Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що 24 червня 2005 року померла їх мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Шевченка, 146 в с. Лозовий Яр Яготинського району Київської області. Відповідно до ст. 1261 ЦК України вони та їх батько [PERSON], який помер 11 жовтня 2016 року є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх матері. В передбачений законодавством термін із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ні вони, ні їх батько не звертався. В той же час, їх батько [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини, так як постійно проживав (та був зареєстрований з нею за адресою: вул. Шевченка, 146 с. Лозовий Яр Яготинського району Київської області) з нею однією сімєю по день її смерті, що підтверджується довідкою із Лозовоярівської сільської ради. 11 жовтня 2016 року їх батько [PERSON] помер. Під час життя, [PERSON] на випадок свої смерті, склав заповіт в якому усе своє майно, де б воно не було і б з чого воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, в тому числі будинок заповів у їх власність в рівних частках. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Шевченка, 146 в с. Лозовий Яр Яготинського району Київської області. В передбачений законодавством термін вони звернулися до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини. Проте, під час їх звернення до нотаріуса з питанням видачі свідоцтва про право власності за заповітом на вищевказане спадкове майно зясувалося, що свідоцтво про право власності було видано та виготовлено вже після смерті [PERSON], а саме 20 лютого 2007 року, а тому нотаріус не може прийняти дане свідоцтво про право власності в якості правовстановлюючого документа для оформлення та виготовлення свідоцтва на дане спадкове майно. Згідно п. 4.15 розділу 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Також відповідно п.4.18 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно п. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяжень і, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації передбаченої цим законом за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Статтею 4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що "обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: ….право власності на нерухоме майно…" Просили встановити, що [PERSON], який помер 11 жовтня 2016 року, постійно проживав разом із [PERSON], яка померла 24 червня 2005 року, по день її смерті, тобто на час відкриття спадщини та визнати за ними, за кожним, право власності по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Шевченка, 146 в с. Лозовий Яр Яготинського району Київської області. В судове засідання позивачі та їх представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачів звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Так, з довідки Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області вбачається, що [PERSON] проживала і була постійно зареєстрована з 1969 року в будинку, що знаходиться за адресою: с. Лозовий Яр Яготинського району Київської області, вул. Шевченка, 146 та на день смерті остання проживала разом із [PERSON] у вказаному будинку. Враховуючи, що в силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved