Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Харкова з вимогою до відповідача про стягнення аліментів на дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вони з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON]. Останнім часом відповідач не вважає за потрібне утримувати свого неповнолітнього сина, жодних коштів, речей чи продуктів харчування не надає, не приймає участі у додаткових витратах на сина. За таких обставин, з посиланням на статті 180 та 185 Сімейного кодексу України позивач вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, має змогу сплачувати аліменти на дитину у розмірі 800 - 1000 грн. Просить суд врахувати те, що він приймає участь в житті дитини через своїх батьків, у яких дитина знаходиться великий проміжок часу. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 151224 виданого 20 лютого 2009 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 58 (арк. справи 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1 - ВЛ № 172104 виданого 19 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], актовий запис № 3849 (арк. справи 5). Згідно з довідкою виданою 15 листопада 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «СВИФТ 2016» вбачається, що [PERSON] працює в ООО «СВИФТ 2016» на посаді експедитора с 01 березня 2016 року по теперішній час, заробітна плата за 6 місяців складає 18075 грн. 95 коп. (арк. справи 6). В ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~ закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки., Суд приймає до уваги пояснення відповідача, однак враховує, що це не звільняє його від обов'язку сплачувати аліменти на утримання дитину. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, отримує дохід, інших осіб на утриманні не має, тому виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття в розмірі 1500 грн., оскільки вказана сума є обґрунтованою, прийнятною та такою, яка відповідає фактичним обставинам справи, буде достатньою для задоволення потреб дитини відповідного віку. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то судом встановлено наступне. Відповідно до вимог\~ст. 185 Сімейного Кодексу України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року\~до передбаченої\~ст. 185 Сімейного кодексу України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв"язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов"язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред"являвся. У такому випадку такий батько зобов"язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Разом з тим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, у звязку з чим в задоволенні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягенню судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial