Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради звернулася до суду з вказаним позовом та посилалася на те, відповідачі являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], та неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради також посилалася на те, що вона вдруге звертається до суду з позовом до відповідачів про позбавлення останніх батьківських прав щодо їхніх дітей. Позивач посилався на те, що вперше Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради було подано позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав і стягнення аліментів 29.11.2013 року, але враховуючи деякі зміни в поведінці батьків та той, факт, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, позовну заяву Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів було залишено без розгляду. 07.02.2014 року дітей було повернуто відповідачам на постійне проживання та виховання. Проте, профілактична робота, яка була проведена учасниками судового розгляду даної справи, Службою у справах дітей, Білоцерківським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з відповідачами позитивного результату не дала, оскільки відповідачі на рекомендації та попередження щодо неналежного виконання батьківських обов'язків не реагують всупереч застереженням, порушуючи цим права та інтереси своїх дітей. Покращення в сім'ї [PERSON] тривало не довго, неповнолітня [PERSON] почала пропускати навчання в школі без поважних причин, тікати з дому. Позивач також вказував на те, що родина [PERSON] з жовтня 2013 року перебуває під соціальним супроводом Білоцерківського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. За час здійснення соціального супроводу родині [PERSON] двічі було організовано проходження тренінгового курсу «Батьківство в радість», мати відвідала лише два заняття; непорнолітній [PERSON] було запропоновано відвідувати молодіжний клуб «Крокуючи до успіху» від чого вона відмовилася; малолітню [PERSON] було влаштовано в дошкільний навчальний заклад № 25; з батьками неодноразово проводились бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків та працевлаштування зі стабільним доходом. Однак, на сьогоднішній день батьки рекомендацій щодо створення належних умов для повноцінного розвитку дітей та умов договору про здійснення соціального супроводу не виконують. 26 червня 2014 року службою у справах дітей Білоцерківської міської ради спільно з Білоцерківським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було заплановано проведення обстеження умов проживання сім'ї [PERSON]. До помешкання потрапити не вдалося, оскільки неповнолітня [PERSON] комісію до квартири не впустила. 01 липня 2014 року було повторно проведено обстеження умов проживання родини [PERSON]. Під час якого було виявлено батьків у стані алкогольного сп'яніння, у помешканні брудно, розкидані пляшки з-під спиртних напоїв, стояв різкий запах тютюну та алкоголю. Малолітня [PERSON] цього дня не відвідувала дошкільний навчальний заклад була голодна. Крім того, від неповнолітньої [PERSON] відчувався запах алкоголю. 02.07.2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради вкотре було розглянуто питання про неналежне виконання [PERSON] та [PERSON], батьківських обов'язків по вихованню дітей та прийнято рішення про негайне відібрання від батьків їх дітей, та про позбавлення батьківських прав. Відповідачі на засідання комісії не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені. Позивач вказував на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню та по утриманню вищевказаних дітей. А тому позивач просив в судовому порядку позбавити [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо їх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання її дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання його дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; передати дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради для подальшого їх влаштування. В судовому засіданні представник позивача надав суду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання їхніх дітей, та просив стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання її дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також просив стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання його дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача та вищевказані уточнені позовні вимоги позивача. Відповідачі до суду не з"явилися, про день і час розгляду справи були належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили, а тому суд згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що не заперечував представник позивача. Представник третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасника процесу, покази свідка, думку прокурора Хахлюк Н.М., яка просила відмовити позивачу в задоволенні позову, та не позбавляти відповідачів батьківських прав, а попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необгрунтований і до задоволення не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] їх матір"ю являється [PERSON], а батьком - [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що 08.07.2014 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було прийнято рішення за №275 «Про негайне відібрання неповнолітньої [PERSON] та малолітньої [PERSON], які опинилися в складних життєвих обставинах, та їх влаштування». При цьому виконавчий комітет Білоцерківської міської ради вирішив: 1. Службі у справах дітей Білоцерківської міської ради: 1.1 Разом з представниками кримінальної міліції у справах дітей Білоцерківського МВ (з обслуговування міста Біла Церк ва та Білоцерківського району) ГУ МВС Україні в Київській області, управління охорони здоров'я Білоцерківської міської ради вжити заходів щодо відібрання неповнолітньої [PERSON], [INFO], та малолітньої [PERSON], [INFO], від їх батьків [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], котрі проживають адресою: [ADDRESS]. 1.2 Тимчасово влаштувати неповнолітню [PERSON], [INFO], та малолітню [PERSON], [INFO], в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». 1.3 Повідомити прокуратуру міста Біла Церква про відібрання дітей від батьків у семиденний термін звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. 1.4. У визначений чинним законодавством України термін вжити заходів щодо встановлення правового статусу дітей, захисту їх майнових і житлових прав та забезпечити їх права на сімейне виховання. 2. Службі у справах дітей Білоцерківської міської ради спільно з Білоцерківським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді продовжувати роботу щодо реалізації права дітей на сімейне виховання. В судовому засіданні також встановлено, що відповідачі належним чином не виконують свої батьківські обов"язки по належному вихованню дочки [PERSON] та дочки [PERSON]. Наведене підтвердили в суді представник позивача та свідок [PERSON] А також наведене вбачається із рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради за №275 від 08.07.2014 року, копій актів соціального інспектування №138/03 від 01.07.2014 року, №140/03 від 01.07.2014 року, копій звернень директора Білоцерківського міського центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді на ім»я служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 01.07.2014 року №559/02-02, від 25.06.2014 року №541/02-03, подання Білоцерківської вечірньої (змінної) ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 на ім»я начальника служби у справах дітей від 15.05.2014 року №88. Неповнолітня [PERSON], [INFO], 27.03.2014 року засуджена Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно ст.ст. 70 ч.1, 75,104 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Наведене вбачається із повідомлень Білоцерківського МРВ КВІ на ім»я начальника служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 28.05.2014 року №25/1468, від 05.05.2014 року №25/1143, а також з листа начальника ВКМСД Білоцерківського МВ ( з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) від 03.03.2014 року №5669. З відповіді начальника Білоцерківського МВ (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) на звернення в.о. начальника служби у справах дітей Білоцерківської міської ради за №18650 від 28.07.2014 року вбачається, що відносно гр. [PERSON] було складено три протокола про адміністративне правопорушення за порушення ст. 184 ч.1 та ст. 184 ч.2 КУпАП (невиконання батьками обов»язків щодо виховання дітей), а гр. [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувався. Таким чином з вищевказаного вбачається, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дочки [PERSON] та дочки [PERSON]. В ст. 155 СК України, вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст. 164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає, що в судовому засіданні був встановлений факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дочки [PERSON] та дочки [PERSON]. Судом також встановлено і те, що згідно до листа Білоцерківської вечірньої (змінної) ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 на ім»я начальника служби у справах дітей від 03.11.2014 року №184, мати [PERSON], [INFO], [PERSON] цікавиться навчанням та вихованням доньки, відвідувала батьківські збори, спілкувалася з класним керівником, а батько [PERSON] жодного разу не цікавився про стан навчання та відвідування донькою заняття у школі. А згідно до копії акта обстеження умов проживання від 16.09.2014 року, в ході обстеження умов проживання [PERSON], та [PERSON] по [ADDRESS], комісія зробила висновок про те, що діти проживають в задовільних житлово-побутових умовах. Ознак насильства над дітьми не виявлено, мати перебувала в тверезому стані, батька вдома не було. Згідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" із змінами, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи вищевикладене, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд вважає за недоцільне застосовувати до відповідачів такий крайній захід впливу, як позбавлення батьківських прав, і суд вважає, що позивачу необхідно відмовити в задоволенні позову про позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їхніх дітей [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO]. Суд також вважає, що [PERSON], та [PERSON] слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Крім вказаного, суд вважає, що необхідно покласти на орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Білоцерківської міської ради контроль за виконанням [PERSON] та [PERSON] батьківських обов'язків. Позивач також просив стягнути з стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання її дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також позивач просив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. А в ч.2 ст. 182 СК України, вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що в цій частині позову позивачу слід відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO] та малолітня [PERSON], [INFO] проживають з відповідачами і знаходяться на утриманні батьків - відповідачів по справі. Доказів, які б підтверджували, що відповідачі ухиляються від виконання свого обов»язку щодо утримання вищевказаних дітей позивачем суду надано не було, що є обов'язком позивача в силу вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд також вважає, що позивачу слід відмовити в задоволенні його позову про передачу дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради для подальшого їх влаштування, оскільки ці вимоги необґрунтовані. На підставі ст.ст. 164-166, 167, 180-183 СК України,

Outcome: approved