Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. 15 січня 2018 року [PERSON] до початку розгляду справи по суті подав зустрічний позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про визнання договору страхування недійсним. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 24 січня 2018 року дані позови об"єднано в одне провадження. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04 серпня 2017 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: поліс № АМ/0544375, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, пов`язану з експлуатацією автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер [NUMBER] . 09 серпня 2017 року на автодорозі М-12 Стрий-Знам"янка сталася ДТП за участю автомобіля марки «Renault» під керуванням відповідача та автомобіля марки «Mersedes» під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.09.2017 року відповідача по справі [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 09 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до них із повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу потерпілої особи. 16 серпня 2017 року ФОП [PERSON] було проведено автотоварознавчу експертизу, згідно якої вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику колісного транспортного засобу марки «Mersedes», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 269 809, 87 грн. 22 вересня 2017 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до них із заявою про виплату страхового відшкодування. 11 жовтня 2017 року був складений Страховий акт №8307, на підставі якого подія, яка сталася, відповідає умовам страхування і є страховим випадком, в зв"язку з чим відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ними платіжним дорученням №6964 від 13 жовтня 2017 року перераховано страхове відшкодування в розмірі 60 000 грн. Таким чином борг відповідача [PERSON] перед ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» складає 60 000 грн., у зв`язку з чим змушені звернутися з даним позовом в суд. Просить стягнути з відповідача [PERSON] . 60 000 грн. грошових коштів в порядку регресу та судові витрати по справі. Свій зустрічний позов [PERSON] мотивує тим, що з метою страхування цивільної відповідальності ним з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» 04 серпня 2017 року був укладений страховий поліс №АМ/0544375, згідно якого страхувальник взяв на себе зобов`язання нести відповідальність за заподіяну ним шкоду у випадку настання страхового випадку в межах страхової суми. 09 серпня 2017 року на автодорозі М-12 Стрий-Знам`янка, тобто на відстані більше 300 км від місця його проживання, сталася ДТП за участю автомобіля марки «Renault» під його керуванням та автомобіля марки «Mersedes» під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. До позовної заяви страховиком долучено довідку про дорожньо-транспортну пригоду №3017221598949813 від 04 вересня 2017 року, видану Управлінням патрульної поліції у м. Хмельницькому, яка в подальшому була підставою для виплати страхового відшкодування. Згідно даних довідки в графі автомобіль марки «Renault» отримав такі механічні пошкодження: «Передня центральна частина, бокова ліва частина та передня ліва частина», тобто технічна несправність автомобіля, в тому числі лівого колеса відбулась внаслідок ДТП. Жодних об`єктивних даних, що автомобіль був технічно не справний, не існує. Зазначає, що відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування - є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строк договору. Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Такі договори укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух». Обов`язковою істотною умовою для укладення договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності згідно ст. 982 ЦК України, Закону України «Про дорожній рух» та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, перед укладенням договору страхування та наявність протоколу перевірки технічного стану на предмет справності. Отже, на момент укладення договору страхування у нього повинен бути документ про технічно справний стан автомобіля. Вважає, що заперечення технічної справності автомобіля страховиком свідчить про істотні порушення умов договору страхування в момент його укладення. Вважає, що на момент укладення договору цивільної відповідальності 03.08.2017 року було грубо порушено істотні умови договору страхування, передбачені ст. 982 ЦК України щодо визначення строків договору та обов`язкової перевірки вантажного автомобіля марки «Renault», який підлягав обов`язковому технічному огляду щодо відомостей про проходження перевірки на справність. Строк дії договору визначений не датою дії висновку про технічну справність вантажного автомобіля, а на власний розсуд страховика до 03 серпня 2018 року, а отже договір (поліс) цивільної відповідальності в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України слід визнати недійсним. Також просить стягнути в його користь судові витрати по справі. 13 січня 2018 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» подав відзив на зустрічний позов, в якому просить в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] відмовити повністю за безпідставністю, оскільки Поліс № АМ/0544375 відповідає вимогам Закону України «Про страхування» стосовно форми та змісту договору страхування, а також містить всі істотні умови договору страхування, які визначені у ст. 982 ЦПК України, зокрема містить предмет договору, розмір страхової суми та страхового платежу. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 27 лютого 2018 року по справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] В судове засідання представник позивача-відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» не з`явився, однак від представника поступило клопотання, в якому просять справу слухати без їхньої участі. Позовні вимоги підтримують і просять позов задоволити. В задоволенні зустрічного позову просять відмовити. В судовому засіданні представник відповідача-позивача [PERSON] - адвокат Семків М.Н. первинний позов не визнав і просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний, а зустрічний позов [PERSON] підтримав повністю і просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів від 04 серпня 2017 року Поліс № АМ 0544375. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] - адвокат Капак В.М. пояснив, що зустрічний позов [PERSON] вважає безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, а первинний позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» вважає таким, що підлягає до задоволення. Також просить стягнути з відповідача понесені його довірителем судові втрати на правову допомогу. Суд, заслухавши пояснення представника сторони, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи прийшов до наступного висновку висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 1.8 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Згідно із статтю 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що 04 серпня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс №АМ/0544375, за яким було застраховано належний страхувальнику автомобіль марки «Renault» реєстраційний номер [NUMBER] , за рядом ризиків, в тому числі на випадок пошкодження внаслідок ДТП. Відповідно до Полісу №АМ/0544375 відповідачем-позивачем [PERSON] 03 серпня 2017 року був сплачений страховий платіж в розмірі 560 грн. 43 коп. (а.с. 6). Статтею 18 ч. 4 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідна норма закону визначена ст. 983 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено законом. Отже, якщо виходити із вимог ст.983 ЦК України, ст.18 ЗУ «Про страхування» та зі змісту поліса № АМ/0544375 від 04 серпня 2017 року, то сторони договору обов"язкового страхування домовились, що договір обов"язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів починає діяти з часу внесення страхувальником страхового платежу. Із поліса № АМ/0544375 від 04 серпня 2017 року вбачається, що він відповідає вимогам Закону України «Про страхування» стосовно форми та змісту договору, а також містить всі істотні умови договору страхування, які визначені у ст. 982 ЦПК України, зокрема містить предмет договору, розмір страхової суми та страхового платежу та строк дії договору. Також в судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2017 року на автодорозі М-12 Стрий-Знам`янка трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Renault Master» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача-позивача [PERSON] та автомобіля марки «Mercedec-Benz Spinter 313" реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] [PERSON] , керуючи транспортним засобом, перед виїздом не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, що призвело до технічної несправності переднього лівого колеса, внаслідок чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху і допустив зіткнення із транспортним засобом, який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.11 ПДР України. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. ( а.с.7-8). Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ч. 1ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Випадок було визнано страховим, що підтверджується страховим актом №8307 від 11 жовтня 2017 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування, згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 09 жовтня 2017 року склав 60 000 грн. з можливістю регресного позову ( а.с.10 -11). Позивач виплатив за заявою потерпілої особи - власника автомобіля марки «Mercedec-Benz Spinter 313", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] від 22 вересня 2017 року суму страхового відшкодування в розмірі 60 000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №6964 від 13 жовтня 2017 року ( а.с.40, 41). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ,,Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2013 року, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 ПДР України). Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток . Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Згідно роз"яснень, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотньої вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Як вказує ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» виникло право зворотної вимоги до відповідача -позивача [PERSON] в розмірі понесених витрат, що складає 60 000 грн., а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Будь-яких доказів на спростування наведених позивачем-відповідачем в обґрунтування позовних вимог обставин, а також про добровільне відшкодування позивачу-відповідачу шкоди в порядку регресу, відповідачем -позивачем [PERSON] суду не подано. Відповідач - позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні не довели належними та допустимими доказами, що в момент укладення договору цивільної відповідальності від 03 серпня 2017 року було грубо порушено істотні умови договору страхування, передбачені ст. 982 ЦК України щодо визначення строків договору та обов`язкової перевірки технічного огляду вантажного автомобіля, яким він керував. Отже відповідач-позивач [PERSON] звернувся в суд з безпідставним позовом, не навівши підстав, передбачених Законом для визнання договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним. А тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України і у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. А тому суд вважає можливим стягнути з відповідача-позивача [PERSON] на користь позивача-відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн., згідно платіжного доручення №7529 від 07 грудня 2017 року ( а.с.1). Представником третьої особи [PERSON] - адвокатом Капаком В.М. в судовому засіданні заявлено клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, які становлять 3000 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, який долучено до матеріалів справи. Згідно з ч.ч.1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом з тим, у статті 134 ЦПК України визначений обов`язок сторони подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Наслідком невиконання цього обов`язку є відмова у відшкодуванні відповідних судових витрат (за винятком суми сплаченого нею судового збору) (ч. 2 ст. 134 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2018 року на підставі ухвали суду, було залученого до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] Згідно договору про надання правової допомоги №22/2018 від 23 березня 2018 року інтереси третьої особи [PERSON] представляє адвокат Капак В.М., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №694 від 12 червня 2009 року (а.с.92-93). В додатковій угоді № 1 до договору про надання правової допомоги від 23 березня 2018 року визначено винагороду (гонорар) в розмірі 3000 грн. та надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат і квитанцію № 13/2018 від 25 травня 2018 року ( а.с.94, 114, 120). У новій редакції ЦПК України відсутня норма стосовно обмеження або граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу. Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З врахуванням викладених вище обставин суд вважає необхідним вимогу представника третьої особи - Беглого Є.С . - адвоката Капака В.М . про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на обсяг матеріалів справи та на кількість засідань, в яких брав участь адвокат, задовольнити частково в сумі 1500 грн., оскільки у поданих документах не обґрунтовано заявлено адвокатом вартість послуг в сфері права в розмірі 3000 грн. із посиланням на первинні документи, цей розмір витрат на правничу допомогу не співмірний зі складністю справи. Такі витрати підлягають стягненню з [PERSON] На підставі наведеного, ст. ст.202, 203, 638, 979, 981, 982, 983, 990,993, 1166,1188, 1191 ЦК України, ст.ст.8,16,18,25,27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 1.8,38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved