Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачка [PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що 12 жовтня 2012 року помер рідний брат позивачки [PERSON], а його дружина [PERSON] померла 21 серпня 1996 року. Після смерті спадкодавця залишився житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вулиці Борканюка, № 8, с.Олешник Виноградівського району. Спадкоємницею першої черги є донька спадкодавця, але місцезнаходження її невідоме. Виїхала в Росію, батьком не цікавилась, на похорони не приїжджала, спадщину не прийняла. Спадкоємцями до майна померлого за законом другої черги крім позивачки рідної сестри померлого є відповідач по справі рідний брат померлого, який не заперечує проти прийняття спадщини позивачкою. Позивачка вказує, що в порядку передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки із січня 2007 року і до часу смерті брата, до 12.10.2012 року постійно проживала з ним в спадковому будинку, однак оформити спадщину через нотаріальну контору не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Тому в судовому порядку просить визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вулиці Борканюка, № 8, с.Олешник Виноградівського району Закарпатської області. Сторони в судове засідання не з"явилися. Представник позивача адвокат [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] належним чином своєчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не зявився, подав до суду письмову заяву, посвідчену секретарем виконавчого комітету Олешницької сільської ради, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку\~ст.169 ЦПК України\~необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку\~ст.174 ЦПК України\~визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2012 року помер рідний брат позивачки [PERSON], а його дружина [PERSON] померла 21 серпня 1996 року. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вулиці Борканюка, № 8, с.Олешник Виноградівського району. Спадкоємницею першої черги є донька спадкодавця, але місцезнаходження її невідоме. Виїхала в Росію, батьком не цікавилась, на похорони не приїжджала, спадщину не прийняла. Відповідно до статті1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином спадкоємцями до майна померлого за законом другої черги є позивачка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) сестра померлого та відповідач [PERSON] - брат померлого, який не заперечує проти прийняття спадщини позивачкою та відмовився від спадщини, що стверджується поданою ним заявою про відмову від спадщини, посвідченою секретарем виконавчого комітету Олешницької сільської ради 15.10.2014 року. В порядку передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину, оскільки із січня 2007 року і до часу смерті спадкодавця, до 12.10.2012 року постійно проживала з ним в спадковому будинку, за час спільного проживання піклувалася про [PERSON], дбала про належні умови його життя, в подальшому організувала і провела його поховання, продовжує наглядати за спадковим будинком, що стверджується довідкою Олешницького сільського голови від 03.03.2016 року № 02-10/849. Відповідно до\~ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті брата позивачка звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] Разом з тим, приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду, що стверджується листом відмовою від 31.05.2016 року за № 47/01-16. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» від 18.02.2016 року за № 91 вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в с.Олешник, вул.Борканюка, №8 Виноградівського району, будівництвом завершений (рік побудови будинку 1963), рахується за померлим братом позивачки [PERSON] однак за життя правовстановлюючих документів ним виготовлено не було. Крім того, згідно довідки Олешницької сільської ради від 03.06.2016 року № 02-10/850 житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с.Олешник, вул.Борканюка, №8 Виноградівського району рахується за [PERSON], який помер 12.10.2012 року, згідно погосподарської книги №20, особовий рахунок № 08661. За будинком закріплено земельну ділянку пл. 0.15 га. Відповідно до ч. 3.\~ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою\~статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва\~постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення"\~(втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703\~(в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved