Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дитини у твердій грошовій формі у розмірі 600 грн., посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі і у них 24.05.1998 року народився син [PERSON]. 14.03.2007 року вона розірвала шлюб із [PERSON] Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області з відповідача на користь позивача були присуджені аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Однак відповідач аліментів не сплачував. У 2016 році [PERSON] вступив на денну форму навчання до Нововолинського навчально-наукового інституту та менеджменту Тернопільського національного економічного університету IV рівня акредитації, де і навчається на даний час. Син навчається на контрактних умовах, стипендії не отримує, і разом з тим йому необхідно забезпечити проїзд, купівлю підручників, інших речей, необхідних для навчання. [PERSON] ніде не працює, і всі витрати пов'язані з навчанням несе позивач, однак її доходів недостатньо для надання дитині мінімально необхідної допомоги. Протягом усього часу відповідач добровільно матеріальної допомоги на забезпечення сина не надає. Місцезнаходження та місцеперебування відповідача позивачу невідоме, останнє місце реєстрації [PERSON] у с. Морозовичі Іваничівського району Волинської області. Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується копією судового оголошення в газеті "Волинь нова", яке знаходиться в матеріалах справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило. У звязку із вищенаведеним, суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, а 14 березня 2007 року розірвали його, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЕГ № 011875 (а.с.6). Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі 24 травня 1998 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 003065 (а.с. 10). 11.08.2016 року [PERSON] змінив прізвище з "Красюн" на "Решетило", що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії 1-ЕГ № 007011 (а.с.5). Згідно заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 28.04.2009 року з відповідача на користь позивача були присуджені аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття (а.с.11). У 2016 році [PERSON] вступив на денну форму навчання до Нововолинського навчально-наукового інституту та менеджменту Тернопільського національного економічного університету IV рівня акредитації, де і навчається на даний час, що підтверджується довідками № 246 від 22.11.2016 року та № 265 від 10.01.2017 року виданими Нововолинським навчально-науковим інститутом економіки та менеджменту Тернопільського національного економічного університету (а.с.7-8). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надавав як до досгнення ним повноліття, так і не надає після вступу нив до інституту. Позивачу важко самостійно забезпечити сину доїзд, купівлю підручників та інших речей, необхідних для навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 199 ч.2 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст. 199 ч.3 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 ч.1 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Суд вважає, що участь у навчанні сина [PERSON] повинні брати як позивач, так і відповідач. [PERSON] навчається на денному відділенні, то аліменти можуть бути присуджені щомісячною допомогою, протягом періоду навчання. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище сторін, зокрема те, що позивач працює, надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак її доходів не вистачає для забезпечення Васиму належних умов навчання, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. до припинення сином навчання, але не пізніше до досягнення ним 23-річного віку. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved