Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 1998 року, від якого мають 2-х неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір"ю за адресою: [ADDRESS]. 24 червня 2015 року шлюб між сторонами розірваний судом. У липні 2016 року позивачка звернулась до Бахмацького райсуду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання 2-х неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку. Здоров"я дітей і платника аліментів знаходиться у стані норми. Відповідач не працює. Мешкає у власному будинку. Інших дітей у відповідача немає. Стягнення за іншими виконавчими документами з нього не проводяться. Вона працює оператором машинного доїння в СТОВ „ Промінь" с. Красне, Бахмацького району, отримує зарплату в розмірі 9224 грн. 31 коп. Мешкає з дітьми в будинку її матері, яка є пенсійного віку. В судове засідання позивачка не з"явилася. Про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином через СМС - повідомлення, про що свідчить довідка про доставку СМС ( а.с. 25). Подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності і заявлені вимоги задовільнити в повному обсязі(а.с.13). Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки (а. с. 26). Відповідач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності і проти задоволення позову він не заперечує (а.с. 27). Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з слідуючих підстав. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач в свідоцтвах про народження дітей записаний як батько, в установленому законом порядку свого батьківства не оспорив,( а.с. 8-9), а тому, він зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 ч. 1 - ч. 3 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Сторони між собою не досягли домовленості щодо способу виконання батьками обов"язку утримувати неповнолітніх дітей, що потягло звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме: стан здоров"я дітей і платника аліментів знаходиться у стані норми. Діти проживають з матір"ю, яка працює, отримує заробітну плату. Позивачка разом із дітьми проживає у будинку, що належить її матері. Відповідач не працює, на обліку в районному центрі зайнятості він не перебуває, інвалідом не являється. Мешкає він у власному будинку. Інших дітей, утриманців він не має. За виконавчими документами з нього стягнення не проводяться. Суд вважає, що з відповідача можливо стягнути аліменти на 2-х дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Згідно із ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Позов позивачкою пред'явлено 08 липня 2016 року. Відповідно до ст. 88 ч.1, ч. 3 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору , він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст. 5 ч. 1 п. 3 ЗУ „Про судовий збір „ від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів. А тому, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп. відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п/п 1 абз. 3 ЗУ „Про судовий збір" Позивачка також в позовній заяві просить стягнути із відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 200 гривень за складання адвокатом позовної заяви. В підтвердження зазначених вимог до позовної заяви приклала квитанцію до прибуткового касового ордера № 748 від 08.07.2016 року (а. с. 4), угоду № 86 від 06.07.2016 року ( а.с.14), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 112 від 15.04.1994 року ( а.с.15). Відповідно до роз"яснень п.п. 47, 48 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України „ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року № 10 витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( ст. 6 ЗУ „Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачка не подала до позовної заяви такого розрахунку, а тому вимоги позивачки в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed