Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що з 25.10.2000 року перебувала з відповідачем в шлюбі, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.10.2007 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], якого після розірвання шлюбу залишено на проживання та виховання з позивачкою. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, розірвання шлюбу, відповідач абсолютно не виконує обов"язків батька вже досить тривалий період, не надає коштів на утримання дитини, не підтримує з сином жодних зв"язків і не цікавиться його життям, проблемами, матеріальним забезпеченням. Жодної гривні аліментних платежів відповідач не сплатив. Фактично відповідач повністю ухилився від виконання своїх обов"язків щодо виховання сина, жодного разу не подбав про духовний, фізичний чи розумовий розвиток дитини. А тому, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, просила їх задоволити в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, подала висновок виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради по даній справі від 21.07.2016 року №483. 13.06.2016 року до суду надійшла довідка Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що [PERSON] в [ADDRESS] на проживання не значиться. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, проте, відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.34). З урахуванням думки позивачки, положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.10.2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області (а.с.6). Від даного шлюбу в подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 09.10.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2006 року присуджено стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання дитини [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітної плати і проводити до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Як вбачається із Довідки-розрахунку від 23.05.2016 року №02-19/В-8/23749 року за [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2016 року в розмірі 67 238,12 грн.(а.с.11-13). З довідки відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 19.05.2016 року № 23748 встановлено, що станом на 19.05.2016 року боржник [PERSON] перебуває в розшуку згідно постанови Івано- Франківського міського суду від 25.07.2007 року(а.с. 14, 15). Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що відповідач не проявляє жодної цікавості щодо дитини, його розвитку. Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надав суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON], [INFO], в якому зазначив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 09.10.2007 року, а.з. №671. Хлопець з матір"ю зареєстровані та фактично проживають в [ADDRESS], де створені належні житлово-побутові умови для комфортного навчання та проживання дитини. Як вбачається із Довідки-розрахунку від 23.05.2016 року 02-19/В-8/23749 року за [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2016 року в розмірі 67 238,12 грн; починаючи з грудня 2003 року по квітень 2016 року аліменти не були погашені жодного місяця. За злісне ухилення від сплати аліментів відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 164 КК України та боржник оголошений у розшук, а кримінальне провадження про його обвинувачення зупинено до розшуку підсудного. Місце перебування відповідача невідоме, що підтверджується довідкою ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 19.05.2016 року №23748. Згідно із довідкою ЗОШ І-ІІІ ст. № 10 від 30.05.2016 року № 01-27/48 [PERSON] навчається у 9- А класі даного закладу. Згідно інформації навчального закладу батько не цікавиться навчанням сина, не бере участі у його вихованні та утриманні. З письмових пояснень дитини від 29.06.2016 р. випливає, що після розлучення батьків з татом він бачився всього 5 разів, останній не телефонує, не цікавиться його життям, здоров"ям та навчанням. З позовними вимогами матері про позбавлення [PERSON] батьківських прав він погоджується. [PERSON] було неодноразово запрошено через засоби поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресами, вказаними у позовній заяві ([ADDRESS], [ADDRESS]), в службу у справах дітей для з'ясування питання щодо його участі у вихованні дитини. Однак, він не з"явився і не надав відомостей про причини своєї неявки. А тому, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO](а.с.22-24). З врахуванням того, що відповідач проявляє байдужість до дитини, не бере участі у його вихованні, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому, з відповідача слід стягнути у користь позивачки - 551,20 грн. судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. 19, 141, 180-182, 184, 164 СК України,

Outcome: approved