Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 червня 2015 року звернувся до суду із позовом і просить стягнути із Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., що була заподіяна йому внаслідок неправомірних дій під час виконавчого провадження працівниками ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ та ВДВС Кагарлицького РУЮ. Посилається на те, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2009 року було вирішено стягнути з [PERSON] на його користь 42 500 грн. На виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист № 2-520 від 12 червня 2009 року, який позивач надав у виконавчу службу. Однак до цього часу рішення суду не виконано, відповідачами не вжито жодних дієвих заходів для його виконання. Протиправною бездіяльністю відповідачів йому завдано моральних страждань, його самопочуття протягом 2009 - 2015 років значно погіршилося, він став дратівливим, чутливим до стресових ситуацій, втратив спокій та міцний сон, постійно знаходиться в стані напруги та тривожності. Крім того, він зазнав значних матеріальних втрат, зумовлених його численними скаргами на рішення, дії та бездіяльність органів ДВС та державних виконавців, що негативно позначилося на його психічному стані. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ Дудка С.П. позовні вимоги не визнав, вважаючи їх безпідставними. Посилається на те, що посадові особи ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ в процесі здійснення виконавчого провадження вчинили всі необхідні дії відповідно до чинного законодавства, їхні дії чи бездіяльність неправомірними чи незаконними не визнавалися, а тому і шкоди ніякої позивачу заподіяно не було. Представник відповідача ВДВС Кагарлицького РУЮ в судове засідання не з"явився, про день і час його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. 17 червня 2015 року до суду поштою надійшло заперечення головного державного виконавця відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області Мороза О.В., в якому вона просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] як безпідставного, необґрунтованого та такого, що протирічить діючому законодавству України. Державний виконавець ВДВС Кагарлицького РУЮ діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження». Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області Голік О.В. позов не визнав, заперечує проти його задоволення. Посилається на те, що позивачем не доведено заподіяння йому шкоди саме Головним управлінням казначейства та не доведено та документально не підтверджено розмір моральної шкоди. Представник відповідача Головного управління юстиції в Київській області Федорін І.В. позов не визнав, заперечує проти його задоволення. Посилається на те, що Головне управління юстиції в Київській області не є належним відповідачем в даній справі і провадження в частині вимог до нього підлягає до закриття. Крім того, шкода, заподіяна державним виконавцем фізичній особі, підлягає відшкодуванню за рахунок держави, а не відповідних органів державної влади. Також, позивачем не доведено та необґрунтовано розмір моральної шкоди. Судом встановлено наступне. 17 червня 2009 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Мартинець О.В. було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-520, виданого 12 червня 2009 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 42 955 грн. 29 грудня 2012 року головним державним виконавцем Білодід І.Ю. було винесено постанову про повернення вищезазначеного виконавчого листа стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України „Про виконавче провадження" ( у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке можна звернути стягнення). Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2013 року вказану постанову державного виконавця було визнано неправомірною та зобов'язано скасувати її. Крім того, даним судовим рішенням було встановлено, що державний виконавець не використав всіх наданих йому прав для виконання рішення суду. 27 березня 2014 року головним державним виконавцем відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Рашевою Н.І. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-520, виданого 12 червня 2009 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 42955 грн. Виконавче провадження було закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України „Про виконавче провадження" . 27 березня 2014 року виконавчий лист був направлений за належністю до Відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. 22 квітня 2014 року головним державним виконавцем відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції Мороз О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню даного виконавчого листа. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2014 року було відмовлено в задоволенні скарги [PERSON] до ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції в Київській області, ДВС Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області на бездіяльність державних виконавців, але разом з тим, судом встановлено зволікання посадових осіб державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження, наявність спору між двома відділами ДВС Головного управління юстиції в Київській області про місце здійснення виконавчого провадження, не оправдана та необгрунтована перерва з 06 листопада 2013 року по 04 лютого 2014 року, пов'язана з пересилкою виконавчого документа з Відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції до Відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, неповідомлення стягувача про винесені рішення у спосіб, передбачений Законом України „Про виконавче провадження", невиконання посадовими особами Відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Закону України „Про звернення громадян". З приводу цього суддею Залеською А.О. була винесена окрема ухвала, якою доведено до відома Головного управління юстиції в Київській області виявлені судом порушення закону працівниками відділів державної виконавчої служби при здійсненні вищезазначеного виконавчого провадження. Головне управління юстиції у Київській області листами № З-726/2.2 від 17 квітня 2014 року та № З-971/2.2; № З-1121/2.2. від 06 травня 2014 року, адресованими на ім"я [PERSON], повідомило його про притягнення до відповідальності державного виконавця Відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Мороз О.В. та державного виконавця Відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області Рашевої Н.І. за порушення вимог Закону України „Про виконавче провадження" та Закону України „Про звернення громадян". Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області Мороз О.В. щодо передачі автомобіля „ Volkswagen Transporter", державний номер [NUMBER], на відповідальне зберігання [PERSON] у частині не направлення [PERSON] листа № 5107 від 06 червня 2014 року, акту опису й арешту майна від 01 липня 2014 року. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2014 року визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області Мороз О.В. про закінчення виконавчого провадження від 05 листопада 2014 року. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2015 року було визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області Мороз О.В. та Відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області в ході виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом в частині невжиття заходів проведення оцінки автомобіля „ Volkswagen Transporter", 1991 року випуску, державний номер [NUMBER], та його реалізації для задоволення вимог стягувача. Всі вищезазначені судові рішення набрали законної сили Отже, судовими рішеннями, що набрали законної сили, встановлено неправомірність дій та бездіяльності головного державного виконавця відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області Мороз О.В. та Відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області, визнанні незаконними та скасовані ряд постанов, винесених Мороз О.В., визнано незаконною та зобов'язано скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції в Київській області Білодід І.Ю., встановлено наявність порушення закону та недоліки в діловодстві як ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ, так і ВДВС Кагарлицького РУЮ, що в їх сукупності призвели до затягування виконавчого провадження та порушення прав стягувача ([PERSON].). Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, неправомірність та незаконність дій та рішень посадових осіб відповідачів ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ та ВДВС Кагарлицького РУЮ в ході здійснення виконавчого провадження за заявою [PERSON], що призвело до затягування виконавчого провадження та порушення прав останнього, є встановленим фактом і доказуванню не підлягає. Тому суд не може взяти до уваги позицію представника відповідача ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ та представника відповідача ВДВС Кагарлицького РУЮ, викладену в письмових запереченнях, щодо правомірності їхній дій при здійсненні виконавчого провадження, та, в зв'язку з цим, відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частина 2 ст. 1167 ЦК України визначає перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади АРК, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Даний перелік не є вичерпним, оскільки в силу третьої 3 частини 2 цієї статті передбачена наявність інших випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування. В силу ст. 23 цього Кодексу, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до п. 1 Положення Про Державну казначейську службу України, затв. Постановою КМ України 15.04.2015 № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Відповідно до п. 9 даного Положення, Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Підпункт 1 пункту 3 даного Положення, основними завданнями Казначейства є, зокрема, реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. А в силу п.4 пп.2 абз. 14 Даного Положення, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема: здійснює погашення та обслуговування державного боргу, провадить платежі, пов'язані з виконанням гарантійних зобов'язань держави, в національній та іноземній валютах за дорученням Мінфіну. Таким чином, моральна шкода повинна бути стягнута на користь позивача [PERSON] з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області. Отже, на підставі вищезазначеного, суд не може взяти до уваги позицію представника Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області щодо недоведеності заподіяння позивачу шкоди саме Головним управлінням казначейства, а тому відсутність підстав для задоволення позову. Мотивуючи розмір моральної шкоди, позивач [PERSON] посилається на те, що внаслідок довготривалого невиконання рішення суду (більше 6 років), яке і на даний час невиконане, неправомірних дій при цьому державних виконавців, йому завдано моральних страждань: значно погіршилося самопочуття, він став дратівливим, втратив спокій та міцний сон, постійно перебуває в напруженому стані, відчуває втому. Крім того, протягом шести років він неодноразово звертався до суду, до державних виконавців, до головного управління юстиції в Київській області, відвідував судові засідання, користувався послугами адвокатів. На все це були затрачені не тільки кошти, а й час, який міг бути потрачений на інше, здоров'я та нерви. Також, моральних страждань йому завдано і знеціненням грошових коштів, оскільки у 2009 році вони вартували більше. Враховуючи обставини справи, тривалість виконання рішення суду, яке не виконане і на даний час, встановлена неправомірність дій та незаконність рішень державних виконавців при цьому, ступінь моральних страждань позивача, суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода у розмірі 10000 гривень, що буде справедливим та відповідатиме принципам розумності та виваженості. При цьому, суд зазначає, що моральна шкода заподіяна позивачу в більшій мірі неправомірністю дій посадових осіб ВДВС Кагарлицького РУЮ в Київській області, оскільки саме державний виконавець Мороз О.Г. розпочала спір між органами ДВС про місце здійснення виконавчого провадження, що заборонено Законом України «Про виконавче провадження», допустила невиправдане порушення строків виконавчого провадження (а.с.15), своїми неправомірними діями та бездіяльністю сприяла тому, що єдине майно боржника вибуло з-під контролю державної виконавчої служби ( а.с.25). При визначенні розміру моральної шкоди суд не бере до уваги позицію позивача [PERSON] стосовно часткового обгрунтування моральної шкоди здійсненими матеріальними затратами в ході виконавчого провадження, оскільки відшкодування матеріальної шкоди за рахунок стягнення моральної чинним законодавством не передбачено. Головне управління юстиції у Київській області було залучене до розгляду справи в якості співвідповідача, оскільки воно здійснює фінансування відділів ДВС Кагарлицького та Переяслав-Хмельницького управління юстиції, які не мають рахунків, з яких можна здійснити стягнення, тому підстав для закриття провадження у справі в частині вимог до Управління суд не вбачає. На підставі викладеного, відповідно до ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», Положення Про Державну казначейську службу України,

Outcome: partial