Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22788,85 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи не прибув, проте згідно письмового клопотання зазначив, що розгляд справи можливий за його відсутноті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з'явився, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав. Суд, враховуючи клопотання представника позивача, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.07.2012 року [PERSON], [INFO], отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов"язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідно до п.1.1.12.9 Правил боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку, зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов"язань. Згідно cт. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Відповідач умови договору не виконував, у зв"язку з чим, станом на 21.11.2017 року, має заборгованість у розмірі 22788,85 грн. Заборгованість відповідача, складається з: 6990,46 грн. - заборгованість за кредитом; 7489,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6747,98 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф ( фіксована частина), 1061,37 грн. - штраф ( процентна складова). Щодо заявлених до стягнення сум штрафів в розмірах 500 грн. та 1061,37 грн., то суд при вирішенні цих позовних вимог приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 р. по справі № 6-2003цс15 висловив наступну обов'язкову для застосування правову позицію: Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні по суті висновки містяться і у постанові Верховного Суду України від 24.12.2013р. по справі № 3-37гс13. Позивач у позовній заяві обґрунтував заявлені ним до стягнення суми штрафів положення п.2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг. Згідно із цим пунктом Умов і правил надання банківських послуг в їх редакції, які надані позивачем в якості додатка до позовної заяви на підтвердження своїх позовних вимог і містяться у матеріалах справи, штраф накладається при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, які передбачені договором, більш ніж на 30 днів та штраф 500 грн. ще + 5 % від суми заборгованості. Тому, суд констатує, що попри застосування до відповідача і заявлення позивачем до стягнення нарахованої ним пені за кожен день прострочення грошового зобов'язання, позивач, між тим, ще й додатково застосував і заявив до стягнення із відповідача штраф по суті за одне й те ж саме порушення - за одне й те ж саме прострочення виконання одного й того ж самого зобов'язання, однак застосовуючи ще й штраф, виходив при із тривалої кількості днів прострочення, які, між тим, охоплені періодом нарахованої ним пені. Оскільки за ст.549 ЦК України штраф і пеня є різновидами однієї і тієї ж самої неустойки, то відповідно до норм ст.61 Конституції України, правових підстав для стягнення цих сум штрафу немає через неприпустимість подвійної відповідальності за одне й те ж саме порушення. Тому, в частині позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Отже, всього до стягнення із відповідача підлягає 21227,48 грн., (6990,46 грн. - заборгованість за кредитом + 7489,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом + 6747,98 грн. заборгованість за пенею). В задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф ( фіксована частина), 1061,37 грн. - штраф ( процентна складова) слід відмовити з наведених вище підстав. Враховуючи те, що відповідач порушив зобов'язання перед банком, суд вважає за необхідне позов задоволити частково. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача 1600,00 грн. сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved