Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, який до початку розгляду справи по суті, змінила, просила встановити факт розірвання договору найму жилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], між позивачем і [PERSON], у зв"язку з його вибуттям із 2007 року на інше місце проживання; позбавити права на користування належною позивачу житловою квартирою [ADDRESS] відповідачів - [PERSON] і [PERSON], у зв"язку із розірванням договору найму житлового приміщення. Свої змінені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 27.08.2001 року на підставі договору купівлі-продажу нею було придбано у приватну власність житлову квартиру [ADDRESS]. 26.09.2001 року на підставі договору найму в її квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], з яким автоматично була зареєстрована донька останнього - [PERSON], яка на той час була неповнолітньою. Копія договору найму ні в неї, а ні оригінал договору в КЖП-6 не збереглась. Однак, факт реєстрації відповідача [PERSON] в належній позивачу квартирі не як члена її сім'ї, а на підставі договору найму, підтверджується довідкою КЖП-6, яка є в матеріалах справи. Цей факт також був встановлений рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 21.02.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності та поділ спільного сумісного майна та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2013 року. Також вказаними судовими рішеннями було встановлено, що позивач і відповідач [PERSON] та його донька, не були членами однієї родини та мешкали в належній [PERSON] квартирі як наймачі. З 2007 року відповідачі самостійно, за власною волею припинили мешкати у вищевказаній квартирі позивача та до квартири не вселялись. Протягом тривалого часу відповідач [PERSON] не сплачує комунальних платежів, які нараховуються на нього та його доньку. Позивач змушена сплачувати такі нарахування комунальних послуг, щоб уникнути виникнення заборгованості. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої змінені позовні вимоги та викладені в заяві обставини. Також суду пояснила, що відповідач [PERSON] був зареєстрований в її квартирі на підставі договору найму жилого приміщення, з ним автоматично була зареєстрована і неповнолітня донька останнього - [PERSON], яка на даний час досягла повноліття. Відповідачі мешкали в її квартирі як наймачі, спільного проживання та спільного господарства вона з ними не вела. В серпні 2007 року відповідачі добровільно виселилися з її квартири. Протягом тривалого часу відповідачі в належній їй квартирі не проживають, комунальних платежів, які нараховуються на них - не сплачують. Вона самостійно сплачує всі комунальні платежі по квартирі, щоб не допустити виникнення заборгованості. Це завдає їй додаткових витрат. Реєстрація відповідачів створює їй перешкоди в користуванні своєю власністю. Вона не може вільно розпорядитися своєю квартирою. У зв"язку з вибуттям відповідачів з її квартири до іншого місця проживання, договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Просить її змінені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, встановити факт розірвання договору найму жилого приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS], укладеного між нею і [PERSON], у зв"язку з його вибуттям із 2007 року на інше місце проживання та позбавити [PERSON] і [PERSON] права на користування вказаною житловою квартирою, яка належить їй, у зв"язку із розірванням договору найму житлового приміщення. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судові засідання не з"явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Про явку в судове засідання, призначене на 25.04.2014 року були повідомлені шляхом опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №28 (1521) від 17.04.2014р.. Причини неявки відповідачів суду не відомі, клопотань про перенесення розгляду справи останні до суду не направили, своїх письмових заперечень на позов не надали. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Допитана в якості свідка- позивач [PERSON] суду пояснила, що 27.08.2001 року вона самостійно за власні кошти придбала квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована за нею на праві приватної власності. Відповідача [PERSON] вона знає з дитинства, вони є односельцями, та коли останньому потрібна була реєстрація в зв»язку із працевлаштуванням, вона 26.09.2001 року зареєструвала його в своїй квартирі на підставі договору найму приміщення. Останній мав неповнолітню доньку [PERSON], якій вона дозволила мешкати разом з відповідачем і вона автоматично була зареєстрована разом зі своїм батьком у належній позивачу квартирі. Її квартира двохкімнатна, відповідачі проживали в окремій кімнаті. З відповідачем [PERSON] спільного господарства вона не вела. В серпні 2007 року відповідач зі своєю донькою зібрали свої речі та самостійно виселилися з квартири. [PERSON] забрав із собою договір піднайму житла та свої особисті документи, що посвідчують особу - паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, а тому вона не може їх надати до суду. До її квартири відповідачі більше не повертались, але з реєстрації до даного часу не знялись. Вислухавши позивача, допитавши позивача в якості свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. На підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2001 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], договір посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 27.08.2001 року та зареєстрований в реєстрі за № 732 (а.с.5). Квартира двохкімнатна, житловою площею 32,54 кв.м., загальною площею 46,22 кв.м., розташована на 3 поверсі п"ятиповерхового будинку (а.с.9-10). Право приватної власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем [PERSON] в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», номер запису - в книзі: 42П-245 (а.с.11). Згідно копії довідки Комунального житлового підприємства №6 м.Кривого Рогу від 07.02.2009 року слідує, що [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS] з 25.09.2001 року, з нею прописана донька [PERSON], [INFO], а також у вказаній квартирі з 26.09.2001 року за договором піднайму прописані інші особи: [PERSON], [INFO] з донькою [PERSON], [INFO] (а.с.6). Із копії довідки КСШ №92 слідує, що [PERSON], працювала в КСШ №92 та з її заробітку утримувалися комунальні послуги з жовтня 2002 року (а.с.12). Із копії виписок з особових рахунків ВАТ "Криворіжгаз" і ДП "Криворізька теплоцентраль" за адресою: [ADDRESS] слідує, що станом на лютий 2009 року заборгованість по оплаті за комунальні послуги перед вказаними підприємствами - відсутня (а.с.13,14). Мається заборгованість по нарахуванням за холодну воду і стоки, станом на лютий 2009 року включно, в розмірі 236,26 грн. (а.с.23). Копією акту від 02.06.2008 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] підтверджується, що за адресою: [ADDRESS] дійсно прописаний [PERSON], який не проживає за місцем реєстрації з серпня 2007 року. Підписи мешканців будинку, що склали даний акт, підтверджено підписом майстра дільниці КЖП №6 та завірено печаткою підприємства (а.с.15). Також встановлено, що [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю - 03.03.2009 року, що вбачається із штампу суду (а.с.3). Ухвалою від 26.06.2009 року за клопотанням позивача провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - опікунська рада виконкому Інгулецької районної у місті ради м.Кривого Рогу про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та встановлення факту проживання однією сім"єю (а.с.51). Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 21.02.2013 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON], виконавчий комітет Інгулецької районної в місті ради (Сектор опіки та піклування Служби у справах дітей) про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання права спільної сумісної власності та поділ спільного сумісного майна - було відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили 01.08.2013 року (а.с.54-58). Вказаним рішенням встановлений факт реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на підставі договору піднайму, про що зроблено запис в картці реєстрації. Факт проживання однією сім"єю [PERSON] з [PERSON] з вересня 2001 року по вересень 2007 рік - не доведений. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2013 року вказане рішення залишено без змін, апеляційна скарга [PERSON] - відхилена (а.с.90-91). Ухвалою від 18.11.2013 року поновлено провадження у даній справі (а.с.60). Відповідно до копії акту від 16.01.2014 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS], [PERSON] дійсно зареєстрований з донькою [PERSON], [INFO] [ADDRESS], але не проживають за вказаною адресою з серпня 2007 року до даного часу. Акт підписаний майстром дільниці №4/1 та начальником дільниці №4 КП "ЖЕО №20", завірений печаткою КП "ЖЕО №20" (а.с.93). Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, виклик відповідачів в судове засідання здійснено через оголошення в пресі (а.с.120). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст.391 ЦК України та регулюються Житловим кодексом України. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до приписів ст.158 ЖК України, особа, якій належить квартира на праві приватної власності може укласти з наймачем договір найму жилого приміщення. Предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві особистої власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Стаття 162 ЖК України передбачає, що угодою сторін встановлюється плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності. Крім квартирної плати береться плата за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] придбала спірну квартиру в передбаченому законодавством порядку та є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] не є членами сім'ї позивача. Факт укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] договору піднайму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], яке належить на праві приватної власності [PERSON], встановлено рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 21.02.2013 року, яке набрало законної сили та відповідно до приписів ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді даного спору між тими ж сторонами. Також вказаним рішенням встановлено, що оплату комунальних послуг за зареєстрованих в спірній квартирі осіб здійснювала [PERSON], сума за такі послуги утримується із її заробітної плати. Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Частиною 4 ст.168 ЖК України визначено, що договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст.ст. 810, 814, 815, 821, 825 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання в ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані; своєчасно вносити плату за житло, самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше як за два місяці. Згідно ст.ст.10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Відповідачі в судове засідання не явились, змінені позовні вимоги направлялись за місцем їх проживання, своїх пояснень чи заперечень по суті позовних вимог - не надали. Із наданих суду доказів встановлено, що з серпня 2007 року відповідач [PERSON] та його донька [PERSON], яка на даний час вже досягла повноліття, добровільно вибули з місця реєстрації [ADDRESS], у вказаній квартирі останні не проживають, бажання повернутися проживати в спірну квартиру - не виявляли. Доказів про поважні причини відсутності за місцем своєї реєстрації - відповідачі суду не надали. Обставин, які б вказували на поважні причини відсутності відповідачів у зазначеній спірній квартирі, судом не встановлено. Доказів про оплату відповідачами комунальних послуг, які нараховуються на них за місцем реєстрації - суду не надано. Домовленості між власником квартири і відповідачами щодо продовження дії договору найму житлового приміщення та права на користування спірним житлом не було. Крім того, у зв'язку з реєстрацією відповідачів у належній позивачу квартирі, на них нараховуються житлово-комунальні послуги, що завдає додаткових майнових витрат позивачу. Відповідно до ст.2 та ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом, а також громадяни зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Окрім того, відповідно до статті 7 вказаного Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Слід встановити факт розірвання договору найму жилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладеного між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] у зв'язку з його вибуттям з 2007 року на інше місце проживання. У зв'язку з розірванням договору найму житлового приміщення, на підставі якого відповідачі отримали право користування житловим приміщенням в квартирі позивачки, слід позбавити відповідачів [PERSON] і [PERSON] права користування вказаною житловою квартирою. Крім цього, необхідно стягнути з кожного із відповідачів на користь позивача понесені останньою витрати по оплаті судового збору в розмірі по 269,10 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15 грн. На підставі ст.386,391 ЦК України, ст.ст.158,162,167,168 ЖК України, ст.ст.2,6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved