Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

у лютому 2018 року [PERSON] звернувся у суд з позовом про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 19.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 2 077 400 грн., що на день підписання договору еквівалентно 260 000 доларів США, а [PERSON] зобов"язувалася повернути всю позику не пізніше ніж через 3 роки з моменту укладення цього договору, тобто до 19 грудня 2014 року. В забезпечення виконання зобов"язань за договором позики 19.12.2011 року між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором позики в повному обсязі, однак [PERSON] свої зобов`язання не виконує, жодних грошових коштів не повернула. У зв"язку із порушенням умов договору позики [PERSON] 28.11.2016 р. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазаревої Л.І. із заявою про передачу [PERSON] повідомлення про прострочення повернення грошових коштів. Відповідно до п. 4.2.2 договору іпотеки іпотекодержатель вправі звернутись до нотаріуса для вчинення вконавчого напису або до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію. Намагаючись задовольнити свої вимоги у позасудовому порядку, позивачу стало відомо про те, що 23.11.2017 року постановою № 55240159 приватного виконавця Мілоцького О.Л. накладено арешт на все майно боржника - [PERSON] , у зв"язку з чим позивач позбавлений можливості звернути стягнення на вищевказану квартиру. Позивач зазначає, що реалізація заставного майна в межах виконавчого провадження № 55240159 є неможливою. У зв"язку з порушенням боржником основного зобов"язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Оскільки вищевказана квартира була передана в іпотеку 19 грудня 2011 року, а постанова по накладення арешту на майно боржника винесена 23.11.2017 р., [PERSON] має переважне право звернення стягнення на предмет обмеження. У зв"язку із накладенням приватним виконавцем Міловацьким О.Л. арешту на все майно [PERSON] , [PERSON] позбавлений можливості задовольнити свої вимоги у позасудовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому і виникла необхідність зняття арешту з належної відповідачу квартири. За таких підстав, позивач просить суд зняти арешт з алежної [PERSON] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , який накладено приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. в рамках виконавчого провадження № 55240159 на підставі постанови на арешт майна боржника від 23 листопада 2017 року. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 23) Відповідачі відзив до суду не надіслали. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. У судове засідання відповідачі не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені судом у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мілоцькиий О.Л. в судове засідання не з"явився. В письмових поясненнях просить розглянути справу без його участі. (а.с. 30) Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що 19 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 2 077 400 грн., що на день підписання договору еквівалентно 260 000 доларів США, а [PERSON] зобов"язувалася повернути всю позику не пізніше ніж через 3 роки з моменту укладення цього договору, тобто до 19 грудня 2014 року. (а.с. 8) В забезпечення виконання зобов"язань за договором позики 19.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В., відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. (а.с. 10) Позивач зазначає, що він виконав свої зобов`язання за договором позики в повному обсязі, однак [PERSON] свої зобов`язання не виконує, жодних грошових коштів не повернула. У зв"язку із порушенням умов договору позики [PERSON] 28.11.2016 р. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазаревої Л.І. із заявою про передачу [PERSON] повідомлення про прострочення повернення грошових коштів. Також цією заявою зазначено, що у разі не виконання позичальником добровільно умов договору позики, заявник змушений буде звернутися до відповідних органів за захистом своїх прав. (а.с. 14) Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 010210913047 5 вбачаєтся, що [PERSON] отримала вищевказану заяву 30.11.2016 р. особисто, проте і після цього грошові кошти нею не поверталися. (а.с. 15) Згідно п. 3.2.3 договору іпотеки іпотеклдержатель має право остроково звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його та/або вимагати від іпотекодавця дострокового виконання зобов"язань, що випливають із договорів позики, за умови невиконання іпотекодавцем зобов"язань за договором позики. Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки та його реалізацію незалежно від настання строку виконання іпотекодавцем будь-яких зобов"язань за договором позики - при виникненні підстав, вказаних у п. 3.2.3 договору. Згідно п. 4.2.1 договору іпотеки передбачена можливість позисудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом: передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов"язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку". У випадку прийняття рішення іпотекодержателем про задоволення своїх вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, застереження в цьому договорі є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Пункт 4.2.2 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель вправі звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису або до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію. Намагаючись задовольнити свої вимоги у позасудовому порядку, позивачу стало відомо про те, що 23.11.2017 року постановою № 55240159 приватного виконавця Мілоцького О.Л. накладено арешт на все майно боржника - [PERSON] (а.с. 16, 17) Звертаючись у суд, позивач зазначає, що реалізація заставного майна в межах виконавчого провадження № 55240159 є неможливою. У зв"язку з порушенням боржником основного зобов"язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Оскільки вищевказана квартира була передана в іпотеку 19 грудня 2011 року, а постанова по накладення арешту на майно боржника винесена 23.11.2017 р., [PERSON] має переважне право звернення стягнення на предмет обмеження. У зв"язку із накладенням приватним виконавцем Міловацьким О.Л. арешту на все майно [PERSON] , [PERSON] позбавлений можливості задовольнити свої вимоги у позасудовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому і виникла необхідність зняття арешту з належної відповідачу квартири. Суд погоджується з доводами позивача та вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відомості про наявність арешту предмета іпотеки підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна від 16 липня 2019 року. За приписами статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною першою статті 578 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. У статті 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України). За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 17 жовтня 2018 року у справі № 6-13цс14, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Порядок скасування арешту, накладеного в межах виконання рішення, встановлений статтею 60 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», відповідно до частини п`ятої якої у інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. Судом встановлено, що квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , було передано в іпотеку 19.12.2011 року, а оспорюваний арешт накладено приватним виконавцем 23.11.2017 року, тобто під час існування чинної застави. Обставин існування будь-якої іншої державної реєстрації іпотеки згаданої квартири до 19.12.2011 року судом не встановлено, а тому позивач має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна, перешкодою чому є наявний арешт. Таким чином. позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як обгрунтовані. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved