Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив суд визначити йому додатковий строк - три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у селі Требухів Броварського району Київської області. В обґрунтування позову зазначав, що влітку 2005 року він підшукував для придбання земельну ділянку та познайомився з [PERSON] , який запропонував йому придбати у нього земельну ділянку площею 1,6124 га, що розташована у селі Требухів Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Досягнувши згоди щодо всіх істотних умов договору, 06 червня 2005 року він та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу належної останньому вказаної земельної ділянки. Згідно із п. 6 цього договору вони домовилися про те, що основний договір буде укладений не пізніше, ніж через 60 днів з моменту припинення мораторію на продаж земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва або зміни цільового призначення даної земельної ділянки. За погодженням між ними продаж цієї земельної ділянки вчинено за 15000 грн., з яких 14500 грн. він сплатив [PERSON] у момент підписання попереднього договору, решту суми до 19 серпня 2006 року. Протягом року після укладення ним і [PERSON] попереднього договору та здійснення ним повного розрахунку за цим договором, питання щодо законодавчого скасування мораторію на відчуження земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва чи зміни цільового призначення земельної ділянки вирішено не було. 05 вересня 2006 року [PERSON] склав на його ім`я заповіт щодо успадкування ним зазначеної вище земельної ділянки, що була предметом укладеного ними 06 червня 2005 року попереднього договору, який був посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 9161. [INFO] [PERSON] помер у селі Требухів Броварського району Київської області, про його смерть він дізнався лише влітку 2018 року від дружини померлого, приїхавши до будинку спадкодавця. Домовитися із членами родини [PERSON] про можливість подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом від 05 вересня 2006 року за їхньою згодою у порядку, визначеному ч. 2 ст. 1272 ЦК України, йому не вдалося, хоча дружині та дочкам померлого було відомо про обставини укладення [PERSON] попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, складання заповіту на його ім`я та успадкування ним земельної ділянки площею 1,6124 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки про смерть [PERSON] він довідався через півтора року після смерті заповідача, із заявою про прийняття спадщини за заповітом після його смерті у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк він до нотаріуса не звернувся. 06 жовтня 2018 року листом за вих. № 50 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Цопін Л.О. у прийнятті його заяви про прийняття ним спадщини за заповітом після смерті [PERSON] йому відмовив. З метою з`ясування відомостей про спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , та подачі ним до суду позову про визначення йому судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , він змушений був звертатися до суду із заявою про витребування доказів (копії спадкової справи). 12 листопада 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області його заяву задоволено та витребувано від приватного нотаріуса Цопіна Л.О. копію спадкової справи № 3/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Після ознайомлення з матеріалами даної спадкової справи, він дізнався, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняли дві його дочки [PERSON] та [PERSON] , відповідачі у цій справі, спадкоємець за законом дружина померлого [PERSON] від прийняття спадщини після смерті чоловіка відмовилася на користь двох дочок спадкодавця. Позивач вважає, що строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом від 05 вересня 2006 року він пропустив з поважних причин, через відсутність інформації про смерть спадкодавця. Він та покійний нині [PERSON] родичами не були, проживали вони в різних населених пунктах, він - у місті Києві, [PERSON] - у селі Требухів Броварського району Київської області, спільних знайомих у них не було, про смерть [PERSON] його ніхто не повідомляв. Враховуючи наявність складеного на його ім`я заповіту на земельну ділянку, він вважав, що нотаріус, який буде відкривати спадкову справу у разі смерті [PERSON] , чи інші спадкоємці останнього повідомлять його як спадкоємця за заповітом про смерть спадкодавця. Витребувавши у приватного нотаріуса Бурлаки О.В. належним чином посвідчену копію заповіту [PERSON] від 05 вересня 2006 року на його ім`я на зазначену земельну ділянку, приватний нотаріус Цопін Л.О. всупереч положенням ч. 2 ст. 63 Закону України "Про нотаріат" шляхом публічного оголошення чи повідомлення у пресі його як спадкоємця за цим заповітом не викликав. Відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті їхнього батька [PERSON] , про смерть останнього його теж не повідомляли. Не маючи інформації про відкриття спадщини, він був позбавлений можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, що є поважною причиною пропуску визначеного законом строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та підставою для визначення йому додаткового строку для вчинення дій щодо прийняття ним спадщини за заповітом. Представник позивача адвокат Боярова А.В. у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні, викладеному, просила задовольнити заявлені [PERSON] позовні вимоги, посилаючись на поважність пропуску останнім строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, свободу заповіту як фундаментального принципу спадкового права та невиконання приватним нотаріусом Цопіним Л.О. вимог ч. 2 ст. 63 Закону України "Про нотаріат" щодо вчинення дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснення виклику спадкоємця за заповітом шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Теросипов М.В. у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував, посилаючись на те, що позивачем [PERSON] не доведено поважності пропуску ним строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки не наведено жодних обставин, які б свідчили про наявність непереборних та істотних труднощів для вчинення ним, як спадкоємцем за заповітом, таких дій. Необізнаність [PERSON] про смерть спадкодавця не може вважатися поважною причиною пропуску ним строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Занудін С.М. у судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на відсутність поважних причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилався на те, що сама по собі відсутність у спадкоємця [PERSON] інформації про смерть спадкодавця [PERSON] без наведення об`єктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення позивачем дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску спадкоємцем за заповітом встановленого законом строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та не є правовою підставою для визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини. Доводи сторони позивача на порушення приватним нотаріусом Цопіним Л.О. положень ч. 2 ст. 63 Закону України "Про нотаріат" щодо повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі є безпідставними, оскільки вказана норма закону прямо не зобов`язує нотаріуса це робити, будь-яких порушень нотаріусом не вчинено. Просив суд у задоволенні позову відмовити. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 06 червня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений попередній договір, за умовами якого сторони зобов`язувалися у визначений цим договором строк, укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу (далі - основний договір) земельної ділянки площею 1,6124 га, що розташована на території Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за ціною 15000 грн., з яких 14500 грн. [PERSON] сплатив [PERSON] у момент підписання даного попереднього договору, решту суми зобов`язувався сплатити до 19 серпня 2006 року. Відповідно до п. 6 цього договору за домовленістю між сторонами основний договір буде укладений не пізніше, ніж через 60 днів з моменту припинення мораторію на продаж земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, встановленого ЗК України, або зміни цільового призначення цієї земельної ділянки, на цільове призначення, яке за законом передбачає можливість відчуження вказаної вище земельної ділянки. Зазначені підстави та умови укладення сторонами основного договору не наступили. 05 вересня 2006 року [PERSON] склав на ім`я [PERSON] заповіт, згідно із яким заповідав останньому належну йому на праві власності земельну ділянку площею 1,6124 га, що розташована на території Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цей заповіт посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 9161. [INFO] [PERSON] помер у селі Требухів Броварського району Київської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 24 червня 2017 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Цопіним Л.О. заведено спадкову справу № 3/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Із матеріалів цієї спадкової справи вбачається, що 24 червня 2017 року до приватного нотаріуса Цопіна Л.О. із заявами про прийняття спадщини за заповітом від 25 лютого 2005 року звернулися дві дочки померлого [PERSON] та [PERSON] , відповідачі у даній справі. За змістом заповіту від 25 лютого 2005 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Требухівської сільської ради Броварського району Київської області Дьоміною В.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 95, все своє майно [PERSON] у рівних частках кожній заповідав дочкам [PERSON] та [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] своєю заявою від 24 червня 2017 року, поданою приватному нотаріусу Цопіну Л.О., від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] відмовилася на користь зазначених двох дочок померлого. Того ж дня, 24 червня 2017 року, у зв`язку із відкриттям спадкової справи, приватний нотаріус Цопін Л.О. направив приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлаці О.В. запит, у якому просив надати йому належним чином посвідчену копію зазначеного заповіту [PERSON] від 05 вересня 2006 року. 14 липня 2017 року приватний нотаріус Цопін Л.О. отримав копію заповіту [PERSON] , складеного 05 вересня 2006 року на ім`я позивача [PERSON] на вказану земельну ділянку площею 1,6124 га, що розташована на території Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221289000:06:009:0010. 29 вересня 2017 року приватний нотаріус Цопін Л.О. видав відповідачам [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом кожній на Ѕ частку належних померлому [PERSON] житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,2500 га за цією ж адресою, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також земельну ділянку площею 0,2015 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Требухівська сільська рада, за межами населеного пункту. 06 жовтня 2018 року до приватного нотаріуса Цопіна Л.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, складеним 05 вересня 2006 року спадкодавцем [PERSON] , звернувся позивач [PERSON] . Листом від 06 жовтня 2018 року за вих. № 50 приватним нотаріусом Цопіним Л.О. повідомлено позивача [PERSON] про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,6124 га, що розташована на території Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки ним пропущений визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 30 жовтня 2018 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення доказів, у якій зазначав, що у серпні 2018 року йому стало відомо, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON] , домовитися з родиною померлого [PERSON] щодо подання ним заяви про прийняття спадщини за їхньою згодою йому не вдалося, для звернення до суду із позовною заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , йому необхідно дізнатися про спадкоємців останнього, оскільки саме ці особи є відповідачами у такій категорії справ. Просив суд витребувати у приватного нотаріуса Цопіна Л.О. належним чином посвідчену копію спадкової справи до майна [PERSON] , який помер [INFO] . 12 листопада 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області дану заяву [PERSON] було задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Цопіна Л.О. копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , у якому просив визначити йому додатковий строк - три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом, складеним на його ім`я 05 вересня 2006 року, після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] , посилаючись на пропуск ним цього строку з поважних причин, зокрема, через його необізнаність про смерть спадкодавця та невчинення приватним нотаріусом Цопіним Л.О. дій, визначених ч. 2 ст. 63 Закону України "Про нотаріат", щодо повідомлення його як спадкоємця за вказаним заповітом про відкриття спадщини після смерті [PERSON] шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України). У ст. 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно із ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною ним у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У даній постанові Верховний Суд України зазначив, що відповідно до ст. 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. У вказаній постанові Верховний Суд України звернув увагу на те, що при розгляді таких спорів судам слід досліджувати чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Така ж правова позиція щодо необхідності вчинення нотаріусом дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснення ним виклику спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, викладена Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Крім того, у цій постанові Верховний Суд України зазначив про те, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогійний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц, у якій зазначено, що не вчинення нотаріусом дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснення його виклику як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Відповідно до положень ст. 5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов`язаний сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Згідно із ч. 1 ст. 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. У ч. 2 ст. 63 цього ж Закону встановлено, що н отаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. За змістом п. п. 1.2, 2.2 глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, чинного на час виникнення правовідносин, нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою заінтересованих осіб або з власної ініціативи вживає заходів щодо охорони спадкового майна. Перед вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна нотаріус вчиняє низку дій, які забезпечують повну охорону цього майна, зокрема, повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно із п. п. 2.2, 2.3 глави 10 цього Порядку при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Із матеріалів спадкової справи № 3/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної 24 червня 2017 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Цопіним Л.О., видно, що після витребування ним від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлаки О.В. належним чином посвідченої копії заповіту [PERSON] від 05 вересня 2006 року, складеного на ім`я позивача [PERSON] , приватний нотаріус Цопін Л.О. будь-яких дій щодо повідомлення спадкоємця за вказаним заповітом [PERSON] про відкриття спадщини після смерті [PERSON] не вчиняв, виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця [PERSON] , не здійснював. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не є родичом спадкодавця за заповітом [PERSON] , спільних знайомих вони не мали, приватний нотаріус Цопін Л.О., виявивши заповіт [PERSON] від 05 вересня 2006 року на ім`я [PERSON] , позивача як спадкоємця за цим заповітом шляхом публічного оголошення чи повідомлення у пресі про відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] не повідомляв. Про смерть спадкодавця позивачу стало відомо лише у серпні 2018 року від дружини померлого [PERSON] , згоди на прийняття спадщини за заповітом відповідачі, які прийняли спадщину, [PERSON] не надали. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Виходячи з наведеного, положень ч. 3 ст. 1272 ЦПК України, правових висновків Верховного Суду, суд вважає, що позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску такого строку, у разі якщо у спадкоємця дійсно були перешкоди для подання даної заяви та ці обставини визнані судом поважними. У ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, зокрема, те, що відповідно до волі спадкодавця [PERSON] та розпорядження, зробленого ним у заповіті від 05 вересня 2006 року, складеному на ім`я спадкоємця [PERSON] , згідно із яким належну йому земельну ділянку площею 1,6124 га, що розташована у селі Требухів Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, він заповідав позивачу, не вчинення приватним нотаріусом Цопіним Л.О. дій щодо повідомлення спадкоємця за цим заповітом [PERSON] про відкриття спадщини після смерті [PERSON] шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус Цопін Л.О. не сприяв здійсненню особистого розпорядження спадкодавця та виклику спадкоємця за вказаним вище заповітом, що є поважною причиною пропуску [PERSON] визначеного законом шестимісячного строку для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом, тому поданий ним позов про визначення йому додаткового строку для вчинення цих дій є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Доводи відповідачів про те, що незнання спадкоємця про смерть спадкодавця не може вважатися поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначених вище висновків суду не спростовують, оскільки неналежне виконання приватним нотаріусом Цопіним Л.О. положень ч. 2 ст. 63 Закону України "Про нотаріат" про повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини після смерті [PERSON] не сприяло здійсненню особистого розпорядження спадкодавця. Твердження відповідачів про те, що згідно із ч. 2 ст. 63 Закону України "Про нотаріат" приватний нотаріус Цопін Л.О. не зобов`язаний був викликати спадкоємця за заповітом [PERSON] шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, тому будь-які порушення з його боку відсутні, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до зазначених правових висновків Верховного Суду нотаріус зобов`язаний сприяти здійсненню особистого розпорядження спадкодавця та вживати заходів для виклику спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: approved