Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

25 грудня 2016 року позивачка через свого представника звернулася до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2013 році відповідачка позичила в неї 4000 грн., які зобов"язалася повернути 9-10 січня 2013 року, що підтверджується письмовою розпискою. В строк відповідачка добровільно борг не повернула, а тому, просить стягнути з неї вказану суму боргу, 3 145,70 грн. витрат від інфляції, 320,55 грн. 3% процентів річних, а також судові витрати. Позивачка у судове засідання не з"явилася, представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка повідомлена судом про розгляд справи належним чином за місцем реєстрації, в судове засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики. Відповідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з позовної заяви та розписки від 05 січня 2013 року [PERSON] взяла у позивача в борг 4000 грн., які зобов"язалася повернути до 9-10 січня 2013 року. На підствердження факту укладення договору позики та факту передачі грошової суми позичальнику позивачка представила суду оригінал розписки, який залучено у матеріали справи. Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений договором позики строк 10 січня 2013 року заборговану суму у розмірі 4000 грн. відповідачка позивачу не повернула. Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про повернення суми позики, то позов в цій частині є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Висновок про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України, містить правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи №6-37цс15, що у відповідності до ст.214 ЦПК України враховується судом при ухваленні судового рішення. Згідно розрахунку представленого позивачем витрати від інфляції за період з 11.01.2013 по 30.11.2015 року склали 3 145,70 грн., 3% річних 320,55 грн., що підлягають стягненню на підставі вказаних норм права. Враховуючи вище зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved