Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Виноградівської міської ради, в якому просить ухвалити рішення, яким зобов"язати відповідача ознайомити її з методикою отримання тарифу вартості тепла за 1 м2 площі або вирахувати вартість повної тепловіддачі за період з 2006 року по 2011 рік, та відшкодувати на її користь моральні і матеріальні збитки в сумі 25000 грн. Ухвалою суду від 19 березня 2014 року за клопотанням представника відповідача до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, було залучено КП "Виноградівтеплокомуненерго" та КП "Виноградівське УЖКГ". В обгрунтування позову позивач вказує на те, що з квітня 1974 року вона проживає (є власником) квартири [ADDRESS]. На протязі останніх 6-7 років в неї виник ряд претензій щодо якості комунальних послуг, які надаються міською котельнею ТКЕ та Виноградівським ВУЖКГ. Зокрема, основні зауваження до послуг з теплопостачання є наступними: низька якість теплової енергії, що надавалась, затримання із включенням подачі теплової енергії до її квартири під час опалювального сезону 2008-2009 р.р., неправильне нарахування оплати за тепло, зокрема, неврахування при цьому показників теплового лічильника, який знаходиться в підвалі будинку, в результаті чого їй нараховано борг в сумі 2500 грн., порушення порядку відключення від центрального опалення, передбаченого наказом № 4 від 22 листопада 2005 року. Претензії до ВУЖКГ полягають в тому, що за 40 років експлуатації будинку, в якому вона, позивач, проживає не проводився його капітальний ремонт, відсутні димові канали для котлів та труби котлів проходять через отвори в несучих стінах в сторону, а не вгору, внаслідок чого запах та продукти згоряння проникають в житлові приміщенні, та ін. З огляду на такі факти вважає, що має місце неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов"язань, чим порушуються її права як споживача житлово-комунальних послуг згідно із Законами України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про захист прав споживачів", а тому вимушена звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Виноградівської міської ради Кавуля Г.Ю., який діє згідно довіреності № 02-21/51 від 16 січня 2014 року, в судовому засіданні позов не визнав з тих мотивів, що Виноградівська міська рада не є належним відповідачем у даній справі та надав пояснення, аналогічні викладеному в письмовому запереченні на позов, долученому до матеріалів справи. Вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому просить суд в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - КП "Виноградівтеплокомуненерго" Назаренко В.М. та п редставник третьої особи - Виноградівського виробничого управління житлово-комунального господарства Дзопко М.З., яка діє згідно довіреності № 5 від 06 січня 2014 року, в судовому засіданні проти позову заперечували та підтримали позицію представника Виноградівської міської ради. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача Кавуля Г.Ю., представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - КП "Виноградівтеплокомуненерго" Назаренко В.М. та Виноградівського виробничого управління житлово-комунального господарства Дзопко М.З., з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг споживачам - фізичним особам врегульовані Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", іншими законами та рядом підзаконних нормативно-правових актів. Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], з 1974 року позивачка проживає в даній квартирі та користується житлово-комунальними послугами. Послуги з центрального опалення та постачання гарячої води надаються позивачеві КП "Виноградівтеплокомуненерго" згідно Договору № 0167 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного 06 липня 2006 року між Виноградівським комунальним підприємством "Виноградівтеплокомуненерго" в особі Назаренко В.М. (виконавець) та позивачем (споживач). У відповідності до умов даного Договору КП "Виноградівтеплокомуненерго" зобов"язалось надавати позивачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а позивач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. На підставі договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 25 жовтня 2006 року, укладеного між Виноградівським УЖКГ (власник будинку) в особі начальника Білинець М.П. та власником квартири - позивачем їй надаються послуги з обслуговування та ремонту житлового будинку. Умовами вказаного договору передбачено, що Виноградівське УЖКГ зобов"язалось забезпечити виконання всього комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створенню необхідних умов мешкання в будинку позивачеві та мешкаючим з нею особам згідно з вимогами правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій, а позивач взяла на себе обов"язки своєчасно інформувати власника будинку про виявлені несправності елементів квартири, будинку, своєчасно вносити плату за санітарне обслуговування прибудинкової території, та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування будинку відповідно до загальної площі квартири, на ремонт відповідно до відновної вартості квартири, а також за комунальні та інші послуги. Наведені обставини стверджуються поясненнями позивача, представника відповідача, представників третіх осіб в судовому засіданні та копіями згаданих вище договорів (а.с. 5, 6, 32) та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались. Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин, позивачка, як споживач житлово-комунальних послуг, перебуває у договірних відносинах із КП "Виноградівтеплокомуненерго" та КП "Виноградівське УЖКГ". Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У процесі споживання житлово-комунальних послуг, які надаються комунальними підприємствами, що є третім особами у справі, у позивача виникли претензії щодо їх якості, порядку надання, нарахування оплати за їх споживання та ін. При розгляді даного спору суд виходить з того, що окремі із викладених претензій позивачки вже досліджувались в судовому порядку в ході розгляду Виноградівським районним судом цивільної справи за позовом [PERSON] до керівника КП "Виноградівтеплокомуненерго" Назаренко В.М. про зобов"язання відповідача вчинити певні дії та відшкодування збитків. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2013 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Інші з викладених претензій не підлягають дослідженню в рамках судового розгляду даної цивільної справи, оскільки, як вказувалось вище, виникли між учасниками договірних відносин - між позивачем, як споживачем житлово-комунальних послуг, та комунальними підприємствами - третіми особами у справі, які мають зобов"язання перед позивачем щодо надання їх на умовах, встановлених укладеними договорами. В цій частині суд приймає до уваги пояснення представника відповідача та представників третіх осіб в судовому засіданні щодо того, що відповідач не є учасником договірних відносин, які існують між позивачем та третіми особами. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг. Так, у відповідності до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 7 даного Закону до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням. Маючи претензії щодо надання житлово-комунальних послуг КП "Виноградівтеплокомуненерго" та КП "Виноградівське УЖКГ", позивач виклала їх у позові, пред"явленому до органу місцевого самоврядування - Виноградівської міської ради в якості обставин, якими вона обгрунтовує свої вимоги до відповідача. Зокрема, позивач констатує в позові та своїх поясненнях в судовому засіданні факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов"язань, проте не зазначає, які саме зобов"язання має відповідач перед нею та в чому виявилось їх неналежне виконання. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідачем порушено її права як споживача, передбачені Законом України "Про захист прав споживачів" та Законом України "Про житлово-комунальні послуги". При цьому не вказує, які саме права та якими діями відповідача порушено. Відсутність чіткого визначення того, яке право позивачки порушено, унеможливлює його судовий захист в даному судовому процесі. В якості способу захисту свого права, порушеного, на думку позивача, діями відповідача, позивач обрала зобов"язання відповідача ознайомити її з методикою отримання тарифу вартості тепла за 1 кв.м. площі або вирахувати вартість повної тепловіддачі за певний період. З пояснень сторін в судовому засіданні та досліджених судом письмових доказів вбачається, що з цього приводу спір відсутній, оскільки позивач не зверталась з таким питанням до відповідача, а також, як пояснила представник відповідача, методика формування тарифу тепла визначена підзаконним нормативно-правовим актом. Крім того, вибраний позивачем спосіб захисту не передбачений ст.16 ЦК України, якою закріплено способи захисту цивільних прав та інтересів. Так, відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Абзацом 2 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, проте позивачем не наведено, що даний спосіб захисту передбачений укладеним договором чи законом. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, нею надано суду ряд письмових доказів, зокрема: копія звернення до Міністерства регіонального розвитку, будівництва і ЖКГ України від без дати (а.с. 7), відповідь Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області від 08.02.2012 року № 7//7-139 (а.с. 8), копія рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області "Про припинення КП "Виноградівтеплокуменерего" надання послуг з централізованого постачання будинків багатоповерхової забудови та інших споживачів" від 14 квітня 2011 року № 116 (а.с. 10), копія плану Поверхів будівлі літери "А" по вулиці Корятовича будинок № 3/16 (а.с. 11), копія претензії позивача до виконання постачальником теп ла умов договору № 0167 від 06.07.2006 р. (а.с. 12, 13), копія акту-претензії позивача з приводу якості надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання від 08.12.2008 р. (а.с. 14), копія відповіді КП "Виноградівтеплокомуненерго" вих № 27 від 04.03.2011 року (а.с. 15), копія попередження КП "Виноградівтеплокомунерерго" вих. № 87 від 15.11.2013 р. (а.с. 16), копія відповіді КП "Виноградівтеплокомуненерго" від 05.05.2009 р. вих. № 61 (а.с. 17, 18), копія висновку № 138 щодо розрахунку економічно обгрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг від 15.10.2008 р., наданого Державною інспекцією з контролю за цінами в Закарпатській області (а.с. 19), копія відповіді Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 08.10.2009 р. № 11/13-10683 (а.с. 20, 21), копія звернення позивача до голови територіального Закарпатського відділу Антимонопольного комітету від 16.05.2012 р. (а.с. 23), копії звернень позивача до директора "Виноградівтеплокомуненерго" від 01.04.2011 р. (а.с. 25), від 26.03.2008 р. (а.с. 28), від 20.11.2008 р. (а.с. 29), копії звернень позивача до ВУЖКГ від 10.03.2009 р. (а.с. 30), від 30.05.2009 р. (а.с. 31). Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Дослідивши вказані вище докази в судовому засіданні та оцінивши їх належність, суд вважає, що дані докази не містять інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення даної справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення, оскільки не підтверджують і не спростовують факт порушення права позивача відповідачем. Також позивач надала суду копії своїх звернень до відповідача від 30.05.2013 р. (а.с. 22), від 07.07.2011 р. (а.с. 24), від 21.08.2010 р. (а.с. 26) та від 07.08.2009 р. (а.с. 27), копію відповіді відповідача № 02-9/3414 від 04.11.2013 р. (а.с. 34) та копію відповіді відповідача № 02-9/1708 від 21.06.2013 р. (а.с. 34). В результаті дослідження даних доказів суд встановив, що ці звернення стосувались перерахунку плати за спожиту позивачем теплову енергію, позивач у них викладала своє бачення того, як слід нараховувати плату за послуги з теплопостачання, та порушені в зверненнях питання підлягали врегулюванню виключно між позивачем та КП "Виноградівтеплокомуненерго", а тому суд не може покласти дані докази в основу свого рішення про задоволення позовних вимог. Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди також є безпідставними з огляду на встановлені судом обставини та з таких мотивів. Так, позивач вважає, що діями відповідача їй завдано шкоду, при цьому покликається на положення ст.ст.610,621,623 ЦК України, які стосуються відповідальності за порушення зобов"язання. Зокрема, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Проте, судом встановлено, що відповідач не є суб"єктом договірних відносин між позивачем та комунальними підприємствами, які надають позивачеві житлово-комунальні послуги. Складові поняття збитків законодавець визначив у ч.2 ст.22 ЦК України, згідно якої збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, підставою для відшкодування збитків є наявність порушеного права. Аналогічна підстава дає право особі на відшкодування моральної шкоди. Між тим, згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 2 ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Так, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі по 10.000 грн., суд виходить з того, що норми ст.23 ЦК України гарантують право громадянина на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. При з»ясування фактів, з якими закон пов»язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст.1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов»язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватись при визначенні розміру відшкодування. Зокрема, згідно ч.1 зазначеної норми закону моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до роз»яснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов»язковому з»ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та винна останього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з»ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями вони заподіянні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходить при цьому В судовому засіданні позивачка, обгрунтовуючи свої вимоги в цій частині позову, не довела належними та достовірними доказами факт спричинення їй відповідачем моральних страждань, а відтак заподіяння у зв"язку з цим моральної шкоди, не надала суду належного обгрунтування характеру та обсягу заподіяних їй відповідачами моральних та фізичних страждань і що вони причинно пов"язані саме з поведінкою відповідачів, а також з чого вона виходила, визначаючи даний розмір. З огляду на те, що в судовому засіданні не встановлено факт порушення прав позивача діями відповідача, оскільки позивач не навела жодних достовірних та належних доказів на обгрунтування обставин, які б підтверджували протиправність поведінки відповідача щодо неї, та не надала доказів цього, підстави для відшкодування їй відповідачем шкоди відсутні. Отже, суд приходить до висновку, що позивачка не довела суду свого позову, що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, при цьому суд створив всі умови для змагального процесу, роз»яснив позивачці її права та обов»язки. На підставі наведеного суд вважає, що у діях відповідача відсутні протиправність дій, вина та причинний зв»язок з можливим спричиненням моральної шкоди позивачці, про що зазначено вище. Оцінивши у відповідності до ст.212 ЦПК України належність, допустимість і достовірність кожного, наданого позивачем доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд обгрунтовано дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог та

Outcome: dismissed