Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача в її користь на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14.05.2009 у справі №2-1045/2009 на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісяця на дитину. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14.05.2009 у справі №2-1045/2009 за позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково, ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.03.2009 року і до її повноліття. Вказує, що з моменту ухвалення вказаного рішення змінилися обставини, які були враховані судом при стягненні з відповідача аліментів в розмірі 1/4 із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: відбулась зміна прожиткового мінімумум на дітей відповідного віку та збільшено мінімальний розмір аліментів з 30 до 50 % прожиткового мінімуму. Вказує, що дитина фактично перебуває на її утриманні, оскільки купляє їй одяг, продукти харчування, ліки. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, відповідно до поданого відзиву заперечив задоволенню позовних вимог. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З наведених законодавчих приписів вбачається, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, зміною стану здоров`я, сімейного стану когось зі сторін, той з батьків, з ким проживає дитина, може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на підставу вимоги про зміну розміру аліментів позивач покликається, зокрема, на те, що сьогоднішній розмір аліментів не покриває потреб на утримання дитини, збільшено прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та збільшено мінімальний розмір аліментів з 30 до 50% прожиткового мінімуму. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема ч.2 ст.182 СК України викладено в новій редакції: «Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів». Однак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених ст. 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей мінімальний розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів у зв`язку з такими змінами і Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.07.2017 №2037-VIII. Разом з тим, згідно ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Таким чином, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017, тобто з 08.07.2017 за відповідною постановою державного виконавця. Зазначене є обов"язком державного виконавця в силу ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", відтак, у разі нездійснення такого, стягувач вправі оскаржити дії державного виконавця у судовому порядку. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , а відтак згідно з приписами Сімейного кодексу України зобов`язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14.05.2009 ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.03.2009 року і до її повноліття. Згідно довідки про доходи №33 від 08.05.2019 відповідач працює лікарем ультразвукової діагностики в КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень", середньомісячний дохід його становить 4796, 22 грн., з яких стягуються аліменти у розмірі 1196, 90 грн. Згідно з ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2019 року прожитковий мінімум становить 2118 гривень. З вищенаведеного вбачається, що 50% прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років становить 1059,00 грн, Як вбачається з матеріалів справи з відповідача стягуються аліменти на користь позивача у розмірі 1196,90 грн, на дитину, що є більше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З огляду на викладене, враховуючи відсутність підстав визначених ст. 192 Сімейного кодексу України, зокрема, даних про зміну майнового стану відповідача, а також те, що мінімальний розмір аліментів, визначається законом, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. На підставі ст. ст. 2, 10, 12, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України,

Outcome: dismissed