Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивач, 11 серпня 2020 року, звернувшись в суд із даним позовом посилався на те, що відповідачка 12 жовтня 2018 року звернулась до управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг на призначення їй субсидії для житлового приміщення по [ADDRESS] , відповідно до якої надана субсидія на оплату житлово-комунальних послуг : з 01 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року включно в розмірі 586, 02 грн., з листопада 2018 року по грудень 2018 року в сумі 1 766, 06 грн., з січня 2019 року по березень 2019 року в сумі 1 772, 26 грн. та з 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року в сумі 769, 26 грн.. Разом із заявою [PERSON] подала декларацію про доходи, довідку про склад сім"ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги. Вказував, що при перевірці достовірності поданих даних, встановлено, що 20 лютого 2019 року [PERSON] набула право власності на транспортний засіб "VOLKSWAGEN POLO 1422" 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 55 770, 43 грн.. Посилаючись на п. 14 Порядку призначення житлових субсидій, позивач просив стягнути з відповідачки 2 541, 52 грн. надміру виплаченої субсидії та суму сплаченого судового збору. 19 жовтня 2020 року від позивача поступила письмова заява в якій він вказав, що 08 жовтня 2020 року департаменту надано копію квитанції від 06 жовтня 2020 року про сплату відповідачкою основного боргу. Оскільки дана заборгованість погашена після пред"явлення позову та винесення судом ухвали про відкриття провадження у справі, то посилаючись на положення п. 3 ст. 142 ЦПК України де вказано, що "якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред"явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача", то просять стягнути з відповідачки сплачений ними судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з"явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в частині стягнення судових витрат. Відповідачка та її представник в судове засідання також не з`явилися, відповідачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, що стосується стягнення з неї сплаченого судового збору, то посилаючись на ч. 3 ст. 142 ЦПК України та ч. 4 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" згідна відшкодувати позивачу 50% відсотків судового збору, а іншу частину просить стягнути на їх користь з державного бюджету. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу задопомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Врахувавши заяви сторін, з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Департаменту соціальної політики Коломийської міської ради із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг на призначення їй субсидії для домогосподарства по [ADDRESS] (а.с. 7). До заяви відповідачка подала Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії та довідку про склад сім"ї (а.с. 8, 9). Відповідно до поданої заяви та декларації, домогосподарству за вищевказаною адресою була надана субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року включно в розмірі 586, 02 грн., з листопада 2018 року по грудень 2018 року в сумі 1 766, 06 грн., з січня 2019 року по березень 2019 року в сумі 1 772, 26 грн. та з 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року в сумі 769, 26 грн.. За результатами перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, що звертаються за призначенням субсидій, встановлено, що 20 лютого 2019 року [PERSON] набула право власності на транспортний засіб "VOLKSWAGEN POLO 1422" 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 55 770, 43 грн. (а.с.14). Відповідно до пп. 4 п. 14 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового», житлова субсидія не призначається якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. грн.. Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Згідно п. 90 Положення громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин щодо настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 14 цього Положення. Однак, відповідачка всупереч зазначеним вимогам, не повідомила позивача про набуття нею права власності на транспортний засіб. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави, тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 10 Порядку Уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Згідно п. 11 Порядку Уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. 11 серпня 2020 року до Коломийського міськрайонного суду від позивач поступила вказана позовна заява, а 12 серпня 2020 року по ній було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 10 вересня 2020 року. 31 серпня 2020 року позивач подав суду клопотання про проведення даного засідання у його відсутності. Відповідач в засідання не з"явився. 10 вересня 2020 року судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 02 листопада 2020 року. 19 жовтня 2020 року до суду надійшла заява від позивача в якій він зазначав, що 08 жовтня 2020 року відповідач подав департаменту копію квитанції від 06 жовтня 2020 року, про сплату основного боргу, а тому зважаючи на те, що заборгованість погашена після пред"явлення позову та винесення судом ухвали про відкриття провадження у справі, просив стягнути на їх користь судовий збір. 23 жовтня 2020 року до суду від відповідачки, з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, поступило клопотання про закриття провадження у справі, в зв"язку з відсутністю спору, так як 06 жовтня 2020 року вона самостійно повернула на депозитний раїхунок позивача кошти в сумі 2541.60 грн., про що подала суду копію квитанції № 16 від 06 жовтня 2020 року. Внаслідок цього, позивач визнав сплату заборгованості відповідачем і не підтримує позов в цій частині, однак просить стягнути з [PERSON] на користь Департаменту судовий збір. Що стосується розподілу судових витрат, то суд доходить наступних висновків. Поняття судового збору визначено у ст.1 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Статтею третьою Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви. Частиною першої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною першою ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Матеріалами справи підтверджується, що 11 серпня 2020 року Департамент соціальної політики Коломийської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів у вигляді житлової субсидії. За подання позовної заяви позивач сплатив мінімальний для юридичної особи судовий збір в розмірі 2102 грн. (а.с. 6). 19 жовтня 2020 року позивач подав суду заяву, в якій підтвердив, що відповідачкою була погашена заборгованість в повному обсязі після пред`явлення позову, а тому просив стягнути з [PERSON] понесені судові витрати (а.с. 34-35). З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач не відмовлявся від позовних вимог, а погашення боргу відповідачкою здійснювалося після пред`явлення до неї позову, а тому з [PERSON] на користьДепартаменту соціальної політики Коломийської міської ради слід стягнути судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви. На підставі наведеного та ст. 1166 ЦК України, Порядку призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848,

Outcome: partial