Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

В вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей районної адміністрації Маріупольської міської ради по Лівобережному району про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що з 28.10.2005 року вона [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського управління юстиції, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 981 від 28.10.2005 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції у м. Маріуполі 28 квітня 2006 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполля від 23 червня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Фактично шлюбні стосунки було припинено з лютого 2011 року, вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже дванадцять років, вона не питає про батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки він з нею не бачиться та не спілкується. З лютого 2011 року вони з донькою проживають з її матір`ю в трикімнатній квартирі. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною і матір`ю склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина знаходиться на обліку в дитячій міській поліклініці. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я задовільний. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює вона [PERSON] . Батько участі в цій сфері життя дитини не приймає. У відповідності з ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування її та її дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 25.04.2013 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини проте за весь цей час жодних платежів на дитину не надходило. Даний факт підтверджується Довідкою про заборгованість зі сплати аліментів Центрального відділу ДВС. Також відповідно до Довідки КСН «Східний» від 09.08.2018 року підтверджується факт того, що батько не приймає участі у вихованні дитини. Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилається на статті 121,141,150,151,155,164 СК України. 29 січня 2019 року від відповідача за первісним позовом - [PERSON] до суду надійшов зустрічний позов до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про встановлення порядку участі батька у вихованні дітей ( а.с. 100-105). Зустрічний позов обґрунтовано тим, що з відповідачем, він перебував у шлюбі з 28.10.2005 по 23.06.2011 року. Під час шлюбних стосунків народилась донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Після розірвання шлюбу, між ним та відповідачем в усній формі було укладено домовленість, що він, як батько доньки буде допомагати утримувати доньку та бачитись з нею по можливості або за вимогою відповідача, оскільки в зв`язку з складним становищем у професійному плані, він був вимушений шукати роботу у іншій області. Так, ним надавалась допомога їхній доньці, як у фінансовому еквіваленті, так і в психологічному. Крім того, 24.03.2018 року ним було придбано, ноутбук для доньки, у зв`язку з необхідністю її навчання. Окрім того, про існування виконавчого провадження та рішення суду про стягнення з нього аліментів, він також дізнався лише 15.01.2019 року, отримавши копії документів виконавчого провадження від бухгалтера ПАТ «Вінницький завод «МАЯК», у зв`язку з чим, він не вважає, що він ухиляється від сплати аліментів. Як на правові підстави заявлених вимог посилається на статті 151,157,158,159 СК України. 21 жовтня 2019 року від відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] до суду надійшов відзив на зустрічний позов ( а.с.121,122), із змісту якого відповідач проти зустрічного позову заперечує, просить відмовити у його задоволені в повному обсязі. Заяви та клопотання учасників процесу. 31.08.2020 року від третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі її представника ( а.с.205) 31.08.2020 року під представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Сологуб В.Г. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі [PERSON] та його представника - адвоката Сологуба В.Г. У прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду ( а.с.231,237). Ухвалою суду від 12.08.2019 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання ( а.с.120). В суді позивач за первісним позовом - [PERSON] свої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти зустрічного позову [PERSON] заперечує, просить у задоволенні відмовити. Суд, заслухавши вступне слово позивача за первісним позовом, з`ясувавши обставини, на які учасник справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 28.10.2005 року по лютий 2011року перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народилася дочка, яку вони назвали [PERSON] і разом, на підставі спільної заяви зареєстрували її в органах реєстрації цивільного стану як [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 28.04.2006 року, актовий запис № 340 ( а.с.5). Вказаний період часу [PERSON] та [PERSON] постійно проживали як чоловік та жінка, вели спільне господарство. Нормативно - правове обґрунтування та висновки суду стосовно вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В силу статті 150 СК України батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов"язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов"язані поважати дитину. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини; 3) є хронічними алкоголіками або наркоманами. В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Отже, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача за первісним позовом [PERSON] у даному випадку є доцільним, оскільки позивачем надано достатньо обгрунтованих доказів ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дочки. Так, судом було встановлено, що [PERSON] не спілкується зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] , не цікавиться її розвитком і вихованням, на надає коштів на її утримання, допустив заборгованість по сплаті аліментів, тощо. В зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей районної адміністрації Маріупольської міської ради по Лівобережному району про встановлення порядку участі батька у вихованні дітей слід відмовити, так як в судовому засіданні не було здобуто жодних доказів, що з боку [PERSON] вчиняються дії по перешкоджанню в спілкування дитини [PERSON] з її батьком [PERSON] ..

Outcome: approved