Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 27.02.2007року між ним та ПриватБанком був укладений кредитний договір № Д 07-03-03 МК, згідно якого банк надав йому кредит на споживчі цілі у сумі 27 000 Євро зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Наступного дня, 28.02.2007року між ним та відповідачем був підписаний додаток №1 до кредитного договору №Д 07-03-03 МК від 27.02.2007року, згідно якого погашення кредиту і сплата відсотків за користування ним проводяться в сумі і строки згідно графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, вказаному у вищенаведеній таблиці, вказаний додаток є невід"ємною частиною кредитного договору. 27.02.2007року між ними також був укладений договір застави автотранспорту, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого позивач передав відповідачу автомобіль марки DAF 95FX, 2000 року випуску. У пункті "Предмет договору" вказано, що за даним договором заставою забезпечується виконання зобов"язань позичальника [PERSON], що випливають з кредитного договору Д 07-03-03 МК від 27.02.2007 року з повернення кредиту у сумі 27 000 Євро, що надається у строк до 15.02.2011року включно, плата за користування кредитом у розмірі 16%. Відповідач ні до укладення, ні під час укладення кредитного договору № Д 07 -03-03 МК від 27.02.2007 року не ознайомив його з істотними умовами договору : з варіантами повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, а додаток №1 до договору надав для ознайомлення та підписання лише наступного дня 28.02.2007року. 27.02.2007року відповідач та приватний нотаріус [PERSON] підготували та надали йому на підпис договір застави автотранспорту з умовами якого він не ознайомився,оскільки вважав, що підписує договір застави автотранспорту, відповідно до якого передає в заставу свій автотранспорт у забезпечення своїх зобов"язань за кредитним договором від 27.02.2007року № Д 07-03-03 МК. Але виявилось, що йому був наданий та підписаний договір застави, яким забезпечується виконання зобов"язань позичальника [PERSON], що випливають з кредитного договору Д 07-03-03 МК від 27.02.2007року. Таким чином, через дії відповідача та приватного нотаріуса він помилково передав у заставу свій автотранспорт за виконання зобов"язань позичальника [PERSON] та не може розпоряджатись ним на власний розсуд. Просить визнати недійсним з 27.02.2007року кредитний договір № Д 07-03-03 МК від 27.02.2007року, укладений між ним та ПриватБанком; визнати недійсним з 27.02.2007року договір застави автотранспорту, укладений 27.02.2007року між ним та ЗАТ КБ "ПриватБанк", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу [PERSON], який зареєстрований за №1612, також доповнив свої вимоги позовною вимогою про зобов"язання відповідача подати на адресу Дніпропетровської філії ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України про виключення з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про державну реєстрацію договору застави автотранспорту №1612 від 27.02.2007року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки оспорювані договори були укладені та особисто підписані позивачем. Крім того, просить застосувати строк позовної давності. Третя особа у судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та третьої особи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку,що позов не підлягає задоволенню. Згідно зі ст.55 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відносини банка з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Нацбанку України і договорами між клієнтом та банком. За кредитним договором банк зобов»язується видати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором(ст.1054 ЦК України) Cудом установлено, що 27.02.2007року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №д 07-03-03 МК, за умовами якого відповідач надав, а позивач отримав кредит у розмірі 27 000 Євро. (а.с.7-9) Згідно п.1.3 договору строк повернення кредиту,процентів і винагороди здійснюється відповідно до графіка (додатку №1 до договору)(а.с.10) У порядку забезпечення зобов"язання позичальника за кредитним договором № Д 07-03-03 МК від 27.02.2007року між відповідачем та позивачем був укладений договір застави автотранспорту, за яким позивач передав у заставу транспортний засіб: автомобіль марки DAF 95FX 2000року випуску д.н.з [NUMBER] та причіп марки SREM BE д.н.з [NUMBER]. За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України: -зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; -волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; -правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; -правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Абзац 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» передбачає, що відносини, які витікають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян ,у тому числі про надання кредитів, регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов»язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором,а споживач зобов»язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав і обов"язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов"язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору(п.10) На вказану обставину посилаються як на підставу своїх вимог позивач та його представник. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.638 ЦК України договір вважається укладеним з моменту досягнення сторонами у потрібній в належних випадках формі згоди з усіх істотних умов договору. Як убачається з копії договору, при його укладенні сторони досягли згоди щодо всіх істотних його умов. Зокрема. п.1.3 передбачено,що строк повернення кредиту,процентів та винагороди здійснюється згідно Графіка погашення кредиту,процентів,винагороди (додаток №1 до даного договору). Вказаний договір підписаний і позивачем,що свідчить про те,що він погодився з умовами укладення договору. Крім того, 28.02.2007року позивачем та відповідачем був підписаний графік погашення кредиту, згідно якого позивач сплачував кредит з 27.02.2007 року до порушення ним виплат по кредитному договору. Згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.11.2013року заборгованість [PERSON] станом на 05.10.2011року по тілу кредиту становила 14 626,19 Євро (а.с.30-31),тобто він три роки сплачував кредит за кредитним договором і його влаштовували умови виплати отриманого кредиту. Інформація споживача про наявні форми кредитування, податковий режим сплати процентів та недоліки схем кредитування відповідно до ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» повинна надаватися споживачу до укладення договору, але ненадання банком такої інформації споживачу не є підставою визнання його недійсним, оскільки за змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК. Таким чином,суд не вбачає підстав для визнання кредитного договору недійсним. Що стосується визнання недійсним договору застави автотранспорту, то в цій частині позов також не підлягає задоволенню,оскільки зміст вказаного договору не суперечить закону, він також підписаний позивачем і стосується зобов"язання саме по кредитному договору № Д 07-03-03 МК від 27.02.2007року, а не іншого договору. Згідно пп. 6.13 п. 6 Правил ведення нотаріального діловодства у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою в Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Таким чином, виявивши описку у договорі, позивач має право звернутись до нотаріуса із заявою про виправлення вказаної описки, оскільки сама описка не є підставою для визнання договору недійсним. Оскільки суд відмовляє позивачеві у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсними договорів,то і його вимоги щодо виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про державну реєстрацію договору застави автотранспорту від 27.02.2007року №1612 задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 203, 215, 627, 628, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed