Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача 274534,66 грн. та суму понесених судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що 26 березня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк" правонаступником якого є він, позивач, та відповідачем було укладено Договір кредиту № 300/11, згідно якого відповідачеві надано кредит в сумі 250000,00 грн. У відповідності до договору відповідач зобов"язався погашати отриманий кредит щомісяця та сплачувати щомісяця відсотки за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 12.08.2022 року (включно). Відповідач взяті на себе зобов"язання по договору кредиту не виконує, не погашає у встановлений строк заборгованість по кредиту та по відсотках, внаслідок чого станом на 29 вересня 2015 року за ним рахується непогашена заборгованість: сума заборгованості по кредиту - 181300,03 грн., сума заборгованості за відсотками - 45139,50 грн. У відповідності до умов Договору кредиту (п. 4.1) у зв"язку із простроченням відповідачем строків сплати відсотків та повернення кредиту йому нараховано пеню в такому розмірі: за прострочення повернення кредиту - 17236,44 грн. та за прострочення сплати відсотків - 6718,62 грн. На підставі положень ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України відповідач зобов"язаний повернути заборгованість з врахуванням встановленого індексу інфляції. Розмір інфляційних втрат за договором кредиту складає: розмір інфляційних втрат за кредитом - 15269,04 грн., розмір інфляційних втрат за відсотками - 8871,02 грн. Усього станом на 29.09.2015 року за відповідачем рахується неповернута заборгованість з врахуванням нарахованої пені та інфляційних втрат в загальному розмірі 274534,66 грн. Представник позивача в судовому засіданні 14.03.2016 року позов підтримав у повному обсязі, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві. У судове засідання, призначене на 01.04.2016 року на 08.30 год. представник позивача не з"явився. 24.03.2016 року до суду поступила заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с. 83). Відповідач, який у порядку, передбаченому ст.74 ЦПК України, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи належним чином, своєчасно, в судове засідання неодноразово не зявився. Повістки про виклик до суду, які надсилалися відповідачеві на адресу місця проживання, зареєстровану у встановленому порядку, повернулися до суду з відмітками кур"єра про відсутність адресата за відповідною адресою (а.с. 49, 53, 63, 76, 81), тому на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності не надходили, а відтак, на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд прийшов до висновку про розгляд справи та ухвалення рішення за відсутності відповідача у заочному порядку, представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 26 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", - позивач у справі та [PERSON] - відповідач було укладено договір кредиту № 300/11. На підставі даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 250000,00 гривень зі сплатою 15,0 % річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку № 1 до договору, з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 23 березня 2018 року включно. У відповідності до умов укладеного договору (пункти 3.3.8, 4.1) відповідач взяв на себе такі обов"язки: своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1, 2.4 договору; у разі прострочення строків сплати процентів, визначених п. 2.4, 2.10 договору, комісій, передбачених умовами договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1, 3.2.3, 3.3.14 договору, сплатити кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. 20 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 300/11 від 26.03.2008 року. Згідно п. 1.1 Додаткової угоди сторони домовилися з 20.10.2008 встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 22,00 % процентів річних. 30 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 300/11 від 26 березня 2008 року. У відповідності до п. 1.2 Договору про внесення змін сторони дійшли згоди встановити максимальний ліміт кредитування на рефінансування наявної на дату укладення Договору про внесення змін заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих пені та штрафів) в сумі 196000,00 гривень. В результаті рефінансування заборгованості з дати укладення Договору про внесення змін заборгованість за кредитом складає 196000,00 гривень, заборгованість за процентами, нарахованими на дату укладення Договору про внесення змін, вважається погашеною (п. 1.3). Згідно п. 1.4 Договору про внесення змін погашення заборгованості за кредитом здійснюватиметься згідно з графіком, який є Додатком № 1 до Договору про внесення змін, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 12 серпня 2022 року (включно). Зокрема, графіком передбачено щомісячний платіж у розмірі 1633,33 грн. Сторони також домовилися з дати укладення Договору про внесення змін до 12.08.2022 року (включно) встановити процентну ставку за користування кредитом в розмірі 22 % річних. В порушення умов договору кредиту відповідач не виконує своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого утворилася заборгованість. Сума заборгованості вдповідача станом на 29 вересня 2015 року становить 274534,66 гривень, з яких: 181300,03 грн. - заборгованість по кредиту, 45139,50 грн. - заборгованість за відсотками, 17236,44 грн. - пеня за прострочення повернення кредиту, 6718,62 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків, 15269,04 грн. - розмір інфляційних втрат за кредитом, 8871,02 грн. - розмір інфляційних втрат за відсотками. Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, які є належними та допустимими, а саме: копією договору кредиту № 300/11 від 26 березня 2008 року (а.с. 19-26), копією Договору про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 300/11 від 26 березня 2008 року (а.с. 28-30), розрахунком заборгованості відповідача (а.с. 84-86), іншими письмовими доказами. Також в судовому засіданні 14.03.2016 року представник позивача пояснив, що у 2014 році відповідач звертався до позивача із заявою про реструктуризацію заборгованості, проте для оформлення договору не з"явився, відповідно реструктуризація заборгованості не проводилася. Факт відповідного звернення відповідача підтверджується копією його заяви від 27.06.2014 (а.с. 87). Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як встановлено судом відповідач в порушення умов договору кредиту, укладеного з позивачем, не виконує своєчасно зобов"язання за договором, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитними коштами. Такими діями відповідач порушує право позивача на отримання виконання за договором. У зв"язку з цим у позивача на підставі положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов договору (п. 3.2.3) виникло право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати відсотків згідно договору кредиту. Крім того, у відповідача виник обов"язок передати позивачеві передбачену договором неустойку. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення даних складових заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. В частині позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат суд виходив з наступного. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на встановлені судом обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов"язань за договором кредиту, зокрема, прострочення виконання ним обов"язку з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, позивач має право вимагати, а відповідач зобов"язаний сплатити інфляційні втрати за час прострочення. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, доведений та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив 4118,02 грн. судового збору (а.с. 1), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved