Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у частці від доходу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.11.2000 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні. 19.06.2014 року Виноградівським районним судом винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Позивачка вже більше шести місяців проживає окремо від відповідача, на цей час відповідач надав матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1100,00 грн. Позивачка працює дитячим стоматологом Виноградівської РЛ, отримує заробіток в розмірі 1600,00 грн. на місяць і інших доходів не має. Відповідач має регулярний дохід, працює начальником ІТТ Виноградівського РВ. Позивачка вважає, що останній повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 2/5 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршим сином повноліття. Позивачка в судове засідання не з"явилася. Подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтв про народження, серії [NUMBER], виданого МВ РАГС Львівського обласного управління юстиції 22.11.2002 року та серії [NUMBER], виданого ВДРАЦС Виноградівського РУЮ 06.11.2012 року, батьками [PERSON] та [PERSON] є сторони по справі. Рішенням Виноградівського районного суду у справі №299/707/14-ц від 19.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Обов"язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 СК України, є обов"язок піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів наявності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину суду не надано. Отже, суд приходить до висновку, що звернення позивачки із позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей є підставним. З огляду на те, що відповідач має регулярний дохід, аліменти на дітей слід визначати в частці заробітку (доходу) батька відповідно до ст.183 СК України. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також те, що відповідач має регулярний дохід. Відповідно до ч.6 ст.6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов"язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім"ї. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Суд констатує, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років та від шести до вісімнадцяти років встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 719-VII та на час розгляду справи становить, відповідно, 1032 грн. і 1286,00 грн. Окрім цього, відповідач, є здоровим, має регулярний дохід та не має на утриманні інших осіб, у разі зміни матеріального або сімейного стану чи погіршення здоров'я має право звернутись до суду для зменшення розміру аліментів у відповідності до ст. 192 СК України. Отже, оцінивши подані сторонами та досліджені під час судового розгляду справи докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що звернення позивачки є підставним, позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved