Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Крет Ю.Р. звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи позов тим, що з 06.11.1999 року по 02.12.2008 роки сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Донька [PERSON] у період з 18.10.2018 року по [INFO] перебувала в «Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «міста Харкова» на повному державному забезпеченні. Відповідачка ухиляється від виконання свого обов"язку щодо утримання доньки та не виконує належним чином обов"язків, покладених на неї законом, що призвело до залишення дитини без нагляду, незабезпечення необхідних умов для її проживання. Сторони разом не проживають, відповідачка матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча є працездатною особою, має задовільних стан здоров"я, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні відповідачка не має. Крім того, їхня донька на даний час навчається на державній формі навчання в ДВНЗ "Прикарпатському національному університеті ім. В.Стефаника". Згідно договору позивач зобов"язався сплатити кошти у розмірі 18 100 грн. за перший рік навчання доньки, без врахування інфляції. За час дії договору розмір плати за весь строк навчання складає 72 400 грн. Позивач сплатив такі кошти, що підтверджує копіями квитанцій. Відповідачка взмозі оплатити половину від фактично сплачених коштів позивачем на додаткові витрати в розмірі 9140 грн. та половину очікуваних витрат за весь строк навчання дитини, складає 72400 грн., а тому просив суд стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання доньки щомісячно в розмірі 3500 грн. до досягнення дитиною повноліття та половину від фактично сплачених позивачем коштів на додаткові витрати в розмірі 9 140,50 грн., та половину очікуваних додаткових витрат за увесь час навчання дитини, без врахування фактично сплачених коштів позивачем за перший рік, в розмірі 22 150 грн. Позивач в судове засідання не з"явився, представник позивача подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задоволити, не заперечили щодо заочного розгляду справи (а.с. 41). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, з не відомих суду причин, хоча належним чином бла повідомлена про день та час слухання справи (а.с.50). З урахуванням думки позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Згідно копій свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 19.10.2002 року відділом рестрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Харкова [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] виданого 02.12.2008 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис №291 від 02.12.2008 року(а.с.14). Відповідно до інформації КЗСЗ для дітей "Центр соціально-псиологічної реабілітації дітей " міста Харкова" від 24.06.2019 року, встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , була вихованкою Центру з 18.10.2018 року по 24.06.2019 року, та знаходилась на повному державному забезпеченні(а.с.18). Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, про такий вид аліментів просить позивач. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачекою не надано суду доказів її матеріального становища, однак вона є працездатною і спроможна платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" встановлено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. Оскільки, двоє батьків зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, то визначений позивачем розмір аліментів в розмірі 3 500 грн. щомісячно на утримання дитини є дещо завищеним, суд вважає, що слід визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки по 1 200,00 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити їй належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідачки та норм чинного законодавства. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] повідомила, що після реабілітаційного центру вона проживає з батьком та перебуває на його утриманні, навчається у ДВНЗ "Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника, та згодом була переведена на державну форму навчання. Як вбачається з договору про надання освітніх послуг укладеного між ДВНЗ "Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника та [PERSON] , договір чинний з 01.09.2019 рку по 01.07.2023(а.с.15). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов"язковими умовами стягнення аліментів на утримання дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання та можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно копії дублікату квитанції № 0.0.1434066813.1 від 13.08.2019 року встановлено, що [PERSON] сплатив 9050 грн., призначення платежу: за навчання в університеті, [NUMBER] , [PERSON] , ІПМВ, 292 міжнар економічні відносини, денна, 1.1.(а.с.16). Згідно копії дублікату квитанції № 0.0.1567575006.1 від 27.12.2019 року встановлено, що [PERSON] сплатив 9050 грн., призначення платежу: за навчання в університеті, [NUMBER] , [PERSON] , ІПМВ, 292 міжнар економічні відносини, денна, 1.2.(а.с.17). Таким чином, як було встановлено в судовому засіданні неповнолітня донька [PERSON] дійсно навчається у ДВНЗ "Прикарпатський національний університет ім. В.Стефаника та позивачем було сплачено за 1 рік навчання доньки кошти у розмірі 9050 грн. 13.08.2019 року та 9050 грн. 27.12.2019 року, а тому позовна вимога про стягнення з відповідачки додаткових витрат на утримання доньки у розмірі 9050 грн. підлягає до задоволення у повному обсязі. Що стосується вимоги про стягнення коштів з відповідачки у розмірі 22 150 грн. за очікувані додаткові витрати на навчання доньки, то оскільки, донька [PERSON] на 2 курс навчання переведена на державну форму навчання, а тому дана позовна вимога підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідачки в користь позивача коштів на навчання неповнолітньої доньки щомісячно в розмірі по 1 200,00 грн. до закінчення нею навчання - 01.07.2023 року, починаючи з 01.09.2020 року. Доказів матеріального стану відповідачки, останньою суду не надано, однак вона є працездатною жінкою. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка в змозі сплачувати аліменти на користь позивача на навчання неповнолітньої доньки. За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 840,80 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст.ст. 133, 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved