Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] 14.01.2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 05.06.2004 року, шлюб розірвано рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2013 року; сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час шлюбу 25.11.2011 року сторонами придбано автомобіль Mitsubishi Lanser, номерний знак [NUMBER], який після припинення подружніх стосунків знаходиться у користуванні відповідача. Оскільки автомобіль перебуває у користуванні відповідача, а позивачка не може користуватися спільним майном, тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила провести розподіл спільно набутого майна подружжя, виділити у власність [PERSON] вказаний автомобіль, стягнувши з нього на свою користь грошову компенсацію за 1\\2 частку у спільному майні подружжя, а також просила стягнути з відповідача сплачені нею судові витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи. Не погоджуючись з позовом [PERSON], відповідач [PERSON] 07.08.2014 року звернувся до суду із зустрічним позовом про поділ майна подружжя, в якому просив суд провести розподіл спільного майна подружжя, виділивши йому у власність автомобіль Mitsubishi Lanser, номерний знак [NUMBER], інше набуте за час шлюбу майно виділити у власність [PERSON], посилаючись на те, що під час шлюбу сторонами придбано, крім вказаного автомобіля, також металопластикові вікна в кількості 5 шт. загальною вартістю 5300 грн., будівельні матеріали для будівництва гаража в [ADDRESS] (камінь 2000 шт. на суму 7800 грн., профнастил 49 кв.м. на суму 2009 грн., пісок 5 т. та балки перекриття 6 шт. на суму 4590 грн., цемент 1250 кг. на суму 1200 грн.), ламінат, плінтус, гіпсокартонні перегородки кімнатні вартістю 3200 грн., спальню (2 шафи, ліжко, 2 тумби, трюмо, комод) вартістю 3500 грн., холодильник NORD вартістю 3000 грн., телевізор ODEWOO вартістю 1000 грн., DVD-програвач Elenberg та акустична система вартістю 1200 грн., комп"ютер з принтером вартістю 3500 грн.; зазначене майно, крім автомобіля, знаходиться у користуванні відповідачки за зустрічним позовом [PERSON]; просив стягнути з відповідачки за зустрічним позовом на свою користь витрати на правову допомогу, а також стягнути з відповідачки за зустрічним позовом на свою користь 32378.10 грн. як 1\\2 частки вартості спільно придбаного майна, що залишається у повному володінні [PERSON], з урахуванням боргів подружжя, зроблених для придбання спільного автомобіля, оскільки їх родиною було взято у борг кошти : у [PERSON] - 1300 дол.США, що за курсом НБУ на 21.11.2014 року становить 19617 грн., та у [PERSON] в розмірі 8840 грн. під 3% річних, всього на суму станом на 24.11.2014 року 28457 грн., на цей час кошти не повернуто. Ухвалою суду від 18 серпня 2014 року зазначені позовні заяви об"єднані в одне провадження. Ухвалою суду від 24 листопада 2014 року до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу без самостійних вимог. Ухвалою суду від 28 грудня 2015 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісного майна подружжя залишено без розгляду у зв»язку з повторною неявкою позивача за зустрічним позовом у судове засідання. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали, проти зустрічного позову заперечували. Позивачка пояснила суду, що сторонами під час шлюбу придбано спірний автомобіль, а також спальню, яка на даний час втратила товарну вартість і є непридатною для використання, DVD-програвач Elenberg та акустичну систему, принтер, які давно зламані, та комп"ютер, яким користується син сторін, [PERSON], а також ноутбук (у 2011 році), який знаходиться у користуванні відповідача. Металопластикові вікна придбавались як відповідачем (2 вікна), так і матір"ю позивачки, вони встановлені у будинку батька позивачки [PERSON], будівельні матеріали також використані на ремонт будинку та на самовільне будівництво гаража на земельній ділянці [PERSON], крім ламіната, який відповідач може забрати у будь-який час. Не згодна на виділення їй у власність зазначених у зустрічному позові речей. Позику відповідач отримав без її згоди, про що вона повідомляла позикодавців. Також посилалась на важкий матеріальний стан, оскільки на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, на яких відповідач сплачує щомісяця аліменти у розмірі 200 грн., та у 2013 р. позивачка взяла кредит, який сама виплачує. Холодильник та телевізор подарувала мати позивачки їй на весілля. Представник позивачки [PERSON] посилалась також на недоведеність позову в частині вартості та часу придбання майна, тяжкий матеріальний стан позивачки і відсутність її згоди на сплату компенсації. Не погодилась із зазначеною позивачем за зустрічним позовом вартістю спільного майна, посилаючись на втрату ним матеріальної цінності, та що будівництво гаража здійснено самочинно на земельній ділянці третьої стророни без згоди власника, не відведеній для цієї мети. Відповідач [PERSON] та його представник у судові засідання 16 грудня 2015 року та 28 грудня 2015 року не з»явились, про час і місце судового засідання не повідомили, тому розгляд справи по суті проведено без їх участі. Разом з тим, зі змісту наданої відповідачем [PERSON] зустрічної позовної заяви з письмовими поясненнями вбачається, що відповідач погодився на виділення йому у власність автомобіля Mitsubishi Lanser, номерний знак [NUMBER], з іншою частиною позовних вимог не згоден, посилаючись на наявність у спільній сумісній власності сторін також і іншого майна, набутого під час шлюбу, яке перебуває у користуванні позивачки, та боргів, зроблених в інтересах сім»ї. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов [PERSON] підтримав, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечував, посилаючись на його необгрунтованість. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] та [PERSON], та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05.06.2004 року (а.с.5), рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 29 листопада 2013 року, шлюб розірвано. Сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6,7), які проживають із матір"ю, [PERSON] Під час шлюбу сторонами спільно придбано майно, а саме автомобіль Mitsubishi Lanser, номерний знак [NUMBER], вартістю, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи, 85447,85 грн., який на підставі довідки-рахунку від 25.11.2011 року зареєстрований за [PERSON] (а.с.13) і перебуває у користуванні відповідача. Зазначені обставини сторонами не оспорюються. Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. На підставі ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно зі ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Таким чином, оскільки зазначений автомобіль набутий сторонами під час шлюбу, він є їх спільною сумісною власністю. Враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю, позовні вимоги [PERSON] щодо розподілу спільного сумісного майна - автомобіля Mitsubishi Lanser, номерний знак [NUMBER], вартістю 85447,85 грн., та стягнення компенсації замість 1\\2 частки вказаного автомобіля є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Сума компенсації вартості 1\\2 частки автомобіля складає : 85447.85 грн.:2=42723,93 грн. Оцінюючи посилання відповідача на наявність іншого спільного сумісного майна подружжя та позик, здійснених в інтересах сім"ї, суд приходить до таких висновків. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верхового Суду України у постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 у п.п. 22, 23, 24, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-388 цс-15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуюючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, якщо інше не встановлено судом. Зі змісту копії розписки [PERSON] від 27.11.2011 року (а.с.155) вбачається, що він отримав у борг у [PERSON] 8840 грн. під 3 % на місяць для купівлі автомобіля. Оглянута у судовому засіданні розписка [PERSON] від 25.11.2011 року (а.с.156 на звороті) містить дані про отримання відповідачем у борг у [PERSON] 1300 дол.CША для купівлі автомобіля до 01.01.2014 року, з виплатою пені 3% щомісяця від вказаної суми. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] - сестра відповідача - пояснили, що на даний момент борг їм не повернуто, своєї згоди позивачка на укладення договору позики їм не надавала. При поділі спільного майна подружжя необхідно лише враховувати розмір сплачених коштів кожним із подружжя на погашення боргових зобов'язань. Переведення боргу з однієї особи на іншу можливо лише за згодою кредитора (ст. 520 ЦК України). Стягнення на майбутнє чинним законодавством не передбачено. Самі позикодавці не звертались за виконанням зазначених зобов'язань. Таким чином, зазначені боргові зобов"язання поділу не підлягають. Крім того, відповідачем не доведено його посилання щодо обсягу спільно нажитого майна, часу його придбання, вартості та його наявності на час припинення спільного ведення господарства. Так, з пояснень позивачки та даних, що містяться у відривному талоні на сервісне обслуговування холодильника НОРД (а.с.147) і чеку на придбання телевізора (а.с.168), зазначене майно придбане до укладення шлюбу; встановити з достатньою достовірністю належність вказаного майна до спільного сумісного майна подружжя у судовому засіданні не вдалося. Призначені судом за клопотанням позивача за зустрічним позовом [PERSON] судова товарознавча та судова будівельно-технічна експертизи з метою встановлення вартості майна, що, як зазначено відповідачем, знаходиться у користуванні [PERSON] (спальні, холодильника, телевізора, телевізора, DVD з акустичною системою, комп"ютера і принтера) та з метою встановлення вартості будівельних матеріалів, використаних для будівництва у 2012 році гаража на 2 автомобіля по [ADDRESS], та будівельних матеріалів, використаних для капітального ремонту житлового будинку по [ADDRESS] ( встановлення 5 металопластикових вікон, гіпсокартонної міжкімнатної перегородки, укладення ламінату з утеплювачем) - залишились без виконання у зв"язку з неоплатою [PERSON] рахунків за проведення експертиз та ненаданням ним експертам необхідних матеріалів (чеків, накладних, гарантійних талонів, актів технічного стану, даних про найменування, марки (моделі), рік випуску тощо, робочого проекту гаражу, конструкції фундаментів, документів на придбання будівельних матеріалів). Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З урахуванням викладеного вище та пояснень позивачки [PERSON] щодо втрати товарної вартості і непридатності для використання спальнею, DVD-програвачем Elenberg з акустичною системою та принтером, суд позбавлений можливості встановити вартість зазначеного у ухвалі суду про призначення судових товарознавчої та будівельно-технічної експертиз майна та наявність його на час припинення спільного ведення господарства. Надані відповідачем товарний чек на цемент (а.с.152) на суму 1200 грн. без найменування платника та накладна на камінь ракушняк 2000 шт. на суму 7800 грн. з товарним чеком (а.с.153) від 17 серпня 2012 р., за відсутності інших доказів, не свідчать про придбання вказаного майна в інтересах сім"ї, за рахунок спільних коштів та наявність вказаного майна на час припинення ведення спільного господарства. Крім того, відповідачем неодноразово зазначалось, що будівельні матеріали (камінь, профнастил, пісок, балки перекриття, цемент) були використані для будівництва гаража в [ADDRESS], а тому відсутні підстави для висновку про наявність вказаного майна на момент припинення ведення спільного господарства. Суд також враховує, що ламінат, плінтус, гіпсокартонні перегородки кімнатні та металопластикові конструкції (вікна), як зазначено відповідачем, використані у ході ремонту житлового будинку в [ADDRESS], власником якого є [PERSON] (а.с.111-113), а тому це спірне майно відповідно до ст.187 ЦК України є складовими частинами вказаного житлового будинку, не може бути від нього відокремлені без пошкодження будинку і тому не може бути спільною сумісною власністю подружжя. Так, відповідно до копій договорів, укладених [PERSON] та ПП [PERSON] щодо доставки та монтажу металопластикових конструкцій від 05.11.2012 р. (а.с.150-151), два вікна установлені за адресою с.Калинівка, [ADDRESS]. Копії договорів на виготовлення та поставку металопластикових вікон в [ADDRESS] (а.с.165-167), укладені ПП [PERSON] та [PERSON], договору про надання споживчого кредиту [PERSON] (а.с.169-171) та копія ощадної книжки на ім"я [PERSON] з копіями чеків (а.с.119-120) до предмету спору не відносяться, а тому не можуть бути взяті судом до уваги. Позивачкою не надано доказів щодо наявності ноутбука ASUS K50II, придбаного 09.08.2011 року (а.с.164), у спільному майні подружжя на момент припинення ведення спільного господарства, та джерел його придбання, а тому пояснення позивачки щодо належності ноутбука до складу спільного майна подружжя є необгрунтованими і судом до уваги не беруться. На підставі ст.174 СК України майно, придбане батьками або одним із них для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання тощо), є власністю дитини, тому комп"ютер, який, згідно з поясненнями позивачки, перебуває у користуванні неповнолітнього [PERSON], [INFO], є його власністю і поділу між сторонами не підлягає. При поданні позовної заяви позивачкою [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., який відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Оскільки на момент звернення позивачки з позовом встановити точну ціну позову було неможливо, на підставі ч.2 ст.80 ЦПК України остаточна сума судового збору встановлюється судом та складає, виходячи із ціни позову 42723,50 грн., - 427,24 грн.; залишок недоплаченої суми складає 427,24-243,60=243.64 грн., який на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до чека про сплату за проведення судової автотоварознавчої експертизи, кошти у сумі 590.40 грн. сплачено [PERSON] (а.с.49), а тому відшкодуванню позивачці зазначені кошти не підлягають. На підставі ст. ст. 69-71 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved