Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору № R53100474017В від 23.10.2013 року відповідач отримав кредит у сумі 50000 гривень на споживчі потреби на строк до 23.10.2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20 % річних. Кредитні кошти були надані відповідачеві 23.10.2013 року шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок. Згідно п. 4.3 кредитного договору погашення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячно 22 числа кожного місяця відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Проте, відповідач не виконував належним чином свої зобов"язання за кредитним договором, зокрема, вчасно не сплачував тіло кредиту та відсотки, на неодноразові прохання погасити заборгованість не відреагував. Загальна сума заборгованості відповідача станом на 02.07.2014 року становить 54014,42 грн., з них: 46060,66 грн. - борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих у зв"язку з порушенням зобов"язань щодо повернення кредиту, 2418,05 грн. - борг за процентами з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих у зв"язку з порушенням зобов"язань щодо сплати процентів, 3851,58 грн. - борг по комісії за управління кредитом з урахуванням 0,5 % пені, нарахованих за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом, 1684,13 грн. - пеня, нарахована у зв"язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу. В результаті порушення відповідачем умов кредитного договору у нього, позивача, з 23.04.2014 року виникло право вимоги до відповідача щодо повернення у повному обсязі заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків, право на неустойку та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України - на інфляційні витрати та три проценти річних від простроченої суми. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача суму заборговансоті, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 46). Відповідач, будучи в порядку ст.74 ЦПК України повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, своєчасно, про що свідчить судове повідомлення, наявне в матеріалах справи (а.с. 44), в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності, оскільки представник позивача проти цього не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що відповідно до кредитного договору № R53100474017В від 23.10.2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та відповідачем [PERSON], відповідач згідно меморіального ордера № 11163 від 23.10.2013 року отримав кредит на споживчі потреби у сумі 50000 гривень на строк по 23.10.2016 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20 % річних або в іншому розмірі, передбаченому договором (а.с. 14-27). Відповідно до п. 4.3 кредитного договору сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 22 числа кожного місяця у відповідності до Графіка, який є невід"ємною частиною договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконував своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого виникла заборгованість. Сума заборгованості станом на 02.07.2014 року становить 54014,42 гривень, з яких: 46060,66 гривень - борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих у зв"язку з порушенням зобов"язань щодо повернення кредиту, 2418,05 гривень - борг за процентами з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих у зв"язку з порушенням зобов"язань щодо сплати процентів, 3851,58 гривень - борг по комісії за управління кредитом з урахуванням 0,5 % пені, нарахованих за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом, 1684,13 гривень - пеня, нарахована у зв"язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу (а.с. 6-13). Суд констатує, що між сторонами виникли договірні, зокрема, кредитні правовідносини, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення умов кредитного договору та в порушення ст. 526 ЦК України не виконує свої зобов'язання перед позивачем по погашенню кредиту, сплаті процентів та комісії згідно договору, тому позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України має право вимагати дострокового стягнення заборгованості за договором у повному обсязі. Крім того, у зв"язку з простроченням виконання відповідачем зобов"язань за кредитним договором у позивача виникло право на неустойку, зокрема, позивачем нараховано пеню у встановленому договором розмірі за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом та за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України - право на стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 540,14 гривень судового збору (а.с.1), які відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved