Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про звільнення майна з -під арешту по аліментах, посилаючись на те, що відділом ДВС було відкрито виконавче провадження з примусового викеонання виконавчого листа №2-724, виданого 16 вересня 2002 року Рахівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/3 частину аліметів на утримання двох дітей. 23 вересня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у зв"язку з заборгованістю по сплаті аліментів та з метою збереження майна, що підлягає опису та арешту. Даною постановою було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON]. 26 березня 2015 року з метою погашення заборгованості по аліментах [PERSON] було погашено повністю заборгованість по аліментах в сумі 25789,68 гривень. Таким чином у боржника станом на 1 квітня 2015 року заборгованість відсутня. Однак, незважаючи на погашення [PERSON] заборгованості, арешт з майна знято не було, що на даний час створює йому перешкоди в користуванні та розпорядженні власним майном. 1 квітня 2015 року він звернувся до відділу ДВС Рахівського РУЮ із заявою про звільнення з - під арешту всього майна, що йому належить, так як будь-яких невиконаних майнових чи немайнових зобов"язань у відділі ДВС Рахівського РУЮ за ним не рахується. Листом відділу ДВС Рахівського РУЮ від 1 квітня 2015 року йому було доведено, що відділ ДВС не має законних підстав для зняття арешту з майна, що належить [PERSON]. Та роз"яснено, що згідно ч.5 ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження" у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. На підставі чого просив зняти арешт з майна, що йому належить, який був накладений на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №ЄДРВП - 3571941. В судовому засіданні інтереси позивача представляв [PERSON], який позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позові, та просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з"явився. Начальник відділу Тулайдан Д.Д. надав заяву, в якій просить справу розглянути по суті без представника відділу, вирішення позовних вимог залишають на розгляд суду. Суд, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №3571941 від 23 вересня 2013 року, державним виконавцем відділу ДВС Рахівського РУЮ, Тафічук Г.Ю. на підставі виконавчого листа 2-724, виданого 16 вересня 2002 року Рахівським районним судом Закарпатської області про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, накладено арешт на все майно, що належить позивачу [PERSON], [INFO], мешканцю [ADDRESS], у межах суми звернення стягнення 9603 гривні, та заборонено останньому здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить, лише в межах суми боргу. Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції, внесено реєстраційний запис, параметрами якого, є публічне обтяження, тип обтяження арешт рухомого майна позивача. Підставою обтяження, є постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Передуванню накладення арешту на все майно належне позивачу стало допущення останнім заборгованості зі сплати аліментів на утримання двох дітей, стягнутих на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області №2-724 від 16 вересня 2002 року. Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області №06-47/2359 від 1 квітня 2015 року, за [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів в користь [PERSON] станом на 1 квітня 2015 року не числиться. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Судом встановлено, що дійсно, в рамках виконавчого провадження зі стягнення аліментів, наразі у позивача відсутня заборгованість. Таким чином, враховуючи, що арешт на рухоме майно та заборона на його відчуження були накладені лише в межах суми боргу, дія таких заходів наразі вичерпала свою дію і повинна бути скасована. У відповідності до ч.1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Разом з цим, у даному спорі виконавче провадження не може бути закінчено, оскільки стягувач [PERSON] не подала заяви про відкликання виконавчого документа, та наявне незавершене виконавче провадження. Відповідно до п.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Отже, враховуючи ту обставину, що аліменти позивач [PERSON] зобов"язаний сплачувати до моменту досягнення дітьми повноліття, а наймолодшій дитині виповнилося тільки 15 років, то він не зможе розпоряджатися майном ще досить тривалий час, що порушить його конституційне право власності та розпорядження належним на праві власності майном за умови відсутності заборгованості по аліментним зобов"язанням та відсутності претензій до нього з боку стягувача, суд вважає за можливим зняти арешт з рухомого майна, належного позивачу, накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №ЄВРВП - 3571941. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved