Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку. У позові вказав, що відповідач зареєстрований та є власником квартири [NUMBER] в багатоквартирному будинку [ADDRESS]. В будинку діє внутрішньобудинкова система централізованого опалення і на вводі в будинок встановлено загальнобудинковий засіб обліку спожитої теплової енергії. ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води до вказаного багатоквартирного будинку, в якому мешкає відповідач. У 2008 році відповідач звернувся до підприємства з заявою про перегляд умов договору на теплопостачання в зв»язку з відключенням квартири від ЦО будинку. Проектною організацією, при виготовленні проекту влаштування індивідуального опалення, виконано розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається стояками і нагрівальними приладами приміщень місць загального користування (сходові клітини) та розподільчими трубопроводами розташованими у підвалі, при відключенні окремих приміщень від системи ЦО у зв»язку з улаштуванням автономного джерела теплопостачання. У вересні 2011 року відповідачем в квартирі встановлено індивідуальну (автономну) систему опалення та виконано роботи з відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання шляхом видимого розриву зварювальних приєднань радіаторів. В по-дальшому представниками ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», як теплопостачальною організацією, та Лубенським комунальним житлово-експлуатаційним управлінням, як балансоутримувачем будинку [ADDRESS], в якому знаходиться квартира відповідача, проведено обстеження місць загального користування даного будинку. За наслідками обстеження складено акт від 26.09.2012 року, в якому зазначені кількість під"їздів в будинку, наявність опалювальних приладів в під"їзді, де розташована квартира відповідача, їх технічна характеристика, довжина і діаметр розподільчих трубопроводів у підвалі. На підставі акту обстеження виконано розрахунки кількості теплової енергії на опалення місць загального користування відносно квартири відповідача. Плата нарахована тільки за опалювальний період відповідно до чинних тарифів на теплову енергію. Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем такі послуги надаються, а відповідач їх приймає , від них не відмовляється і тому зобов"язаний проводити їх оплату. В зв"язку з не оплатою опалення місць загального користування будинку в опалювальні періоди з липня 2011 по жовтень 2014 роки у відповідача виникла заборгованість в сумі 896 грн.94 коп. На вимоги позивача проводити оплату спожитої теплової енергії відповідач не реагує, заборгованість не погашає. Позивач прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за опалення місць загального користування у багатоквартирному будинку в сумі 896 грн.94 коп. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що він ніякого договору про надання послуг з теплопостачанням з позивачем не укладав в зв"язку з чим ніяких зобов"язань по оплаті за опалення місць загального користування в нього немає, розмір заборгованості є невірним, вимоги позивача є безпідставними і тому прохав відмовити в задоволенні позову, одночасно прохаючи суд застосувати строк позовної давності в 3 роки. Дослідивши матеріали, докази справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно із ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Встановлено, що багатоквартирний будинок [ADDRESS] має систему централізованого опалення. Відповідач [PERSON]. проживає та зареєстрований в квартирі [NUMBER] багатоквартирного будинку по [ADDRESS]. (а.с.6). За заявою відповідача його квартира відключена від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання з липня 2011 року, у звязку із облаштуванням автономного джерела теплозабезпечення. (а.с.13) і з того часу нарахування плати за поставку теплової енергії до квартири відключеної від системи централізованого опалення не проводиться. Проектною організацією, при виготовленні проекту влаштування індивідуального опалення, виконано розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається стояками і нагрівальними приладами приміщень місць загального користування (сходова клітина) та розподільчими трубопроводами у підвалі, при відключенні окремих квартир від системи ЦО (а.с.11-12). Згідно акту обстеження місць загального користування житлового будинку по [ADDRESS] від 26.09.2012 року підтверджується розташування на сходових клітинах приладів опалення, а в підвалі розподільчих трубопроводів централізованого опалення, їх довжина та діаметр (а.с.14). На підставі вказаного акту обстеження від 26.09.2012 року було проведено нові розрахунки витрат теплової енергії на опалення сходової клітки та кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами розташованими у підвалі багатоквартирного житлового будинку при відключенні окремих квартир від системи централізованого опалення. (а.с.15-16).Правовідносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05 № 630. Відповідно до п. 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення. Методика встановлює порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (п. 1.2 Методики). Судом встановлено, що в період з липня 2011 по жовтень 2014 роки оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку відповідач не проводив, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість в сумі 896 грн.94 коп. , що підтверджується письмовим розрахунком (а.с.27-28). Незважаючи на неодноразові письмові звернення погасити заборгованість відповідача не реагує, що підтверджується письмовими матеріалами. (а.с.29-31 ) Розрахунок заборгованості було проведено згідно з вимогами чинного законодавства, з урахуванням встановлених розпорядженнями міського голови періодів опалювального сезону, рішень Полтавської обласної ради про тарифи на послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а також постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України про встановлення тарифів на теплову енергію. ( а.с.20-30). На вимогу позивача про погашення заборгованості за послуги з опалення місць загального користування відповідач не реагує. Отримуючи комунальні послуги, відповідачі зобов'язані вносити за них плату, яка відповідно до п.п.18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630 здійснюється щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно ст.ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг із зобов'язанням оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобов'язується забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість за отримані послуги з опалення місць загального користування багатоквартирного будинку, розмір заборгованості підтверджено документально, суд вважає вимоги позивача правомірними. Разом з тим суд взяв до уваги те що в судовому засіданні відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. З урахуванням викладеного, клопотання відповідача та її представника суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про застосування трирічного строку позовної давності. При цьому, 3- х річний строк позовної давності слід обчислювати до моменту звернення позивача з заявою про видачу судового наказу (26.11.2014 року) про стягнення заборгованості, оскільки таке звернення перериває перебіг позовної давності. Цей період становить з 01.11.2011 року по 31.10.2014 року, враховуючи початок та закінчення опалювального сезону. Згідно розрахунку сума заборгованості відповідача за вказаний період становить -875 грн. 03 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При вирішенні питання щодо стягнення заборгованості суд крім вищенаведеного також взяв до уваги наступне. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно з ч.1 ст. 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, к сплаті податків, зборів, обов'язкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Цей обов'язок кореспондується споживачу теплової енергії також вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року за № 6-59 цс13. Отже, обовязок відповідача оплачувати послуги з теплопостачання зберігається навіть за відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на : 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води,…, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибуткових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, … тощо). При цьому, за визначенням наведеним у ст.1 Закону, внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку. Ствердження відповідача про те що , він ніякого договору про надання послуг з теплопостачанням з позивачем не укладав, в зв"язку з чим ніяких зобов"язань по оплаті за опалення місць загального користування в нього немає суд оцінює критично. Таке ствердження відповідача протирічать нормам Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, якими встановлено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Разом з тим суд взяв до уваги те що мешканці цього будинку в тому числі і відповідач [PERSON] перед відключенням своєї квартири від центрального опалення будинку взяли на себе зобов"язання щодо оплати опалення місць загального користування згідно розрахунків , що підтверджується заявою голови ОССБ "Громада 2008" , списком квартир, будинку в якому мешкає відповідач (а.с.46-47) Згідно п.10. технічних умов на відключення від мереж опалення та гарячого водопостачання , на підставі яких проведено відключення квартири позивача від центрального опалення будинку позивач зобов"язаний проводити оплату за опалення місць загального користування на підставі проектних розрахунків, згідно п. 2.7 Порядку. ( а.с.48). З даними технічними умовами позивач погодився. Отже відповідач зобов"язаний був проводити оплату за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку. Відповідно до п. 2.1.4. Методики, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 р. у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1. Загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою Q = SQ + Q , (2.3) МЗК МЗК втр. де SQ - кількість теплової енергії на опалення окремого МЗК к-того приміщення МЗК, Гкал; Q - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами Величина QВТР., (утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі) є лише однією зі складових загальної кількості теплової енергії на опалення МЗК. Іншою складовою є SQК МЗК (кількість теплової енергії на опалення окремого к-того приміщення МЗК). Як вбачається з наданого розрахунку, позивачем при розрахунку загальної фактичної кількості теплової енергії на опалення застосовувався коефіцієнт К, що враховує показники фактичної температури зовнішнього повітря та кількості діб в розрахунковому місяці опалювального сезону. Сума, яка підлягає оплаті відповідачем, розрахована пропорційно його площі щодо загальної опалювальної площі будинку, що відповідає вимогам зазначених нормативно-правових актів. Доказів , які б могли спростувати розмір нарахованої заборгованості по оплаті опалення місць загального користування відповідач суду не надав, одночасно вважаючи розмір боргу невірним. Враховуючи вищенаведені обставини суд визнав позовні вимоги правомірними, які підлягають задоволенню частково. Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав відповідає умовам ст. 16 ЦК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам. При цьому суд враховує роз'яснення викладені в постанові пленуму ВССУ РЦКС від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно яких вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Outcome: partial