Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

28 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Більмацької селищної ради Пологівського району Запорізької області , третя особа приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Дашевська А.О. про визнання права власності на житловий будинок за заповітом. Позивач прохає суд визнати за ним як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] право власності на нерухоме майно - житловий будинок, зазначений в технічному паспорті під літ. "А", загальною площею 87.1 кв. м., житловою площею 40,5 кв. м, з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами , літера а - прибудова, літера а1 - веранда, літера а2 - ганок, літера а3 - козирок, № 1- погріб, літера Б- гараж, літера В - сарай, літера в- ганок, літера в1 - козирок, літера Г - вбиральня, літера Е - душ, літера Д - сарай, літера Ж - літня кухня, літера Ж1 - козирок, № 2 - ворота, № 3 - огорожа, І- вимощення, П- замощення, загальною вартістю 91 452 грн. 00 коп. , який розташований за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт на ім"я позивача та його сестру, яка відмовилася від прийняття спадщини. До складу спадкового майна входить: - житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] ; - земельна ділянка № [NUMBER] розміром 0,1100 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд, що розташована на території Більмацької селищної ради, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV- ЗП № 023593, виданого Куйбишевського селищною радою Куйбишевського району Запорізької області 02 серпня 2004 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1275, кадастровий номер 2322755100:02:019:0074. 19 червня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дашевської А.О. з метою отримання свідоцтва про праву на спадщину за заповітом. 14 серпня 2020 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку № 1275 розміром 0,1100 та, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Більмацької селищної ради за адресою [ADDRESS] . 16 червня 2020 року приватним нотаріусом Дашевською А.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю права власності на будинок, який належав покійному батьку позивача. У зв`язку з вище викладеними обставинами позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Крім того прохав витребувати у приватного нотаріуса Дашевської А.О. копію спадкової справи №96/2018 після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків 5 днів з дня вручення цієї ухвали. 30 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду відповідачу було визначено, що він має право протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву, у порядку та формі, визначеній в ст.178 ЦПК України, також має право, відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, пред"явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була направлена відповідачу . Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Дашевської А.О. копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] 13 жовтня 2021 року від приватного нотаріуса Дашевської А.О. надійшла копія спадкової справи №96/2018 після померлого [INFO] [PERSON] 28 жовтня 2021 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач, його представник , представник відповідача та третя особа в судове засідання не з"явились, про час і місце розгляду повідомлені . Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, прохав задовольнити позов на тих підставах, що викладені в позовній заяві. Від представника відповідача надійшла заява про визнання позову [PERSON] . Приватний нотаріус Дашевська А.О. повідомила, що не заперечує проти позовних вимог [PERSON] . У зв`язку з цим справа відповідно до ст.ст. 211, 223 ЦПК України розглядається без участі позивача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування деяких населених пунктів" від 12 травня 2016 року № 1353-VIII, Куйбишевський район перейменовано на Більмацький район; селище міського типу Куйбишеве Куйбишевського району - на селище міського типу Більмак. Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів " від 17.07.2020 № 807-IX, утворено Пологівський район (з адміністративним центром у місті Пологи) у складі територій Більмацької селищної, Воздвижівської сільської, Воскресенської сільської, Гуляйпільської міської, Комиш-Зорянської селищної, Малинівської сільської, Малотокмачанської сільської, Молочанської міської, Оріхівської міської, Пологівської міської, Преображенської сільської, Розівської селищної, Смирновської сільської, Токмацької міської, Федорівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування селища міського типу Більмак Пологівського району Запорізької області" від 06 жовтня 2021 року № 1799-IX, селище міського типу Більмак Пологівського району Запорізької області перейменовано на селище міського типу Кам`янка. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.13). Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті склав заповіт, яким все своє майно заповідав позивачу та [PERSON] , сестрі позивача. 19 червня 2018 року за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Дашевською А.О. була заведена спадкова справа №62591858 ( номер у нотаріуса № 96/2018) після померлого [INFO] [PERSON] .( а.с.16). [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась на користь позивача [PERSON] , що підтверджується відповідною заявою . 14 серпня 2020 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку № 1275 розміром 0,1100 та, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Кам"янської (Більмацької ) селищної ради за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 2322755100:02:019:0074. ( а.с.15, 17). Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок позивачу було відмовлено, в зв"язку з тим, що документів, що підтверджують право власності на житловий будинок не надано. Нотаріусу було надано договір міни житлового будинку в [ADDRESS] , на незакінчений будівництвом будинок, розташований в [ADDRESS] , посвідчений Куйбишевською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 1978 року за реєстром №1263, технічний паспорт БТІ від 02.09.2019 року та довідку КП «Куйбишевське БТІ» № 214 від 31.01.2019 про процент готовності житлового будинку. Згідно копії договору міни від 14 жовтня 1978 року, [PERSON] поміняв будинок, який належав йому на праві особистої власності , розташований по [ADDRESS] на належний [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та взяв на себе права та обо"язки по завершенню будівництва житлового будинку. ( а.с.19). З пояснень позивача слідує, що за життя [PERSON] не придав значення і не знав, що потрібно провести реєстрацію будинку , так як був людиною похилого віку, інвалідом війни 3 групи, йому було тяжко доглядати за собою. При житті батька, позивач не знав, що будинок не зареєстрований і відсутні документи права власності на будинок. Згідно копії довідки КП "Куйбишевське бюро технічної інвентаризації" від 31.01.2019 № 214, в ході обстеження об"єктуа інженером з інвентаризації нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , було виявлено, що процент готовності будинку до експлуатації становить 100% ( а.с.18). Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 267 ЦК України до заяв про захист цивільного права або інтересу позовна давність не застосовується. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинку. З матеріалів справи слідує, що право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано . Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1978 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введений лише з 29.06.1998 року, тобто з набранням чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року № 121. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Державна реєстраційна служба України в листі від 15.12.2014 р. № 14453/06-15- 14 повідомляла, що законодавством установлений спрощений порядок оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що розташовані в сільській місцевості та будівництво яких закінчено до 5 серпня 1992 року. Відомості погосподарської книги є, як правило, достатніми для формування розділу Держреєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до вимог п. 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2013 р. № 1141. Отже, підтвердженням належності житлового будинку певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди незалежно від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок. В ст.100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Тому, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Згідно довідки Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області № 2261 від 28.09.2021, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в період з 03 серпня 1979 року по день смерті, [INFO] . На момент смерті разом з ним був зареєстрований його син - [PERSON] ( а.с.32). За заявою позивача КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» 02 вересня 2019 року було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з : житлового будинку "А", загальною площею 87.1 кв. м., житловою площею 40,5 кв. м, літера а - прибудова, літера а1 - веранда, літера а2 - ганок, літера аЗ - козирок, № 1 - погріб, літера Б- гараж, літера В - сарай, літера в- ганок, літера в1 - козирок, літера Г - вбиральня, літера Д - сарай, літера Е - душ, літера Ж - літня кухня, літера ж1 - козирок, № 2 - ворота, № 3 - огорожа, І- вимощення , II- замощення ( а.с.20-22). Технічним паспортом на житловий будинок розділ «Характеристика будівель та споруд» підтверджується, що житловий будинок був побудовані в 1978 році. Згідно висновку № 052/20 від 17 червня 2020 року за результатами проведення експертного судово будівельно-технічного дослідження, ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 91 452,00 грн. ; виходячи з його функціонального призначення, відповідає діючим нормативно-технічним вимогам по місцю розташування на виділеній земельній ділянці, по об"ємно-планувальним та конструктивним рішенням, в частині капітальності, надійності стійкості основних несучих конструкцій будівель, по санітарно-гігієнічним, протипожежним і екологічним вимогам; житловий будинок не є самочинним будівництвом, вищезазначені будівлі є складовими об"єктами нерухомого майна, що будувались як цілісний житловий об"єкт, побудови яких зазначений в технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськми будівлями і спорудами - 1978, 1980, 1985, 1986, 1990. ( а.с.23-31). Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За таких обставин, відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, не позбавляє спадкоємця в праві на спадщину. Беручи до уваги те, що у позивача виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті [PERSON] , суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved