Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

13.10.2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], 3-ої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про визначення часток у земельній ділянці, що по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2013р. власниками земельної ділянки по [ADDRESS] являються покійний [PERSON], який помер [INFO] року та відповідачі [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадкоємцем майна померлого є позивачка. Спадкове майно включає в себе частину земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Львів, [ADDRESS]. Позивачка подала до 3-ої особи заяву про прийняття спадщини, однак 08.10.2014 року отримала лист-відмову, яким їй було роз"яснено, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину у зв"язку з тим, що не визначено частки спадкодавця у праві власності на земельну ділянку. Оскільки право спільної сумісної власності передбачає рівний обсяг прав та обов"язків щодо спільного майна, вважає, що правомірним та справедливим буде визначення, що кожному із співвласників на праві спільної часткової власності належить 13 частина спірної земельної ділянки. Тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з"явилась, її інтереси згідно доручення представляє представник [PERSON], який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з"явились, подали суду належно завірені заяви про визнання позову, в яких просили слухати справу у їх відсутності, за таких обставин суд вважає, за можливе слухати справу у їх відсутності. Третя особа в судове засіданні не з"явилась, про день та час розгляду справи належним чином була повідомлена, а тому суд вважає, що слід справу розглянути у відсутності приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 368 ч. 1 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 372 ч.2 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 89 ЗК України Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб"єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як вбачається з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2013р. власниками земельної ділянки по [ADDRESS] являються покійний [PERSON], який помер [INFO] року та відповідачі [PERSON], [PERSON] без визначених часток у спільній власності. ( а. с. 4 ) Як вбачається із свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року у м. Винники - Львів, про що зроблено відповідний актовий запис № 1367 від 30.09.2013 року. (а. с. 6) Як вбачається із пояснень представника позивача та копії листа приватного нотаріуса - позивачка є спадкоємцем частки земельної ділянки по [ADDRESS] померлого [PERSON], проте для видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, частки у праві спільної сумісної власності мають бути визначеними. ( а. с. 11) Відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є підставним і кожному із співвласників спірної земельної ділянки на праві спільної часткової власності належить 13 частина земельної ділянки площею 0,0628 га по [ADDRESS].

Outcome: approved