Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 21 червня 2011 року, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 09 червня 2015 року сторонам у справі надавався час на примирення, строком на два місяці. 10 серпня 2015 року провадження по справі поновлено. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що сімейні та подружні відносини з відповідачем припинили у травні 2015 року через негідну поведінку чоловіка, який вживав спиртне, ображав її та застосовував фізичну силу. Питання поділу майна вирішили у добровільному порядку. Визначилися також про проживання дітей з матір"ю і про їх утримання від батька, сплатою аліментів. Мір до збереження сім"ї не приймали. Відповідач позовні вимоги визнав. Підтвердив про втрату їх подружжям почуттів, що слугували основою шлюбного союзу та не бажання позивачки продовжувати з ним сімейні відносини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя зареєструвало шлюб 21 червня 2011 року у Виконавчому комітеті Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, про що вчинено актовий запис №2 і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно записів у свідоцтвах про народження серії [NUMBER], [NUMBER] сторони у справі є батьками малолітніх сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Позивачка заявила, що вони з відповідачем проживають окремо з травня 2015 року. Відповідач вказаної обставини не заперечив. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивачка пред'явила позов про розірвання шлюбу. В силу ст.112 СК України та відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи суд встановив, що подружжя однією сім'єю не проживають. Причиною розпаду сім'ї слугувала втрата сторонами один до одного почуттів, які були основою шлюбного союзу, різність поглядів на життя та взаємні образи. Позивачка ствердила про негідну поведінку чоловіка та побої. Обидві сторони заявили, про небажання продовжувати сімейні відносини. Суд визнає, що обстановка, яка склалася у сім"ї, може негативно відобразитися на стані психологічного здоров"я дітей. Враховуючи встановлені обставини та категоричність позиції сторін, суд рахує недоцільним, відповідно до ст.111 СК України, прийняття додатково мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, постільки існування шлюбу є формальним, обстановка у сім"ї містить загрозу для психологічного здоров"я як позивачки так і дітей. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог. У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки розміру понесених судових витрат по сплаті судового збору за квитанцією від 02 червня 2015 року (а.с.1).

Outcome: approved