Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом. На обґрунтування вимог зазначив, що 23 вересня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області ухвалив вирок у відношенні [PERSON], визнавши його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України по факту дорожньо-транспортної пригоди 20 червня 2016 року, внаслідок якої йому як потерпілому було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та завдано матеріальної і моральної шкоди. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Матерільна шкода рівна 3785грн.81коп. і складається з витрат на лікування, транспортні послуги та купівлю запасних частин до пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мопеду. Моральну шкоду оцінив у 10000грн., виходячи з глибини фізичних страждань, ступеню зміни звичного укладу життя та недобросовісності заподіювача шкоди, який відмовився від відшкодування у добровільному порядку. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. [PERSON] пояснив, що після дорожньо-транспортної пригоди з діагнозом перелом лівої малогомілкової кістки у середній треті проходив курс стаціонарного та амбулаторного лікування у Снігурівській ЦРЛ. Витрати у стаціонарі оплатив [PERSON] Надалі при амбулаторному лікуванні він самостійно купував знеболювальні препарати, засоби для перевязок. П"ять разів приїздив до лікаря на огляди. За відсутності громадського транспорту, для поїздок у лікарню до м.Снігурівки наймав транспорт мешканців села. При цьому, оплачував витрати на бензин. Також, придбав запасні частини для ремонту мопела, який було пошкоджено у дорожньо-транспорній пригоді. Моральні переживання ніс у зв"язку з перенесеним фізичним болем, обмеженням у пересуванні та участі у веденні домашнього господарства, тоді як проживає з сім"єю, де виховуються двоє малолітніх дітей, має підсобне господарство, земельну ділянку, на якій вирощують сільгоспкультури. Відповідач позов визнав частково. Суду вказав, що ніс витрати на лікування потерпілого у стаціонарі. Інші витрати відшкодовувати відмовився, бо позивач заявив їх у необґрунтовано завищеному розмірі. Заподіяну моральну шкоду оцінив у 300грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає часткому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 червня 2016 року [PERSON], керуючи власним автомобілем марки ВАЗ-2101 державний номер [NUMBER], на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг "Снігурівка-Херсон-Нововасилівка" допустив зіткнення з мопедом під керуванням [PERSON], який при цьому отримав перелом лівої малогомілкової кістки у середній треті. Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області, який набрав законної сили 25 жовтня 2016 року, [PERSON] визнаний винуватим у порушенні п.п.16.3,16.12,16.14 Правил дорожнього руху, що спричило зіткнення транспортних засобів з заподіянням потерпілому [PERSON] середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. За ч.1 ст.286 КК України [PERSON] визначено покарання у виді двох років обмеження волі, без позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим терміном на один рік на підставі ст.75 КК України. В межах кримінального провадження цивільний позов потерпілим не заявлявся. З 20 по 24 червня 2016 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Снігурівській ЦРЛ. З 25 червня по 29 липня 2016 року він перебував на амбулаторному режимі лікування. При цьому, наступні 29 червня, 08, 19, та 29 липня 2016 року з"являвся до лікаря згідно призначень на контрольні огляди. Вказані обставини підтверджуються листками непрацездатності серія АГЛ №793443 та №793016, записами амбулаторної картки. Допитані свідками [PERSON] та [PERSON] показали, що громадський транспорт від с.Юр"ївка до м.Снігурівка не ходить. У червні- липні 2016 року вони дійсно власним транспортом надавали позивачу послуги перевезення до Снігурівської ЦРЛ. Вартість однієї поїздки складала 100грн., якими оплачувалося пальне на автозаправочних станціях. У ході кримінального провадження було зафіксовано пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу позивача - мопеду марки YAMAHA у вигляді пошкодження пластикової обшивки. Свідок [PERSON] показав, що для ремонту мопеду пластмасові передня панельна кришка, табло приборів, фара, підфарники, два дзеркала потребують повної заміни. Для відновлювального ремонту [PERSON] придбав запасні частини на суму 2447грн. На підтвердження суду представив банківські чеки на оплату та експрес-накладні відділення "Нова пошта". Обставини щодо пошкодження мопеду внаслідок ДТП, потребу у заміні вказаних запасних частин та вартість товару стороною відповідача визнані. За нормою ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних засадах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою - ст.1188 ЦК України. За встановлення вини відповідача у завданні шкоди здоров"ю та майну позивача, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди знайшли своє підтвердження. Суд ухвалює стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проїзд, виходячи зі встановленої вартості однієї поїздки - 100грн. та явки до лікаря на огляд - п"ять разів, загалом 500грн., а також витрати на придбання запасних частин для ремонту транспортного засобу у заявленому розмірі 2447грн. Вимоги в частині стягнення витрат на купівлю медичних препаратів не знайшли свого підтвердження. Надані чеки не містять інформації про особу, якій вони видані, про перелік придбаних медпрепаратів. Лікарем призначення у амболаторній картці не фіксувалися. В частині вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. За ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близь\- ких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репута\- ції фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001р. №5, від 27 лютого 2009р. №1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За п.9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З представлених суду доказів, а саме довідок Афанасіївської сільської ради Снігурівського району від 06.02.2017 року №№325,326, акту депутата Афанасіївської сільської ради Снігурівського району від 06.02.2017 року, копій свідоцтв про народження, слідує, що позивач проживає у цивільному шлюбі, є батьком двох малолітніх дітей, утримує підсобне господарство та вирощує городину. Вказані обставини підтвердила допитана свідком його співмешканка [PERSON], а також показала, що через травму, яку отримав в ДТП, позивач потребував лікування та відновлення, не міг надавати їй співмірної допомоги по догляду за дітьми, господарством та городом, що вимушено призвело до зміни укладуїх життя. Суд визнає, що позивачу було заподіяно моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідача. Визначаючи розмір відшкодування суд враховує як характер так і обсяг фізичних страждань потерпілого у зв"язку з ушкодженням здоров"я - було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, тривалість немайнових втрат - проходив курс лікування більше одного місяця, і те, що стан його здоров"я фактично відновився, тяжкість змін у життєвих стосунках, вимушеність зміни звичного укладу життя, а також те, що відповідач не проводив відшкодування моральної шкоди у добровільному порядку. Розмір відшкодування суд визначає у 5000грн. В порядку ст.ст.79,86,88 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача підтверджені документально витрати на правову допомогу. Останні заявлені у межах граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах. З [PERSON] суд стягує судовий збір на користь держави, від сплати якого при подачі позову позивача було звільнено.

Outcome: partial