Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] з уточненими позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №150 від 09.08.2007 року в сумі 24000,07 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 18768,96 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 5231,11 доларів США, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості та відсотків в сумі 91594,97грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 09.08.2007 року між [PERSON] ВАТ «Ощадбанк» укладено кредитний договір №150, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 29500 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 13% річних з терміном повернення до 09.08.2012року. Однак відповідач скориставшись кредитними коштами належним чином не виконує зобов'язання по сплаті кредитних платежів, в звязку з чим заборгованість перед ПАТ «Ощадбанк» за Договором №150 від 09.08.2007 року станом на 22.09.2016р. становить 24000,07 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 18768,96 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 5231,11 доларів США, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості та відсотків в сумі 91594,97грн. На письмову вимогу про погашення виниклої заборгованості відповідач добровільно кошти не повертає, тому позивач просить стягнути з відповідача в користь Банку зазначену суму боргу та понесені судові витрати. Представник позивача Братівник І.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог та письмових поясненях. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явився, подано заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог заперечують з обставин викладених у відзиві на позов, та письмових поясненнях, вважають, що є підстави для застосування наслідків пропущення позовної давності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконані робочу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», яке після проведених 07.06.2011року змін до Статуту банку, затверджених постановою КМУ від 06 квітня 2011р. № 502 „Про внесення змін до постанови КМУ від 25 лютого 2003 року №261" перейменовано на Публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України" (надалі-Позивач) та [PERSON] 09.08.2007 року уклали кредитний Договір №150, згідно якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 29 500 доларів США, під 13% процентів річних, з остаточним терміном повернення кредиту до 09.08.2012р. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитором повністю виконано зобов'язання перед відповідачем [PERSON], яка одержала кредит у розмірі 29 500 доларів США. За користування кредитом Позичальник зобовязався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в цьому Договорі (п.1.5. кредитного договору). Порядок нарахування та сплати процентів за користування Кредитом Сторони визначили у п.1.5.1. Договору. Сплата процентів, нарахованих Банком на залишок заборгованості за Кредитом, здійснюється в валюті Кредиту до 30 числа кожного місяця, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата процентів за користування Кредитом здійснюється не пізніше 09 серпня 2012 року (пп.1.5.1.3. п.1.5.1. кредитного договору). За п.1.6. кредитного договору, погашення Кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 491,67 доларів США не пізніше останнього робочого дня місяця починаючи з наступного місяця після видачі кредиту, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останнє погашення Кредиту здійснюється Позичальником не пізніше 06 серпня 2012 року. Відповідно до п.п. 3.3.1 Кредитного Договору відповідач зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором №150 від 09.08.2007 року, а саме точно в строки обумовлені договором, повернути кредит в сумі 29500 дол. США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань на першу вимогу банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі. За виконання зобов'язань по кредитному договору Позичальник відповідає всіма належними коштами та майном (п.3.3.2. Договору). Згідно п.п.5.2. Кредитного Договору за порушення взятих на себе зобов'язнь по поверненню основної суми Кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом Позичальник зобов'язалася сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,04% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У зв'язку із порушенням [PERSON] зобов'язань, визначених Кредитним договором та як наслідок, виникнення у заборгованості, АТ «Ощадбанк», надіслав [PERSON] вимогу про погашення виниклої заборгованості №19-02/464/2067, яка отримана 15.06.2016року. Згідно розрахунку заборгованості за Договором №150 від 09.08.2007року сума заборгованості станом на 22.09.2016 року становить 24000,07 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 18768,96 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 5231,11 доларів США, а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості та відсотків в сумі 91594,97грн. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Пунктом 7.8. Кредитного договору сторони погодили збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), що передбачені умовами цього Договору. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ст. ст. 261, 264 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку. Позовна давність переривається у разі пред"влення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Переривання перебігу позовної давності можливе лише тоді, коли такий строк не закінчився. Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Сторона відповідача зауважує, що перебіг позовної давності розпочався 10.08.2012року, на наступний день після того, як закінчився кінцевий строк повернення коштів і закінчився 10.08.2015року, тому з огляду на те, що позов до суду подано 27.09.2016року, строк позовної давності минув. Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16 висловлену правову позицію, згідно якої початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов"язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов"язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Враховуючи, що переривання перебігу позовної давності можливе лише в межах строку позовної давності, тому у даному випадку з"ясуванню підлягають обставини щодо переривання перебігу позовної давності у 3-х річний період. Позивачем на підтвердження переривання перебігу позовної давності, подано квитанцію №24031356 від 29.08.2014року про сплату [PERSON] в користь філії Тернопільське ОУ АТ «Ощадбанк» 50 доларів США згідно кредитного договору №150 від 09.08.2007 року. Проте відповідач [PERSON] заперечує погашення нею заборгованості по кредиту та стверджує що її погашав заставодавець ПП «РОЛІКС ТРАНС» в рамках виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 08.06.2011року у справі «5/25/5022-660/2011 а також ухвали про відстрочку виконання рішення суду від 25.11.2013року та ухвали господарського суду Тернопільської області від 17.12.2014року. Крім того відповідач [PERSON] звертає увагу на те, що 05.01.2011року позивач надіслав їй письмове повідомлення - вимогу №19-02/18 про відкликання кредиту, відповідно до якої змінив кінцевий строк повернення кредиту з 09.08.2012року (п.1.2 Договору) на 21.01.2011року, тому перебіг позовної давності закінчився по спливу трьох річного терміну. Відповідно до пп. 1.2 п.1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України № 174 від 01.06.2011 (надалі - Інструкція) цією Інструкцією визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Згідно пп.1.3 п.1 розділу IV Інструкції касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. На квитанції від 29.08.2014 на суму 680,29грн, квитанції від 31.07.2014 на суму 604,86грн., квитанції від 27.06.2014 на суму 591,17грн. квитанції від 31.05.2014 на суму 353,25грн., квитанції від 30.04.2014 на суму 570,08грн., квитанції від 28.02 2014 на суму 499,32грн., квитанції від 21.01.2014 на суму 799,30грн., квитанції від 31.12.2013 на суму 799.30грн., квитанції від 29.11.2013 на суму 799,30грн., квитанції від 31.10.2013 на суму 799.30грн. в графі «пред'явлений документ» зазначено «[NUMBER] виданий 26.05.1999». В графі «дата народження особи» зазначено «[INFO]». Такі ж паспортні дані містяться і в реквізитах позичальника в кредитному договорі. Проте, на момент внесення коштів відповідач мала новий [NUMBER], виданий 20.11.2008р. оскільки вийшла заміж і як наслідок змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб'єктами первинного фінансового моніторингу є банки, страховики (перестраховики), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи. Відповідно до статті Ч Закону Суб'єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов'язаний на підставі поданих клієнтом (представником клієнта) офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій (якшо інше не передбачено цим Законом) здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта (представника клієнта). Зазначені у частині першій цієї статті документи мають бути чинними (дійсними) на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані. Під час ідентифікації та верифікації нерезидентів суб'єкти первинного фінансового моніторингу встановлюють: 1) для фізичної особи - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, дату народження, номер (та за наявності - серію) паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, громадянство Таким чином, цілком очевидно, що дані, що містяться в квитанціях про сплату не відповідають дійсності, Банком не встановлювалась особа платника. Окрім того, в заявці на переказ готівки №23336859 від 31.07.2014 в призначенні платежу зазначено: «Сплата боргу за кредитом згідно договору №150 від 09.08.2007, платник [PERSON].». Починаючи з жовтня 2014 року ПП «Ролікс-Транс» здійснювало погашення заборгованості за кредитом по перерахунку. В платіжному дорученні №2764 від 31.10.2014 зазначено, що платником є ПП «Ролікс-Транс», банком платника є ПАТ КБ «Приватбанк», призначення платежу «оплата по кредиту №00-150 від 09.08.2007 [PERSON] згідно рішення господарського суду №5/25/5022-660/2011 від 08.06.2011». Проте, а меморіальному ордері №25727744 від 31.10.2014 наданому позивачем, в графі Призначення платежу, зазначено: «Погашення прострочених відсотків згідно угоди №150 від 09.08.2007». Згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 03.11.2017року за клопотанням сторони відповідача було проведено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені запитання: 1.чи виконано підпис від імені [PERSON] на заявах на переказ готівки за період з 01.01.2012року по 31.08.2014року тією особою, від імені якої він зазначений, а саме [PERSON] чи іншою особою? 2. чи належить підпис на заявах на переказ готівки за період з 01.01.2012року по 31.08.2014 року директору ПП «Ролікс-Транс» [PERSON]? Відповідно до висновку експерта №1.1-81/18 Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02.04.2018року, підписи від імені [PERSON] у заяви на переказ готівки: від 29.02.2012року №6862715, від 30.03.2012 №7340059, від 30.11.2012 №11968451, від 26.12.2012 №12444905, від 28.02.2013 №13512883, від 29.03.2013 №14062021, від 30.04.2013року №1633928, від 31.05.2013 №15161953, від 27.06.2013 №15654319, від 31.07.2013 №16266754, від 30.08.2013 №16848569, від 30.09.2013 №17396901, від 31.10.201 №17952994 від 29.11.2013 №18519880, від 31.01.2014 №19700984, виконані [PERSON]. Встановити ким, [PERSON], [PERSON] або іншою особою виконані підписи від імені [PERSON] в заявах на переказ готівки: від 31.01.2013року №12989671 та від 31.12.2013 №19164849 не видалось можливим з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку експерта (в якості зразків було надано обмежений об'єм графічного матеріалу). Питання щодо виконання підписів від імені [PERSON] у заявах на переказ готівки: від 02.06.2017року №22100727, від 28.02.2014року №20259856, від 30.04.2014 №21472217, від 27.06.2014 №22663964, від 31.07.2014 №23326859, від 29.08.2014 №24031356 не вирішувалось з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку експерта (зазначені заяви на переказ готівки не є оригіналами документів, а являються їх копіями, у зв'язку із чим почеркознавче дослідження підписів в них не проводилося). Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, твердження сторони відповідача щодо внесення коштів через касу банку не [PERSON], а директором ПП «Ролікс-Транс» [PERSON] і проставлення підпису в заявах на переказ готівки останнім, знайшли своє підтвердження. Посилання позивача на те, що ПП «Ролікс-Транс», як заставодавець, мав право сплатити кошти без згоди боржника [PERSON], з метою недопущення звернення стягнення на власне майно, і внаслідок такої сплати відбулося переривання перебігу позовної давності, суд до уваги не приймає, оскільки вчинення таких дій на виконання зобов'язань боржника [PERSON], не може вважатися дією, що перериває перебіг позовної давності, оскільки такі дії вчинено не уповноваженою на це особою, тобто не особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Тому в даному випадку має місце порушення позовної давності позивачем. Враховуючи те, що відповідач наполягає на застосуванні судом наслідків пропущення позовної давності, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed