Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат у розмірі 865 гривень 42 копійок та судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. , в подальшому уточнивши свої позовні вимоги та просила визнати пропущення строків подачі даної позовної заяви відносно квитанції до прибуткового касового ордера № 79 від 05.12.2013 року та проїзних документів дитини придбаних 06.12.2013 року по поважній причині і подовжити строк давності до кінця грудня 2016 року, мотивуючи тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2011 року шлюб зареєстрований 29.12.2004 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї, актовий запис №1898 між нею, [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від цього шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився на її утриманні. У жовтні 2010 року Відповідач вигнав її разом із сином, з квартири [ADDRESS], де вони проживали разом і вона змушена була перейти жити до своєї матері. З цього часу вони спільне господарство не вели, кожний окремо мав свій бюджет. Так як Відповідач не сплачував аліменти на утримання сина, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.04.2011 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Києва на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 01.10.2010 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, що сплачувався Відповідачем у 2013 році, січні, лютому 2014 року складав біля 380,00 грн на місяць, що підтверджується звітом про здійснення відрахування та виплат ПП «Купава» з 01.06.2013 року по 31.10.2014 року відносно Відповідача, який надано ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, а також довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам за період з 01.06.2013 року по 31.12.2015 року. Спільна дитина з відповідачем стоїть на „Д" обліку у лікарні, з 2007 року, як часто хворіюча та має хронічний діагноз, що підтверджується записом у лікарняній карточці Державного закладу вузлової лікарні № 1 станції Дарниця ДТГО «Південно- Західна залізниця» від 15.10.2012 року при огляді лікарем ЛОРом та підтверджується висновком ЛКК № 1098 від 16.10.2012 року, оглядом спеціалістів від 25.02.2013 року, висновком по результатам огляду спеціалістів при проходженні медичної комісії від 26.02.2013 року, а також Довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового медичного профілактичного огляду за 2013 рік. Зазначено, що дитина потребує санаторно-курортного лікування, оздоровлення на південному березі Криму. Згідно інформації наданої ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01.12. 2013 року по 31.12. 2013 року складав 1286,00 грн. Аліментів, які сплачував Відповідач на той час, не вистачало на утримання їх сина, у зв'язку із чим вона і звернулася до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, пояснивши суду, що оскільки відповідач отримавши повідомлення у судове засідання і не на надав своїх заперечень, то він погодився з сумою витрат які вона зазначила у позовних вимогах. А отже, її думка, що молодий чоловік, [INFO], який є батьком дитини, може сплатити додатково таку суму, тим паче, що Відповідач приховував на протязі трьох років свій справжній дохід, який приблизно у 5 разів більше ніж зазначений ним у довідці про доходи наданій виконавчій службі Дарницького району для розрахунку аліментів, що підтверджується Рішенням Дарницького районного суду від 04 грудня 2012 року м. Києва та Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Своєчасно було відкрито виконавче впровадження по даній справі, але виплату аліментів у повному збільшеному розмірі Відповідач почав виплачувати лише у березні 2015 року, тобто майже через 2 роки. З огляду на викладене, загальний розмір додаткових витрат (витрачених нею коштів) на оздоровлення та лікування дитини у грудні 2013 року - лютому 2014 року складає суму в розмірі 1730,83 грн. Добровільно надати кошти на додаткові витрати на дитину Відповідач відмовляється. Вважає, що Відповідач зобов'язаний прийняти участь у витратах, пов'язаних з оздоровленням та лікуванням їх спільного сина у розмірі половини від понесених нею витрат, згідно чинного Законодавства, тобто у розмірі 865,42 грн. Відповідачу судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому порядку направлялись судові повістки про виклик в судове засідання, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення судової повістки. За приписами п.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Також, відповідно до ч.2 п.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається : фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином ( ч.3 п. 5 ст. 74 ЦПК України). У відповідності до ст. 76 ч.8 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі за письмовою згодою позивача, в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2011 року шлюб зареєстрований 29.12.2004 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї, актовий запис №1898 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від цього шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився на її утриманні. З положень ст.180 Сімейного Кодексу України вбачається, що обидва з батьків зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні у зв'язку з наявністю хронічного захворювання у неповнолітнього сина, за рекомендацією лікарів, позивачка змушена кожний рік вивозити його на оздоровлення. Так у грудні 2013 року - січні 2014 року на оздоровлення, а саме придбання путівки, в ДП «Клінічний санаторій «Примор'є»» для дітей з батьками, який знаходиться у Криму м. Євпаторія, було позивачкою витрачено 991,20 грн (згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 79 від 05.12.2013 року та на проїзд дитини 526,95 грн ., згідно копій проїзних документів дитини які містяться в матеріалах справи . Отже, повна вартість лікувальної путівки (зазначено на путівці) складає 9912,00 грн, але у зв'язку з тим, що позивачка працювала на державному підприємстві та сплачувала профспілкові внески до профспілки, позивачці надавалося право на придбання путівки для оздоровлення дитини, яка стоїть на диспансерному обліку, в фонді соціального страхування вартістю 10 % від загальної вартості путівки. І саме лише з цієї суми позивачка просить стягнути з Відповідача 50 відсотків вартості згідно чинного Законодавства. Разом з тим, як з"ясовано в судовому засіданні , на путівці зазначені дати дії путівки з 21.11.2013 року по 11.12.2013 року, але фактична дія путівки з 30.12.2013 по 19.01.2014 року, так як дати путівки були перенесені по поважним причинам, що пояснюється і підтверджується листом головному лікарю санаторія «Примор'є» вихідний № 54 від 22.11.2013 року, протоколом № 38 засідання комісії соціального страхування станції Дарниця від 03.12.2013 року, зворотним талоном до путівки, довідкою санаторія, яка підлягає поверненню в районну поліклініку за місцем проживання дитини, довідкою в школу дитини з санаторія «Примор'є», де зазначені дати перебування у санаторії з 30.12.2013 року по 19.01.2014 року. Проте, перебуваючи на оздоровленні, в вищезазначеному санаторії, додатково, за призначенням лікуючого лікаря(зазначено на сторінці 20 санаторно-курортної книжки дитини), було витрачено на «пінку» для дитини суму коштів у розмірі 120,00 грн., що підтверджується чеком ДП «Клінічного санаторію «Примор'є»» з печаткою «оплачено» , які містяться в матеріалах справи. Крім того 22.02. 2014 року у неповнолітньої дитини стався гострий крововилив правого ока. Швидка, яку було викликано, відвезла мене з дитиною до Київської офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» Кафедра офтальмології КМАПО ім.П.Л. Шупика, де дитину оглянув лікар і призначив комплекс лікарських засобів для відновлення судин ока, що підтверджується записом в розділі рекомендоване лікування в направленні на госпіталізацію (додається до позовної заяви), на що мною було витрачено суму коштів у розмірі 92,68 грн., що підтверджується фіскальними чеками який міститься в матеріалах справи. З огляду на викладене, загальний розмір додаткових витрат витрачених позивачкою коштів на оздоровлення та лікування дитини у грудні 2013 року - лютому 2014 року складає суму в розмірі 1730,83 грн. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов"язків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, до додаткових витрат, що несуть батьки на утримання дитини відносяться розвиток здібностей, хвороба, каліцтво тощо. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Отже враховуючи стан здоров`я дитини, яка потребує постійного лікування та вжиття реабілітаційних заходів, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини відповідач зобов"язаний відшкодувати 50% додаткових витрат витрачених позивачкою на лікування дитини у розмірі 865 гривень 42 копійки, враховуючи потреби дитини, а також матеріальне становище позивачки. Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, а також той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Щодо строків подачі даної позовної заяви відносно квитанції до прибуткового касового ордера № 79 від 05.12.2013 року та проїзних документів дитини придбаних 06.12.2013 року. Згідно статті 257 ЦКУ частина 1 Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Своїм правом на подання позовної заяви позивачка повинна була скористатися у кінці листопада - перших числах грудня 2016 року Згідно статті 263 ЦКУ частина 1 Перебіг позовної давності зупиняється, якщо пред'явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила). В судовому засіданні встановлено з пояснень позивачки, що наприкінці листопада 2016 року вона стала себе дуже погано почувати, а саме відчула дуже сильний нестерпний біль і не могла вільно рухатися, і тому звернулася до лікарні. 26.11.2016 року відбулася консультація вузького спеціаліста та обстеження, 27.11.2016 було проведено МРТ, після чого знову консультація спеціаліста, а надалі кожен день до кінця грудня 2016 року вона проходила лікування. Згідно Виписки Страхової компанії «АХА Страхування», яка організовувала лікування, а також Акту наданих послуг Клініки «Гармонія здоров'я» 04, 05, 07, 08, 09, 10, 11, 12 грудня 2016 року позивачці проводили медичні маніпуляції; 13, 14, 15, 16, 17 грудня 2016 року апаратні фізіопроцедури; 15, 17, 18, 20, 22, 25, 27 грудня 2016 року механотерапія; 14, 16, 19, 21, 23, 26, 28, 30 грудня 2016 року голкорефлексотерапія. 24 грудня 2016 року позивачку було направлено в Інститут вертебрології і реабілітації, де була проведена консультація вузького спеціаліста і лікувальні сеанси 26 і 28 грудня 2016 року. Тобто даними документами, які додані до уточненої позовної заяви підтверджується , що в зв'язку з сильною хворобою у позивачки фізично не було можливості займатися поданням даної позовної заяви, але позивачка це зробила після полегшення стану її здоров"я. Згідно стаття 263 ЦКУ частина 2 У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Згідно стаття 263 ЦКУ частина 3 Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Згідно стаття 267 ЦКУ частина 5 Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню і суд вважає за можливе визнати пропущення строків подачі даної позовної заяви відносно квитанції до прибуткового касового ордера № 79 від 05.12.2013 року та проїзних документів дитини придбаних 06.12.2013 року по поважній причині і подовжити строк давності до кінця грудня 2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в межах задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 7 ч.8, 141, 157, 180, 185Сімейного кодексу України, Законом України " Про охорону дитинства ", п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, ст. 18 Конвенції про захист прав дитини і

Outcome: approved