Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

16 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 29 травня 2010 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який був розірвано рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11 червня 2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року вони з відповідачкою не проживали однією сім*єю, що позбавило його можливості виховувати сина та спілкуватися з ним. На його неодноразові прохання стосовно зустрічей з сином відповідачка категорично відмовляла без жодних підстав. Тривалий час він не спілкується з сином. Він надає матеріальну допомогу на утримання сина та бажає приймати участь у його вихованні, бо любить його. Позивач просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною зобов'язати відповідачку надати йому можливість зустрічатися з сином за межами будинку, в якому він проживає з відповідачкою, та у її відсутність з 10 години кожної першої та третьої суботи місяця і закінчуючи о 18 годині найближчої неділі до досягнення дитиною повноліття, зобов'язати відповідачку віддавати дитину о 10 годині кожної першої та третьої суботи місяця безпосередньо біля входу в будинок, в якому вона проживає з дитиною, та зобов'язати відповідачку не перешкоджати в даних зустрічах. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити з підстав, зазначених в позові. Відповідачка з позовом не погодилася та просила відмовити у його задоволенні. суду надала пояснення про те, що вона не перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною. Він сам не бажає приймати участі у вихованні сина. Він не відвідував сина у дитячому садочку, не приходив на свята та батьківські збори. Вона не давала дитину для зустрічі коли їх не було вдома. Одного разу позивача прийшов, коли дитина спала. Вона проти щоб позивач забирав сина до себе додому на добу, оскільки син хворобливий та потребує перебування матері в нічний час. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради з позовом погодилася частково. Надалі суду пояснення про те, що позивач не звертався до органу опіки та піклування із заявами про наявність перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини. Після спілкування з батьками дитини було зроблено висновок про визначення порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином, в якому були враховані побажання сторін та зайнятість дитини. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, їх представників, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], який народився 04 вересня 2010 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини від 08 вересня 2010 року. [PERSON] проживає разом з матір*ю - відповідачкою у справі за адресою : [ADDRESS], що підтвердили в судовому засіданні сторони та підтверджується рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11 червня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач проживає з батьками за адресою : с.Полузір*я, вул.Б,Хмельницького,2 Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджується довідкою-характеристикою від 26 травня 2015 року та актом обстеження умов проживання. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі\~ст. 151 СК України\~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Правило ч. 2\~ст.157 СК України\~додатково підкреслює обов'язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі\~ст. 141 СК України. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до ч. 2\~ст. 159 СК України\~суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка не можуть досягти згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Разом з тим, суд вважає, що конфліктні відносини сторін не повинні бути перепоною в спілкуванні дитини з батьком, і в даному випадку сторони повинні діяти в інтересах дитини та поводити себе гідно, показуючи приклад своїй дитині. Враховуючи, що дитина на час розгляду справи має вік понад 5 років, вона може перебувати з позивачем без присутності матері, і зустрічі наодинці не будуть стресовими для дитини, а навпаки буде слугувати покращенню їх стосунків. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом\~це основа сімейного життя, більш того, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною. Таким чином, суд вважає необхідним надати можливість спілкуватися відповідачу зі своєю дитиною. При визначенні способу та порядку участі батька у вихованні дитини суд бере до уваги, що дитина щосуботи відвідує курси підготовки до школи в дитячому центрі розвитку "Щасливе дитинство", щосуботи відвідує заняття з пісочної терапії та щонеділі відвідує індивідуальні зайняття у центрі "Крок до знань". Враховуючи вік дитини, її відвідування занять, а також наявність неврологічних розладів, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування та вважає за доцільне визначити такі способи участі батька у вихованні дитини : встановлення часу\~\~ для спілкування з малолітнім сином без присутності матері кожної неділі місяця з 10 години до 17 години , враховуючи стан здоровя дитини, її розпорядок дня та погодні умови, при яких буде проводитися спілкування. При цьому, визначений судом спосіб спілкування позивача із сином не перешкоджає сторонам звернутися до суду для встановлення іншого графіку зустрічей з дитиною в залежності від її віку та обставин, що зміняться. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачка чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дозволяли забирати з дитячого садка У відповідності до ст.60 ЦПК України \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем не надані суду переконливі та достовірні докази, що відповідачка чинить йому перешкоди у зустрічах та спілкуванні з дитиною. Згідно з довідкою Полтавського спеціалізованого навчально-виховного комплексу № 86, який відвідує малолітній [PERSON], батько дитини не спілкується з педагогами, не відвідує групові батьківські збори, свята та розваги. За 2014-2015 навчальний рік двічі приводив сина в групу. Заяви від мами хлопчика щодо заборони спілкування з дитиною до закладу не надходили. Судом також критично оцінюються показання свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили той факт, що відповідачка не давала батьку дитину, так як про ці обстави їм відомо зі слів самого позивача та вони безпосередньо не були присутні при розмовах позивача та відповідачки. На підставі наведеного,

Outcome: partial