Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2013 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на доньку [PERSON], 2010 року народження, до досягнення нею повноліття, у розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти в розмірі 1/10 частини його доходу на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років. Аліменти на утримання колишньої дружини, відповідача у справі, він виплачував до березня 2015 року. 01 березня 2014 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, від якого в останніх [INFO] народилася донька [PERSON]. Враховуючи викладене, та те, що у позивача змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки з вересня 2014 року на утриманні останнього також перебуває донька [PERSON], [INFO] та дружина [PERSON], позивач в порядку ст. 192 СК України просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2013 року з 1/3 на 1/6 частку його заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що у нього є батьки, яких він також повинен утримувати. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на письмові заперечення. В задоволенні позову просила відмовити. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню частково з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на "[PERSON]". Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.19,24). Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2013 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття та на утримання відповідача у даній справі в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. Звертаючись у квітні 2015 року до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину з 1/3 до 1/6 частини, [PERSON] посилався на зміну його сімейного та матеріального стану. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи викладене, зміна розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, можлива за наявності підстав, встановлених законом, а саме: зміни обставин, які були підставами для визначення судом розміру аліментів. По справі встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Черігівської області від 08 травня 2013 року розмір аліментів було визначено на утримання неповнолітньої дитини сторін в розмірі 1/3 частини та на утримання відповідача в розмірі 1/10 частини. На даний час, виплату аліментів на відповідача припинено в зв"язку з досягненням дитиною трьох років. Виплату аліментів на дитину в розмірі 1/3 частини, позивач продовжує сплачувати. Як вбачається з копії свідоцтв про укладення шлюбу та про народження, 01 березня 2014 року позивач одружився і в нього [INFO] народилася дитина від другого шлюбу - дочка [PERSON] ( а.с.5-6), яку він також повинен утримувати. Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Статтею 52 Конституції України передбачено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Зважаючи на зміну в сімейному стані позивача у зв"язку з наведеними вище обставинами, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які за рішенням суду було стягнуто з позивача на утримання дочки [PERSON]. При вирішенні питання наявності підстав для зменшення розміру аліментів судом враховується стан здоров"я [PERSON], те, що він працює, його майновий стан, наявність на утриманні малолітньої дитини від другого шлюбу та дружини. Доводи позивача, що у нього на утриманні перебувають і його батьки, не підтвердженні належними і допустими доказами. Відповідач, заперечуючи проти позову вказувала, що дитині в зв"язку зі станом здоров"я необхідне постійне профілактичне лікування, особливе харчування та санаторне оздоровлення. Проте, відповідачем не надані докази, що купівля ліків здійснювалася нею для дитини, докази на підтвердження купівлі нею путівки. Надані відповідачем довідки на підтвердження стану здоров"я дитини, датовані 2012 роком. До того ж, при понесені відповідачем додаткових витрат в зв"язку з хворобою дитини, вона, відповідно до ст.185 СК України, матиме можливість, в разі спору, звернутися до суду з вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь відповідача у даній справі на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2013 року необхідно зменшити до 1/5 частини доходу, але не менше за 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів не буде порушувати права та законні інтереси іншої малолітньої дитини позивача.

Outcome: partial