (том 2, а.с.34, 35). [PERSON] були запропоновані всі вакантні посади в ЦРЛ, в тому числі в гінекологічному відділенні малоінвазивних технологій і в гінекологічному відділенні. Дані запропоновані позивачу вакантні посади перейшли до Об`єднаного гінекологічного відділення, а згідно її заяви від 02.04.2018 року, вона висловила бажання зайняти тільки посаду старшої медичної сестри новоствореного гінекологічного відділення, яка була зайнята, як в гінекологічному відділення малоінвазивних технологій, так і після перетворення була зайнята і в Об`єднаному гінекологічному відділенні. Отже, зайняти будь - яку іншу вакантну посаду вона відмовилась. Листом від 22.03.2018р. за №281 відповідач звернувся з поданням до голови профспілкового комітету працівників ЦРЛ Києво-Святошинського району про надання згоди на розірвання трудового договору із старшою сестрою медичною гінекологічного відділення [PERSON] . В листі зазначено обґрунтування подання з посиланням на те, що скорочення посади старшої сестри медичної гінекологічного відділення відбувається внаслідок реорганізації (приєднання гінекологічного відділення до об`єднаного гінекологічного відділення, яке створене на базі гінекологічного відділення малоінвазивних технологій). Причиною реорганізації є невідповідність методів лікування у гінекологічному відділення стандартам та протоколам надання медичної допомоги (висновок клініко-експертної комісії МОЗ України). Роботу гінекологічного відділення у частині надання вторинної стаціонарної медичної допомоги жінкам із АМК визнано незадовільною (рішення медичної ради ВОЗ від 16.02.2018р.). Метою реорганізації є уніфікація методів діагностики і лікування, створення всім лікарям об`єднаного гінекологічного відділення рівних можливостей для професійного росту і освоєння сучасних технологій і обладнання. Саме необхідність запровадження нових технологій і обладнання привела до суттєвих змін у трудовому процесі. Поява автоматизованої комп`ютерної техніки, складної ендоскопічної техніки, яка вимагає кваліфікованого специфічного поводження із нею, починаючи від передстерилізаційної підготовки, складання, налаштування, а саме головне, участі операційних медичних сестер у виконанні операційних втручань, приведуть до істотних змін в умовах праці середнього медичного персоналу об`єднаного гінекологічного відділення, вимагатимуть освоєння більш складних процесів і маніпуляцій. Саме від старшої медичної сестри буде залежати готовність середнього медичного персоналу до роботи із новим обладнанням, але старша сестра медична [PERSON] не володіє необхідними знаннями і навичками і не зможе організувати навчання медичних сестер у новоствореному відділенні. Підтвердженням цього може бути безрезультатне перебування даного обладнання у гінекологічному відділенні у 2016 році. Разом з цим [PERSON] для працевлаштування запропоновано вакантні посади в ЦРЛ Києво-Святошинського району (том 1, а.с. 129, 130). Аналогічні обґрунтування що до обставин та підстав звільнення позивача [PERSON] за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України зазначили свідки в судовому засіданні: начальник ВОЗ Києво-Святошинської РДА Лява Р.Б. та головний лікар ЦРЛ Києво-Святошинського району [PERSON] Згідно листа Профспілки ЦРЛ Києво-Святошинського району від 11.04.2018р. за №3 надана згода на скорочення посади старшої сестри медичної гінекологічного відділення та розірвання трудового договору (звільнення) в разі відсутності її згоди на працевлаштування на одну із запропонованих адміністрацією посад у порядку визначеному п. 1 ст. 40 КЗпП України (том 1, а.с. 131). Згідно протоколу засідання профспілкового комітету працівників ЦРЛ Києво-Святошинського району від 06.04.2018р. №9 розгляд вищезазначеного подання головного лікаря ЦРЛ Києво-Святошинського району був проведений на засіданні профспілкового комітету, яке відбулося 06 квітня 2018 року в присутності позивача [PERSON] (том 1, а.с. 84, 85). Згідно вищезазначеного протоколу, на запитання голови профспілкового комітету [PERSON] до [PERSON] чи була вона ознайомлена із запропонованими вакантними посадами, відповіді не надала. Суд враховує дану обставину, як таку, що підтверджує відсутність заперечень позивача [PERSON] на факт ознайомлення її адміністрацією відповідача з вакантними посадами в ЦРЛ Києво-Святошинського району, на час коли на засіданні профспілкового комітету ЦРЛ вирішувалось питання про надання чи не надання згоди на її звільнення з ЦРЛ. В протоколі засідання профкому також зазначено, що у виступі [PERSON] повідомила, що адміністрацією лікарні [PERSON] було надано пропозиції щодо працевлаштування на понад 100 вакантних посад з якими вона ознайомлена під особистий підпис (том 1, а.с. 85). За підсумком засідання профкому одноголосно прийнято рішення про надання згоди на скорочення посади старшої сестри медичної гінекологічного відділення та розірвання трудового договору (звільнення) [PERSON] в разі відсутності її згоди на працевлаштування на одну із запропонованих адміністрацією посад у порядку визначеному п. 1 ст. 40 КЗпП України. Отже, посилання представника позивача на те, що на даному засіданні профкому жодного рішення не приймалося не відповідає дійсності та спростовується дослідженим в судовому засіданні вищезазначеним протоколом. Факт надання згоди на звільнення підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] Згідно листа відповідача від 23.04.2018р. за №367, (том 1, а.с. 63-66) перед звільненням позивача [PERSON] повторно було ознайомлено з переліком вакантних посад в ЦРЛ та запропоновано їй повідомити про її рішення щодо надання згоди або відмови від працевлаштування на запропоновані їй вакантні посади. З даним листом [PERSON] ознайомлена, що підтверджується її підписом та коментаріями до даного листа (т.1, а.с. 66). Судом враховано ту обставину, що позивач не надала згоди на працевлаштування ні на одну із запропонованих їй аналогічних посад старшої сестри медичної відповідно до її спеціальності та кваліфікації, а саме старшої сестри медичної шкірно-венерологічного відділення та старшої сестри медичної відділення функціональної діагностики, які зазначені у додатку до листа на ім`я [PERSON] від 21.02.2018р. за №196 про перелік вакантних посад ЦРЛ Києво-Святошинського району та в листі від 23.04.2018р. за №367. Згідно заяви [PERSON] від 02.04.2018р. на ім`я Головного лікаря ЦРЛ Києво-Святошинського району, вона вказала що дає згоду зайняти посаду старшої сестри медичної новоутвореного гінекологічного відділення (том 1, а.с.57). Однак, дана посада з часу утворення цього відділення не була вакантною, тому відповідач не мав можливості прийняти її на цю посаду. Отже, посилання представника позивача в позовній заяві та відповіді на відзив, а також в поясненнях, що [PERSON] не була ознайомлена з Наказом №33 від 20.02.2018р., та з переліком вакантних посад ЦРЛ для працевлаштування, не підтверджено дослідженими судом доказами. Таким чином відповідач належним чином виконав вимоги частини другої статті 40 та частини третьої статті 49-2 КЗпП України, щодо працевлаштування працівника, тому, що запропонував позивачу [PERSON] в ЦРЛ роботу, тобто вакантні посади, в тому числі за відповідною професією та спеціальністю, а також іншу вакантну роботу, яку вона могла виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду, тощо. Що до посилання представника позивача на те, що відповідачем не з`ясовувалося хто має переважне право на працевлаштування на посаду старшої сестри медичної гінекологічного відділення та не враховано переважне право позивача [PERSON] на залишення її на роботі, необхідно зазначити наступне. Позивач посилається, що згідно ч. 1 ст. 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. З врахуванням наданих відповідачем вищезазначених доказів, допитаних свідків, суд вважає обґрунтованими причини та мету реорганізації гінекологічних відділень ЦРЛ шляхом утворення об`єднаного гінекологічного відділення Центральної районної лікарні шляхом перетворення гінекологічного відділення малоінвазивних технологій і приєднання до відділення, що утворилося, гінекологічного відділення, які зокрема також зазначені в службовій записці головного лікаря ЦРЛ Києво-Святошинського району на ім`я начальника відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської РДА від 19.02.2018р. №155 (том 1, а.с. 162, 163). Службова записка містить посилання на рішення Медичної ради ВОЗ Києво-Святошинської РДА від 16.02.2018 року (том 1, а.с. 152-160) та на Висновок клініко-експертної комісії МОЗ України (том 1, а.с. 146-151). З наказу від 20.02.2018р. за №33 "Про оптимізацію роботи і структури гінекологічних відділень Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району" вбачається, що спочатку було утворене об`єднане гінекологічне відділення шляхом перетворення гінекологічного відділення малоінвазивних технологій у об`єднане гінекологічне відділення (том 1, а.с. 116-121). В зв`язку з таким перетворенням всі штатні посади гінекологічного відділення малоінвазивних технологій перейшли до новоствореного об`єднаного гінекологічного відділення з працівниками, які такі посади займали, на підставі наданої ними згоди, тобто поданих заяв. В тому числі на посаду старшої сестри медичної об`єднаного гінекологічного відділення була переведена Кострякова В.Г. згідно наказу №69к від 21.02.2018р., у якої, як зазначено в наказі, Вища кваліфікаційна категорія дійсна до 04.05.2020 та вона має медичний стаж більше 20 років (том 1, а.с. 134). Кваліфікація [PERSON] підтверджена Дипломом від 05.07.1989р. про присвоєння їй кваліфікації медична сестра, трудовою книжкою, якою підтверджується її медичний стаж з 01.08.1989р., посвідченнями про присвоєння кваліфікаційної категорії Вища сестринська справа (операційна) від 18.06.2001, 23.05.2006, 27.04.2011, 05.05.2016, Сертифікатами про участь у практичних тренінгах від 28.10.2017 та 01.06.2018 (том 1, а.с. 135-145). В зв`язку з подальшим приєднанням до новоствореного відділення гінекологічного відділення посади завідувача гінекологічного відділення та старшої сестри медичної цього відділення підлягали скороченню, а працівники, які займали ці посади - попередженню за два місяці про звільнення, у разі ненадання згоди на працевлаштування на інші вакантні посади в ЦРЛ. Дана обставина підтверджується і рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року №810/3411/18, (том 2, а.с.31-39), яке вступило в законну силу 24.11.2018 року, в якому зокрема зазначено: "Крім того, посада завідувача гінекологічного відділення Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, яку займав [PERSON] , була скорочена, тобто ліквідована. В Об`єднаному гінекологічному відділенні Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, що утворилося внаслідок внутрішньої реорганізації, було створено нову посаду, на яку і було призначено [PERSON] . Таким чином, виходячи із обставин даної справи, при призначенні працівника на нову посаду не враховується переважне право інших працівників на залишення на роботі, оскільки сам термін "залишення на роботі" передбачає збереження однієї з двох аналогічних посад. Посада, яку займав лікар [PERSON] є скороченою." Позивач [PERSON] працювала старшою сестрою медичною гінекологічного відділення, і посада яку вона займала була скорочена, тобто ліквідована. В Об`єднаному гінекологічному відділенні Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, що утворилося внаслідок внутрішньої реорганізації, було перетворено посаду старшої медичної сестри гінекологічного відділення малоінвазивних технологій на посаду старшої медичної сестри об`єднаного гінекологічного відділення, на яку і було переведено [PERSON] [PERSON] працювала старшою сестрою медичною гінекологічного відділення малоінвазивних технологій, яке було перетворено в Об`єднане гінекологічне відділення, де був позитивний досвід роботи і рішенням медичної ради району було прийнято рішення поширити позитивний досвід роботи на роботу інших відділень, в першу чергу хірургічного профілю (том 1, а.с. 155, п.4.1). [PERSON] працювала старшою сестрою медичною гінекологічного відділення, яке було фактично ліквідоване і приєднано до об`єднаного гінекологічного відділення з причини невідповідності методів лікування стандартам доказової медицини. Причина реорганізації та мета реорганізації викладена в службовій записці головного лікаря ЦРЛ на ім`я начальника відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської РДА (том 1, а.с.162-163). В Постанові Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (Абзац четвертий пункту 19 в редакції від 26.10.1995р.), зазначено, що судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Верховний Суд в постанові від 16 січня 2018 року у справі N 452\\832/16 (провадження N 61-976св17) зазначив: " Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (із змінами і доповненнями), судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування)." Крім того, у частині 4 ст. 36 КЗпП зазначено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 "Про практику розгляду судами трудових спорів"( Абзац другий пункту 19 в редакції від 26.10.1995р.), у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Отже, в даному випадку трудовий договір з [PERSON] не підлягав припиненню, тоді як трудовий договір з [PERSON] мав бути припинений в зв`язку із скороченням її посади. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що найбільш підходяща на зайняття посади старшої сестри медичної об`єднаного гінекологічного відділення, яке відноситься до хірургічного профілю, була саме [PERSON] , яка мала кваліфікаційну категорію "Вища сестринська справа (операційна)" і вона володіла необхідними знаннями та практичними навиками для успішного виконання завдань та обов`язків визначених в посадовій інструкції старшої сестри медичної об`єднаного гінекологічного відділення. Досліджені судом вищезазначені докази та встановлені обставини по справі свідчать про те, що при звільненні позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України відповідачем додержано правил і порядку передбачених статтями 36, 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України. Посилання представника позивача, що за його враженням Позивачка стала жертвою дискримінації за ознакою віку суд вважає необґрунтованими і не доведеними належними доказами. Суд не погоджується з твердженням представника позивача про те, що не відбулося ніяких змін в організації виробництва і праці в результаті реорганізації двох гінекологічних відділень відповідача. Виходячи з вищезазначених досліджених судом доказів дана реорганізація надала можливість лікування хворих на гінекологічні захворювання із застосуванням всіма медпрацівниками гінекологічного профілю високотехнологічного обладнання, нових методик діагностики та лікування, які відповідають сучасним клінічним протоколам. До проведеної реорганізації у гінекологічному відділенні нові методики діагностики та лікування не застосовувались, незважаючи на наявність у відділенні високотехнологічного обладнання (том 1, а.с.167-170), що в кінцевому результаті привело до визнання роботи гінекологічного відділення у частині надання вторинної стаціонарної медичної допомоги жінкам із АМК, незадовільною, що підтверджується рішенням районної медичної ради "Про надання медичної допомоги пацієнтам хірургічного профілю в ЛПЗ Києво-Святошинського району (2П.) (додаток 2 до наказу ВОЗ Києво-Святошинської РДА № 41 від 19.02.2018) (а.с. 152-160). На посилання представника позивача, що медична сестра [PERSON] з спеціальністю "сестринська справа (операційна)" не мала права обіймати посаду старшої медичної сестри необхідно зазначити, що відповідно до висновку висловленого Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2019 року у справі N 359/8899/17 (провадження N 61-22629св18) у пункті 67 зазначено, що відповідач вправі сам визначати кваліфікаційні вимоги до своїх працівників відповідно до посадових обов`язків, які ставляться перед працівником. Крім того, Верховний Суд в постанові від 17 квітня 2019 року у справі N 214/2292/16 (провадження N 61-5042ск19) визначає, що поняття кваліфікації включає не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а і здатність виконувати особливі доручення. Судом встановлено, що протягом 2016-2017 років в лікарні відбулися значні зміни, пов`язані із придбанням високотехнічного обладнання, що забезпечило запровадження нових технологій і сучасних оперативних втручань, про що зазначено в рішенні медичної ради району (а.с.153, т.1). Але в гінекологічному відділенні принципово не запроваджувалися нові методики діагностики лікування, застосовувалися виключно травматичні і органовидаляючі оперативні втручання без дотримання настанов клінічних протоколів (том 1, а.с.153). Медична рада вирішила поширити позитивний досвід роботи гінекологічного відділення малоінвазивних технологій на роботу інших відділень, в першу чергу, хірургічного профілю (том 1, а.с.155). Наданими відповідачем доказами та показаннями свідків доведено, що [PERSON] , починаючи з 2001 року має присвоєну їй кваліфікаційну категорію "Вища сестринська справа (операційна)" та яка володіє сучасним високотехнологічним гінекологічним обладнанням, що є необхідною умовою для лікування хворих в гінекологічному відділенні хірургічного (операційного) профілю. Судом встановлено, що Позивач на час виникнення спірних правовідносин не мала переваги перед [PERSON] що до присвоєної їй кваліфікаційної категорії. Тобто, як [PERSON] так і [PERSON] мали вищу кваліфікаційну категорію в сестринській справі (том 1, а.с. 69, 140). Враховуючи, що вищезазначеними рішеннями медичної ради Києво-Святошинського району роботу гінекологічного відділення, в якому позивач [PERSON] займала посаду старшої сестри медичної, було визнано незадовільною, а роботу гінекологічного відділення малоінвазивних технологій, в якому аналогічну посаду займала [PERSON] - задовільною, то суд приходить до висновку, що продуктивність праці [PERSON] була вищою ніж у позивача [PERSON] . В письмовому поясненні представник позивача зазначає, що 27.08.2018 [PERSON] звільнилась з займаної посади за власним бажанням, але відповідач не запропонував позивачці відповідну посаду згідно ст. 42-1 КЗпП України. З цього приводу необхідно зазначити, що позивачем та її представником не було надано суду доказів про те, що позивач зверталась до відповідача із заявою про прийняття її на роботу в порядку визначеному ст. 42-1 КЗпП України. Так в судовому засіданні 18.09.2018 року представник позивача в присутності Савенко А.П. оголосив клопотання, в якому зазначив, що їм стало відомо про звільнення [PERSON] (том 1, а.с.228), але в справі відсутні докази звернення [PERSON] з заявою про укладення трудового договору та поворотне прийняття її на роботу. Не дивлячись на те, що законодавцем не передбачено обов`язок підприємства повідомляти раніше звільненого працівника чи пропонувати працевлаштування або ставити працівника до відома про зміни у штатному розписі, оскільки після звільнення між ними не існує ніяких стосунків та обов`язків, представник відповідача поставив до відома позивача про те, що [PERSON] звільнилася, але [PERSON] не надала суду доказів звернення до відповідача протягом одного року на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу. За таких встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач правильно застосував норми матеріального права щодо звільнення позивача [PERSON] з роботи, тобто з дотриманням трудового законодавства, тому в позові необхідно відмовити. В зв`язку з відмовою позивачу судом у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі та скасування наказу про звільнення, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Outcome: dismissed