Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

26 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовом до Дитячо-юнацького спортивного оздоровчого комплексу Управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. 29.02.2016 року Корабельним районним судом м. Миколаєва провадження по зазначеній справі було відкрито. 13.12.2016 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва було відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог. 13.12.2016 року додатковим рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва доповнено резолютивну частину рішення від 13.12.2016 року по зазначеній справі, вказавши, що " [PERSON] відмовлено в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.". 25.05.2017 року апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Беспрозванного Дмитра Олександровича відхилено, рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2016 року та додаткове рішення від 21 березня 2017 року залишено без змін. 30.05.2018 року Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Касаційну скаргу Беспрозванного Дмитра Олександровича в інтересах [PERSON] задоволено частково. Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2017 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 09.07.2018 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва провадження по зазначеній справі було відкрито та призначено до судового розгляду. 27.11.2018 року позивач [PERSON] , надала через канцелярію суду уточнену позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами, зокрема просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ директора ДЮСОК Управління у справах фізичної культури та спорту Миколаївської міської ради № 217-к від 28 січня 2016 року про звільнення [PERSON] , сторожа ДЮСОК Управління у справах фізичної культури та спорту Миколаївської міської ради, з 28.01.2016 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п.З ст. 40 КЗпП України; поновити [PERSON] на посаді сторожа Дитячо-юнацького спортивно-оздоровчого комплексу Управління у справах фізичної культури та спорту Миколаївської міської ради з 28 січня 2016 року. стягнути з Дитячо-юнацького спортивно-оздоровчого комплексу Управління у справах фізичної культури та спорту Миколаївської міської ради та Управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської Ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.01.2016 року і по день прийняття рішення суду; стягнути з Дитячо-юнацького спортивно-оздоровчого комплексу Управління у справах фізичної культури та спорту Миколаївської міської ради та Управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської Ради на її користь моральну шкоду в сумі 5 000 гривень. Крім того, 27.11.2018 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва, за клопотанням позивача [PERSON] , до участі у справі залучено співвідповідача - Управління у справах фізичної культури та спорту Миколаївської міської ради. Позовна заява мотивована тим, що вона працювала в ДЮСОК з 21 лютого 2005 року на посаді гардеробника, а з 22 серпня 2005 року - на посаді сторожа яхт-клубу. Наказом директора ДЮСОК від 28 січня 2016 року № 217-к позивач звільнена із займаної посади згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання службових обов`язків. Підставою для звільнення є три доповідні начальника яхт-клубу протягом двох днів з 11 до 12 січня 2016 року та догана за непідписання посадової інструкції. Позивач вважає своє звільнення незаконним та безпідставним з тих причин, що систематичне невиконання службових обов`язків сталося раптово за два дні в січні 2016 року. Крім того, відповідач порушив порядок накладення дисциплінарного стягнення, оскільки відповідно до статті 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі та повідомляється працівникові під розписку. Причини звільнення, наведені в наказі від 28 січня 2016 року № 217-к, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки зміст сфабрикованих звинувачень до її відома не доводився. Вважає, що дійсною причиною звільнення була помста начальника яхт-клубу [PERSON] , оскільки протягом роботи позивач була свідком всіх порушень (підписувала акти як свідок при розслідуванні діяльності яхт-клубу), які мали місце в яхт-клубі. Незаконним звільненням було завдано моральних страждань, які виявилися у погіршенні здоров`я, погіршенні стосунків з оточуючими. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила визнати відповідний наказ про звільнення незаконним та скасувати його, поновити її на роботі на посаді сторожа яхт-клубу, стягнути з відповідачів на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з часу звільнення до дати поновлення її на роботі та моральну шкоду, заподіяну незаконними діями відповідача, в розмірі 5 000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] , та її представник адвокат Безпрозванний Д.О., уточненні позовні вимоги, підтримали в повному обсязі, просили про їх задоволення. Представник відповідача ДЮСОК - Семенов Ю.С., в судовому засіданні уточнений позов не визнав, категорично заперечував проти його задоволення. Крім того, надав до суду рішення Миколаївської міської ради № 34/31 від 10 січня 2018 року, відповідно до якого Дитячо-юнацький спортивно - оздоровчий комплекс було перейменовано на Комплексну дитячо-юнацьку школу "Олімп". Однак доказів на підвердження відповідних змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формуван, останнім суду не надано. Представник відповідача Управління у справах фізичної культури та спорту Миколаївської міської ради - Малявін Р.В., у судовому засіданні зазначив, що процес внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формуван, у зв"язку із перейменуванням триває та ще не завершився. Стосовно позовних вимог позивача заперечував щодо їх задоволення. Суд, заслухавши сторін по справі, надавши належну оцінку письмовим доказам, показанням свідків, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожний має право на справедливий суд, а також право на ефективний засіб правового захисту, чиї права та свободи визнані конвенцією було порушено. Згідно зі статтею 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір - є угода між працівником і власником підприємства, установи або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Стаття 147 КЗпП України визначає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Згідно зі статтями 148,149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється противоправне винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов`язків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Судом встановлено, що відповідно до Статуту, зареєстрованого реєстраційно-ліцензійною палатою виконкому міської ради м. Миколаєва 10 квітня 2002 року, з наступними змінами (далі - Статут) ДЮСОК є юридичною особою, засновником якого є міська рада, і підпорядкований безпосередньо Управлінню у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради. [PERSON] працювала в ДЮСОК з 21 лютого 2005 року на посаді гардеробника, а з 22 серпня 2005 року - на посаді сторожа яхт-клубу. Згідно із законодавством України і на основі Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 16 лютого 1998 року № 24, роботодавець розробляє та затверджує посадові інструкції для керівників, професіоналів та фахівців, ураховуючи конкретні завдання та обов`язки, функції, права, відповідальність працівників цих груп та особливість штатного розпису підприємства, установи, організації. Для технічних службовців і робітників, у разі необхідності, розробляються робочі інструкції. Позивач ознайомлена із затвердженими директором ДЮСОК 02 січня 2014 року обов`язками сторожа яхт-клубу. Наказом директора ДЮСОК від 01 жовтня 2015 року № 170/2-х затверджені та введені нові посадові інструкції для працівників ДЮСОК. Посадові інструкції в попередній редакції втратили чинність. Як випливає з пункту 3 посадової інструкції, сторож у своїй роботі керується правилами та інструкцією з охорони будівель та споруд, загальними правилами та нормами охорони праці, виробничої санітарії та протипожежного захисту, а також Статутом і Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими наказом директора ДЮСОК від 23 липня 2015 року № 151 (далі - Правила), та цією інструкцією. За невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Правил ДЮСОК, законних наказів і розпоряджень адміністрації та інших локальних актів, посадових обов`язків, встановлених цією інстанцією, сторож несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством (пункт 4.1 цієї посадової інструкції). Усі сторожі установи ознайомилися з посадовою інструкцією, за винятком позивача. Директор яхт-клубу неодноразово намагалася ознайомити позивача з її посадовими обов`язками 16 жовтня та 02 листопада 2015 року, проте кожного разу отримувала відмову, про що складено відповідні акти. Вкотре, 03 грудня 2015 року начальник яхт-клубу запропонував позивачу ознайомитися з посадовою інструкцією, проте вона знову відмовилася. 24 грудня 2015 року в присутності директора ДЮСОК, заступників директора та начальника яхт-клубу [PERSON] , ознайомилася з посадовою інструкцією, проте висловила свою категоричну незгоду з нею, оскільки, на її думку, вона не відповідає інструкції сторожа. Наказом директора ДЮСОК від 01 грудня 2015 року № 182-х змінений графік роботи сторожів яхт-клубу та з 01 лютого 2016 року встановлено наступний режим роботи сторожа [PERSON] : з 11.00 до 19.00, вихідні - субота, неділя; інші дні з 19.00 до 8.00, вихідні та святкові дні 24 год. (з 8.00 до 8.00) - згідно із встановленим графіком. Із цим наказом [PERSON] , ознайомлена (директор ДЮСОК прочитав наказ вголос), однак від його підписання відмовилася, про що був складений відповідний акт. Наказом директора ДЮСОК від 01 грудня 2015 року № 183-х у зв`язку з виробничою необхідністю змінений режим праці сторожів та встановлений такий режим роботи для сторожів яхт-клубу: з 12.00 до 20.00 (1 день), з 20.00-8.00 (2 день), вихідний (3 день), субота та неділя, святкові дні з 8.00 до 20.00 та з 20.00 до 08.00. Наказом директора ДЮСОК від 24 грудня 2015 року № 189-х [PERSON] , за постійне порушення трудової дисципліни, а саме: відмову підписати посадову інструкцію, відмову ознайомитися та підписати наказ про зміну режиму праці сторожів від 1 грудня 2015 року № 182-х, винесено догану. Наказом директора ДЮСОК від 28 січня 2016 року № 217-к [PERSON] , звільнено із займаної посади згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставами цього наказу вказані: догана, оголошена наказом від 24 грудня 2015 року № 189-х, доповідні начальника яхт-клубу від 11 січня 2016 року № 97, від 11 січня 2016 року № 96, доповідна робітників яхт-клубу від 12 січня 2016 року № 99 та протокол засідання зборів трудового колективу від 28 січня 2016 року № 1. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, яке повинно бути протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог п. 3 ст. 40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягають встановленню судом при вирішенні спору про законність звільнення [PERSON] з цих підстав, є такі: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за одне й те ж саме порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано одне дисциплінарне стягнення: або догана, або звільнення. У силу ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року N 9, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі. Роботодавець має навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Безпосередні обов`язки працюючих закріплені у ст. 139 КЗпП України та правилах внутрішнього трудового розпорядку. Завдання та обов`язки працівника, його права та відповідальність закріплюються у трудовому договорі. Саме за невиконання або неналежне виконання працівником з його вини таких трудових обов`язків може настати дисциплінарна відповідальність цього працівника. Так, за правовим змістом указаної матеріальної норми під систематичністю розуміється застосування дисциплінарних заходів за два та більше випадки невиконання службових обов`язків. У разі переведення працівника, якому оголошено догану, на іншу роботу (за іншою посадою чи професією) на тому самому підприємстві, догана залишиться чинною до її зняття в установленому порядку, оскільки при переведенні працівника на іншу роботу змінюється лише його трудова функція, а сам договір залишається чинним. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено правило згідно з якою, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У справах про поновлення на роботі обов`язок доведення правомірності звільнення працівника з ініціативи роботодавця лежить саме на роботодавцеві. Дослідивши зібрані по справі докази, зокрема доповідні начальника яхт-клубу від 11 січня 2016 року № 97, від 11 січня 2016 року № 96, доповідну робітників яхт-клубу від 12 січня 2016 року № 99 та протокол засідання зборів трудового колективу від 28 січня 2016 року за № 1, суд встановив, що позивач [PERSON] під час виконання своїх трудових обов"язків не допустила порушень, які мали ознаки дисциплінарних. Крім того, судом також не встановлена систематичність невиконання позивачем без поважних причин своїх трудових обов"язків. З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача [PERSON] щодо визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування та поновлення на роботі на посаді сторожа яхт-клубу підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, то за розрахунком суду ця сума становить 141 009, 24 грн. (з 28.01.2016 року і по день прийняття рішення суду - 16.09.2019 року) та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Також стягненню з відповідачів на користь позивача [PERSON] підлягає сума заявленої моральної шкоди, заподіяної незаконними діями відповідача, в розмірі 5 000,00 грн. Крім того, на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір враховуючи позовні вимоги майнового характеру в розмірі 768, 40 грн., та немайнового в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved