Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 60318,43 грн. В обґрунтування позову зазначив про те, що відповідно до укладеного договору № MKG0SE00000028 від 25.01.2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За даним договором позивач зобов"язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 10000 грн., а позичальник зобов"язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, передбачені договором та виконати інші свої зобов"язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. [PERSON] порушив умови кредитного договору, не здійснював погашення кредиту та відсотків за його користування. Згідно умов договору та розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 04.09.2015 року становить 166199,30 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4264,87 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 41915,42 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2100,00 грн., 117919,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від суми заборгованості відмінусована сума, у розмірі 105880,87 грн., за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2013 року про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ Приватбанк і різниця складає - 60318,43 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 60318,43 грн. заборгованості за кредитним договором, судовий збір та судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача подав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, подала заперечення, зсилаючись на те, що сума боргу позивачем визначена та нарахована безпідставно. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» вказує в позовній заяві про наявність з боку відповідача порушення зобов'язання по кредитному договору та нарахування заборгованості: заборгованість за кредитом - 4264,87 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 41915,42 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2100,00 грн., 117919,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. При цьому до позовної заяви долучає рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2013 року про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу в сумі 95880,87 гривень, а в позовній заяві посилається на стягнення суми в розмірі 105880,87 гривень.Рішенням Ідустріального районного суду м.Дніпропетровськ вказано,що з відповідача [PERSON] вже стягнуто 4264,87 гривень заборгованості за кредитом, 35882,50 гривень - заборгованость по відсоткам за користування кредитом, 2100,00- заборгованості по комісії, 53633,50 гривень- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - всього 95880,87 гривень. Дане рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2013 року набрало законної сили і знаходиться на виконанні в Хустській ДВС. Отже, судом повторно не можуть бути стягнені суми вказані в даному рішенні суду, а саме 4264,87 гривень заборгованості за кредитом, 35882,50 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2100,00 заборгованості по комісії, 53633,50 гривень -пеня. Позивач у позовній заяві робить розрахунок від суми заборгованості станом на 04.09.2015 року, віднімаючи заборгованість визначену згідно рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ 105880,87 гривень і визачає заборгованість 60318,43 гривень, що є неправильним. Виходячи з рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2013 року позивач не може станом на 04.09.2015 року претендувати на стягнення відсотків за користування кредитом, оскільки виходячи з розрахунку заборгованості за кредитним договором, який надано на вимогу суду, сума заборгованості за тілом кредиту становить - 0 гривень. Позивач проводить нарахування відсотків за користування кредитними коштами, адже нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок суми тіла кредиту. Позивач у позовній заяві вказує суму заборгованості за кредитом 4264.87 гривень, а вже в розрахунку заборгованості за договором, яка надана на вимогу суду, вказано заборгованість за кредитом до стягнення - 0 гривень. Представник відповідача вважає, що сума боргу не підлягає до стягнення, оскільки сума заборгованості по кредиту вже стягнута за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 30.07.2013 року - 4264,87 гривень, 35882,50 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2100,00 - заборгованості по комісії, 53633,50 гривень -пеня. Пеня в сумі 64285,51 не може бути стягнута на користь позивача, оскільки нарахована поза межами строків позовної давності, при цьому розрахунок, який доданий позивачем до позовної заяви про визначення суми заборгованості по кредитному договору є неповним і неправильним, в ньому взагалі немає відомостей про нарахування здійснених позивачем у 2013 році та 2014 році, остання дата нарахування пені - 15.08.2012 року в сумі 672,37 гривень, а наступна - 27.02.2015 року в сумі 55886,54 гривень. Відповідно до ст.258 ч.2 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовуються спеціальні строки позовної давності в один рік, а тому пеня може бути стягнута лише в межах строків позовної давності, тобто за один рік та відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. А тому представник відповідача просить відмовити у стягненні пені у зв'язку з пропуском строків позовної давності. Представник відповідача просить прийняти до уваги те, що кредит позивачем був виданий на суму 10000,00 гривень, а вже стягнуто за рішенням суду 105880,87 гривень та 10537,88 гривень за судовим наказом. Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення. Виходячи з вищенаведеного, представник відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Хустського районного суду від 18.11.2015 року судом визнавался явка позивача обов'язковою. Позивач не виконав умови даної ухвали, до суду не з'явився. Суд ухвалює про розгляд справи у відсутності представника позивача. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 60318,43 грн. В судовому засіданні встановлено те, що відповідно до укладеного договору № MKG0SE00000028 від 25.01.2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За даним договором позивач зобов"язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 10000 грн., а позичальник зобов"язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, передбачені договором та виконати інші свої зобов"язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. [PERSON] порушив умови кредитного договору, не здійснював погашення кредиту та відсотків за його користування. Рішенням Ідустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2013 року вказано,що з відповідача [PERSON] стягнуто 4264,87 гривень заборгованості за кредитом, 35882,50 гривень - заборгованость по відсоткам за користування кредитом, 2100,00- заборгованості по комісії, 53633,50 гривень- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - всього 95880,87 гривень. Дане рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 30.07.2013 року набрало законної сили і знаходиться на виконанні в Хустській ДВС. Отже, судом повторно не можуть бути стягнені суми вказані в даному рішенні суду, а саме 4264,87 гривень заборгованості за кредитом, 35882,50 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2100,00 заборгованості по комісії, 53633,50 гривень -пеня. Позивач у позовній заяві робить розрахунок від суми заборгованості станом на 04.09.2015 року віднімає заборгованість визначену згідно рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ 105880,87 гривень і визачає заборгованість 60318,43 гривень. Виходячи з розрахунку заборгованості за кредитним договором, який надано на вимогу суду, сума заборгованості за тілом кредиту становить - 0 гривень. Позивач у позовній заяві вказує суму заборгованості за кредитом 4264.87 гривень, в розрахунку заборгованості за договором, яка надана на вимогу суду, вказано заборгованість за кредитом до стягнення - 0 гривень. Суд приходить до висновку про те, що сума боргу не підлягає до стягнення, оскільки сума заборгованості по кредиту стягнута за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2013 року - 4264,87 гривень, 35882,50 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2100,00 - заборгованості по комісії, 53633,50 гривень -пеня. Кредит позивачем був виданий на суму 10000,00 гривень, а стягнуто за рішенням суду 105880,87 гривень та 10537,88 гривень за судовим наказом. Пеня в сумі 64285,51 не може бути стягнута на користь позивача, оскільки нарахована поза межами строків позовної давності. Відповідно до ст.258 ч.2 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовуються спеціальні строки позовної давності в один рік, а тому пеня може бути стягнута лише в межах строків позовної давності, тобто за один рік та відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У додатку до позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» в розрахунку суми заборгованості взагалі не відображені платежі, які здійснював відповідач [PERSON] з 2006 року по 04.09.2015 року. В розрахунку та в позовній заяві позивачем не відображено про те, що 15.10.2007 року Хустським районним судом було видано судовий наказ №2-н-357/07 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суми боргу 10537,88 гривень по цьому ж кредитному договору та відповідно до постанови від 22.03.2013 року дане виконавче провадження було закрито у зв'язку з утриманням та перерахуванням повністю суми боргу. Згідно ч.3 ст.1 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За наведених обставин, позов ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed