Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

В липні 2018 року орган опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані слідуючими обставинами. Відповідачка [PERSON] є одинокою матір"ю по відношенню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З червня 2015 року сім"я [PERSON] перебуває на обліку в Снігурівській міській раді як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, але належним чином контролювати умови утримання матір"ю сина [PERSON] не було можливим, у зв"язку з постійними змінами місця проживання. Протягом 2014-2018 р.р. відповідачка разом з сином проживала в [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] , також в м. Олешки Херсонської області, в с.Копани Херсонської області, в с.Новокондаково та с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області.Будинок , за місцем реєстрації [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , не придатний для проживання, в ньому відсутнє електропостачання та водопостачання, меблі відсутні, вхідні двері не зачиняються, кімнати захаращені сміттям, двір у бур"янах. За заявою відповідачки, син [PERSON] з липня 2016 року знаходився в Будинку дитини м.Миколаєва. На початку лютого 2017 року дитину було повернуто матері у зв"язку з наданям нею акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, з якого стало відомо, що в помешканні є належні умови для утримання сина, оскільки на той час [PERSON] проживала в с.Копані Херсонської області з співмешканцем гр. [PERSON] Співмешканці часто сварились і відповідачка з дитиною поверталась до м.Снігурівка, де тимчасово проживала за різними адресами. У зв"язку з відсутністю постійного місця проживання, в дитини немає належних умов для відпочинку та повноцінного розвитку, дитина не забезпечена сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування, засобами гігієни, іграшками. Малолітній [PERSON] постійно перебував в оточенні дорослих, які вживають спиртні напої, палять, вживають нецензурну лексику, що є підгрунтям для наслідування подібної поведінки. 13 липня 2018 року [PERSON] привела свого сина до служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації з метою його залишити, надавши письмове пояснення про згоду на позбавлення її батьківських прав у зв"язку з неможливістю матеріально утримувати дитину та відсутністю житла. 16 липня 2018 року за клопотанням служби у справах дітей, орган опіки та піклування Снігурівської міської ради прийняв рішення "Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] у зв"язку з бездоглядністю й загрозою життю та здоров"ю". На даний час, малолітній [PERSON] тимчасово влаштований до КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради. За місцем проживання відповідачка характеризується негативно, палить, вживає спиртні напої, ніде не працює, спілкується з особами, які ведуть асоціальний спосіб життя. Вжитими заходами домогтися належної поведінки матері не вдалося. Позивач просить суд, позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина, стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму та передати дитину під опіку та піклування Снігурівської райдержадміністрації для подальшого влаштування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, мотивом до застосування такого заходу до відповідачки як позбавлення батьківських прав назвала не створення нею умов для проживання дитини та байдужість матері. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Вказала про те, що бажає виховувати свого сина, на даний час створила нову сім"ю, має постійне місце проживання, де є всі умови для проживання дитини. Пояснила, що причиною звернень до служби про влаштування дитини до державних закладів були тяжкі життєві обставини, як неповноліття, постійні конфлікти з матір`ю, яка виганяла її з дому, відсутність власного житла та джерел доходів. При цьому, вона щоразу знаходила можливість та забирала дитину з притулку. Останнього разу, у липні 2018 року, вона знову опинилася у складних життєвих обставинах, оскільки посварилася із співмешканцем, у якого вони з сином проживали, їм не було де жити та вона вимушена була просити службу про допомогу у влаштуванні дитини до притулку, при цьому, за умову їй було поставлено надання згоди на позбавлення її батьківських прав. Орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Як вбачається з заявленого позивачем позову він обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачка є одинокою матір"ю по відношенню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтвердується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим повторно 17 березня 2016 року за актовим записом №140 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.6). Вказане також підтверджується актовим записом про народження дитини та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.38, 41-43). Зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] є [ADDRESS] . Сім"я відповідачки з червня 2015 року перебуває на обліку, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах в Снігурівській міській раді. Згідно актів обстежень матеріально-побутових умов проживання [PERSON] неодноразово попереджалася щодо покращення житлових умов, санітарного стану приміщення. Акти обстежень проводилися протягом 2015-2016 років, ситуація є незмінною. Так, при обстеженнях помешкання [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , проведеного 22 червня 2015 року було встановлено, що на дворі та в будинку не прибрано, ліжка не застелені та брудні, в кімнаті не приємний запах, на столі знаходився брудний посуд, дитячий одяг відповідачка не змогла показати, оскільки він лежав на купі в кімнаті, електрична проводка пошкоджена, в кімнаті знаходилася електрична плитка, мати грубо відноситься до дитини. 17 лютого 2016 року [PERSON] та її сина вдома не було. Біля будинку зустріли брата відповідачки [PERSON] , який повідомив, що на даний час його сестра проживає у подруги, адресу якої він не знає. Вже при повторному проведенні обстеження за вказаною адресою 09 грудня 2016 року, було встановлено що будинок в занедбаному стані, поіржавили двері з навісним замком, побиті вікна, крізь які видно безлад у кімнатах, пил, бруд, розкидані недопалки, електропостачання та водопостачання відсутні, опалення відсутнє. Місце перебування [PERSON] не відоме. За проведення обстеження матеріально-побутових умов життя відповідачки за місцем реєстрації по [ADDRESS], 16 березня 2016 року було зафіксовано, що в будинку відсутні штори на вікнах, крізь які видно, що в будинку безлад. Є меблі, під вікном в одній з кімнат велике ліжко, на якому лежала ковдра та штори. Середнє вікно зі сторони вулиці вибите, скло розкидане під вікном на землі (внутрішня частина вікна ціла). Посеред кухні боком стояло ліжко, під вікном столик, зліва кухонна стінка. Посуду та інших речей, які б свідчили про те, що зтось проживає в будинку не видно. Сусідка з будинку поряд [PERSON] повідомила про те, що на протязі дня бачила, як [PERSON] з якимось чоловіком переносили диван з будинку [ADDRESS] . При повторній перевірці за вказаною адресою 30 листопада 2016 року, виявлено, що у будинку ніхто не проживає. На дверях навісний замок, відсутня електрика, одне вікно розбите. Крізь вікна видно, що у будинку безлад та антисанітарія, розкидані та пошкоджені меблі, всюди пил, бруд, недопалки. Опалення відсутнє. Сусіди повідомили, що до будинку ніхто не приходить. Місце перебування [PERSON] не відоме. Висновки комісії одностайні, умови для проживання малолітнього [PERSON] з матір"ю відсутні. Як слідує з довідки головного лікаря Снігурівської центральної районної лікарні від 19.04.2015 року, [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Снігурівської ЦРЛ з 29.03.2015 р. по 09.04.2015 р. Матір дитини [PERSON] ., 16 років, неповнолітня особа, не в змозі виконувати материнські обов"язки, неадекватна в оцінюванні стану дитини та його лікуванні (а.с.12). При влаштуванні хлопчика до Миколаївського обласного будинку дитини вперше 23.03.2016 р., при обстеженні виявлені ознаки гострої респіраторної інфекції, загальний стан середньої тяжкості, пролікований в Будинку дитини, вибув 25.04.2016 року до м.Вознесенськ в Центр соціальної-психологічної реабілітації. Вдруге дитина оформлена 08.07.2016 року, на момент влаштування стан дитини був задовільний, гострої соматичної паталогії не було, але при ретельному обстеженні на кишкову групу виявлено бакносійство сальмонелозу групи В, у зв"язку з чим дитина була направлена до дитячої лікарні для подальшого лікування (а.с.123). З матеріалів справи встановлено, що 13 липня 2018 року [PERSON] написала заяву на ім"я в.о. начальника служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації, в якій вказала про те, що не в змозі утримувати свою дитину, не має де жити, не має матеріального забезпечення. Планує влаштуватись на роботу в м.Миколаєві. Згодна на позбавлення її батьківських прав (а.с.10). Снігурівською міською радою Миколаївської області 16 липня 2018 року прийнято рішення "Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] у зв"язку із бездоглядністю й загрозою життю та здоров"ю" та малолітнього [PERSON] , [INFO] .н., тимчасово влаштовано до КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради (а.с.11). Відповідачка [PERSON] 18.01.2018 року попереджалася про ухилення від виконання батьківських обов"язків (а.с.21). Як вбачається з характеристики Снігурівської міської ради Миколаївської області від 19.07.2018 року на [PERSON] , вона ніде не працює, на обліку в Снігурівській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості з метою пошуку роботи не перебуває. Будинок, де проживає [PERSON] знаходиться в занедбаному стані, помешкання не придатне для проживання, електропостачання та водопостачання відсутні, двір заріс бур"янами. [PERSON] вживає спиртні напої, палить, часто змінює місця проживання. Скарг від сусідів на [PERSON] до Снігурівської міської ради не надходило (а.с.8). За місцем фактичного проживання в [ADDRESS] , відповідачка також зарекомендувала себе з негативного боку, проживає разом з чоловіком [PERSON] та малолітнім сином, ніде не працює, інколи працює по найму у жителів села. Вживає спиртні напої, в стані алкогольного сп"яніння веде себе агресивно, має негативний вплив на свого чоловіка. Ухиляється від виховання малолітньої дитини, часто залишає без нагляду (а.с.120). При проведенні матеріального обстеження житлових умов відповідачки 22.03.2019 року за фактичним місцем проживання за вище вказаною адресою, встановлено для проживання дитини в родині не створені належні побутові умови та не дотримані санітарно-гігієнічні норми. Відсутні одяг, іграшки, меблі. Запас продуктів обмежений. Опалення пічне, для опалення відсутній запас дров. Дохід родини це кошти від тимчасових заробітків по найму. Мають земельну ділянку 0,5 га, яку не використовують за призначенням (росте трава). При цьому одна кімната облаштована, є ліжко з постільною білизною, ковдрою, дві тумбочки, телевізор, стіл та кухонний куточок, на вікні брудні фіранки. Є електропостачання, вода в будинку (а.с.121). Разом з тим, у ССД Олешківської райдержадміністрації Херсонської області сім`я [PERSON] та [PERSON] не перебували та не перебувають, скарги чи будь-які звернення не надходили, що підтверджено листом служби від 01.04.2019 р. Як слідує з повідомлення адміністрації КЗ "Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради від 07.02.2019 року №09-158, [PERSON] , 2014 року народження , перебуває у центрі з 18.07.2018 року по теперішній час, мати [PERSON] за час перебування сина у закладі одного разу відвідувала центр у нетверезому стані, через це зустріч не відбулась. До закладу не телефонувала, долею та здоров"ям дитини не цікавилася. [PERSON] самостійно про матір не згадує та негативно ставиться до думки про позбавлення батьківських прав його матері. Але, враховуючи його вік, хлопець не може самостійно зробити висновок з приводу поведінки матері і критично подивитися на ситуацію в цілому на майбутнє (а.с.83). Як вбачається з листа Снігурівського РЦСС СДМ від 05.10.2018 року, відповідачка під соціальним супроводом не перебувала. [PERSON] повідомила, що переїздить до м.Миколаєва, точну адресу проживання повідомляти відмовилась, у зв"язку з цим здійснення соціальної роботи для повернення дитини в сім"ю не можливе. На даний час місце знаходження матері не відоме (а.с.39). Допитані у судовому засіданні свідки представники уповноважених служб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду підтвердили, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов"язків, безвідповідально ставиться до матеріального забезпечення дитини, мати не здійснює належного догляду за сином, в сім"ї не створено належних умов для утримання, виховання та розвитку дитини, [PERSON] відсутня за місцем проживання, місце перебування її не відоме, вихованням сина не займається. [PERSON] 28.07.2015 року притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, за ухилення від виконання батьківських обов"язків (а.с.13). У висновку опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області №17 від 29 листопада 2018 року, визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини позбавлення відповідачки батьківських прав (а.с.63), з яким суд погодитися не може за наступного. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка протягом 2015-2016 років вживала заходів до покращення поведінки та забезпечення дитині умов проживання, у зв`язку з чим дитину їй щоразу повертали, а соціальний супровід припинявся за досягнення позитивного результату, алкоголем вона не зловживає, від супроводу не відмовлялася, працювала, хоча й неофіційно, частково покращила умови проживання для дитини, відвідувала його у дитячому закладі, чому є підтвердження КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 19.03.2019 р., вийшла заміж 18.05.2018 року за гр. [PERSON] , який свідчив у суді про належну поведінку відповідача та їх бажання у подальшому приймати участь у вихованні дитини. Оскільки висновок ООП прийнятий без врахування всіх об"єктивних даних, то він є необґрунтованим. Крім того, висновок не містить даних яким чином позбавлення відповідачки батьківських прав буде в інтересах дитини. Враховуючи наведене, представлені позивачем докази в обґрунтування позову про позбавлення батьківських прав відповідачки не є достатніми для застосування такого виняткового заходу, однак є достатніми для висновку про відібрання дитини, оскільки повернення дитини відповідці за нестворення нею достатніх умов для проживання, незабезпечення сезонним одягом та іншими речами першої необхідності, непідтвердження джерел доходів є небезпечним для її життя та здоров`я. У відповідності до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Оскільки малолітній син відповідачки не отримує від неї грошової та іншої допомоги, дитина влаштована до державного закладу, аліменти підлягають примусовому стягненню. Під час вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, на прохання позивача, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, на підставі ч.3 ст.166 СК України. На підставі викладеного, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial