Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позові зазначено, що [INFO] року помер [PERSON], [INFO]. За життя 09 лютого 2006 року він склав заповіт, згідно якого заповів свою земельну ділянку площею 4,9826 га., кадастровий номер [NUMBER] позивачу [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на вказану земельну ділянку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 липня 2017 року державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Сукачов М.О. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON], оскільки на момент смерті спадкодавця разом з ним був зареєстрований його син - [PERSON], 1968 року народження. В нотаріальному порядку не можливо встановити відомості про відсутність права на обов'язкову частку в спадщині сина спадкодавця, як непрацездатного за станом здоров'я. З цих підстав [PERSON] змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 4,9826 га. за кадастровим номер [NUMBER], яка розташована на території Соснівської сільської ради Красноградського району Харківська область. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, справу розглядати без його участі . Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було опубліковане 19.01.2018. Відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим до дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Красноградському районі не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне: [INFO] року в с. Соснівка Красноградського району Харківської області помер [PERSON], [INFO]. Згідно дерржавного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,9826 га, що розташована на території Соснівської сільської ради Красноградського району Харківської області. За життя, 09 лютого 2006 року [PERSON] заповів вказану земельну ділянку [PERSON] Станом на день смерті заповідача заповіт не змінено та не скасовано, що підтверджується письмовим позначенням секретаря Соснівської сілської ради Красноградського району від 13 березня 2013 року. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 липня 2017 року державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Сукачов М.О. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON] В своїй постанові він зазначає, що разом зі спадкодавцем на день його смерті був зареєстрований син [PERSON], 1968 року народження, перевірити відомості про відсутність права на обов'язкову частку в спадщині щодо сина спадкодавця, як не працездатного за станом здоров'я, не вдалося можливим. Згідно до п. 5.15. Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, визначивши розмір обов"язкової частки, нотаріус видає спадкоємцю, який має право на обов"язкову частку у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за законом, а спадкоємцеві за заповітом - свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про нотаріат", нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Таким чином, у зв"язку з відсутністю відомостей про право на обов'язкову частку в спадщині стосовно сина спадкодавця, [PERSON], нотаріус не має можливості встановити працездатність сина , який був зареєстрований разом зі спадкодавцем на момент його смерті, внаслідок чого 26 липня 2017 року за № 5293/02-31 [PERSON] було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як передбачено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статей 1233 та 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до п .3. 1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності. Частиною 1 ст. 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Суд, враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень з боку відповідача [PERSON], який неодноразово викликався до суду, прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved