Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

21 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничозбагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначила, що вона -[PERSON], 1959 р. н. працювала в важких та шкідливих умовах праці за професією машиніст конвеєра з 10 липня 1990р. по 01 березня 1994 року на рудозбагачувальній фабриці № 2 ВАТ "Північний ГЗК" та з 01 квітня 2002р по 08 травня 2013 року у цеху по виробництву окатишів №1 ПАТ "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧОЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", що є правонаступником ВАТ "Північний гірничозбагачувальний комбінат" та була звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, відповідно до ст.38 КЗпП України. В наслідок особливостей технологічного та трудового процесу при виконанні робіт машиністом конвеєра на виробничій ділянці гірничозбагачувального комбінату ПАТ "Північний ГЗК" на протязі 14 років, умови праці виконуваних робіт характеризувалися впливом підвищеного аерозолю, пилу, шкідливих хімічних речовин, що в рази перевищували в концентраціях. Позивач вважає за потрібне відзначити, що факт наявності підвищення концентрації аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони відноситься до 3 класу 2-3 ступені шкідливості, за рівнем шуму - до 3 класу 2 ступеня шкідливості та за важкістю праці - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, що поясняється відсутністю припливно-витяжної вентиляції безпосередньо на робочому місці, як того вимагають правила безпеки та гігієнічні регламенти держави. Наявність підвищеної концентрації аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі, має отруйні властивості на організм людини цієї професії - нейрон - і гепатотоксичну, фібро генну дію, що підтверджується інформаційною довідкою умов праці та санітарно- гігієнічною характеристикою умов праці, професією, назвою підприємств, його структурних підрозділів, дільницями та відомістю у трудовій книжці слідую чого змісту: "За підсумками атестації робочих місць за умовами праці по даній професії підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 наказ № 1368 від 23.07.Юр". Рішенням лікарсько-експертної комісії клініки Українського науково-дослідного інституту промислової медицини (далі УкрНДІпроммед) від 23 травня 2014р., протокол № 878 (виписка із історії хвороби № 563/237 від 29.03.2012) позивачу було встановлено професійне захворювання, основний діагноз: радикулопатія попереко-крижова L5, S1 білатеральна, переважно зліва, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим і мязово-тонічними синдромами - захворювання професійне. За висновком МСЕК від 11.09.2014 р. позивачу вперше було встановлено 10% втрати професійної працездатності. Позивач вважає, що за таких обставин роботи в шкідливих та небезпечних умовах праці з боку роботодавця йому повинна має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я. Актом розслідування хронічного професійного захворювання (форма П-4) від 19 червня 2014 р. встановлена причина профзахворювання (п.17). Пункт 19 цього акту форми П-4 має висновок комісії з розслідування випадку профзахворювання щодо порушення статей законів: "Керівництво: структурних підрозділів ПАТ "Північний ГЗК",що до роботи [PERSON] на підприємстві, ст. 153 КЗпП України та стаття 13 Закону України "Про охорону праці". Зазначеним актом розслідування вказані обставини, за яких виникло професійне захворювання: це умови праці, що характеризуються запиленістю повітря робочої зони аерозолів в концентраціях, що перевищують ГДК, через недосконалість робочого місця, важкість праці маса вантажу,що піднімається та переміщується в ручну та знаходження в нахиленому положенні до 30 градусів. Позивач вважає, що до розвитку професійних захворювань призвела аварійна виробнича ситуація, порушення нормального перебігу технологічного процесу, неправильна організація трудового процесу, неправильність або відсутність санітарно- технічних пристроїв, невикористання засобів індивідуального захисту тощо. Тому, позивач вважає, що винним в завданні ушкодження здоров'я є відповідач.. Позивач вважає, що стан здоров'я та тяжкість профзахворювання а також характер і тривалість його страждань полягає у наступному, що на протязі 14 років стан здоров'я (починаючи з 2002 р. згідно виписки мед. Висновку ЛЕК №-878) сильно погіршився, лікувалася з приводу розповсюдженого ОХЗ хребта та білатеральної люмбоішіалгії, ДЕП 1 ст. на фоні целебросклерозу. Госпітальне лікування не призвело до позитивного ефекту, що призвело до значного обмеження життєдіяльності, яке визначається частковою стійкою втратою до обмеження самообслуговування, тобто потрібно весь цей час постійно додавати додаткові зусилля для організації його життя. Хвороба протягом свого перебігу ускладнилась 0X3 шийно-грудного відділу хребта з диско генною шийно-грудною і попереко - крижовою радикулопатією синдромом хребтової артерії. За цей час неодноразово лікувався за місцем проживання амбулаторно та стаціонарно, а також за останні роки по два рази на рік лікувався з приводу загострення даного захворювання в клініці УкрНДІпроммед., але відповідного поліпшення стану здоров'я не відчуває. Свідомість того, що повного рятування від наведених вище болів досягти практично неможливо, підсилює її страждання, бо із всіх видів болю у шийному відділі хребта та під крижаному відділі і алергологічна біль є одною із складних щодо лікування больових синдромів, медикаментозне лікування майже не дає бажаного результату. Через виникнення правобічного плечолопаткового періатрозу, остеоартроз колінних, ліктьових і дрібних суглобів кистей, що призводить до виснаженості нервової системи, зниження фізичної активності, не дозволяє позивачу тривалий час поратись по господарству, ходити до крамниці, відвідувати громадські місця, користуватись громадським транспортом, які раніше добре переносилися. В наслідок профхвороби позивачу через больовий синдром в хребті та в шийно- грудному відділі хребта і виражену задишку потрібно додавати зусилля щодо надягання одягу та взуття чи його знімання, або отримання водних процедур неможливе через провокування задухи через вологу, надає додатковий емоційних стан через загальну слабкість та наявність дискомфорту під час самообслуговування. Погіршення здібностей позивача через важке хронічне захворювання хребта та легень - наслідок того, що віна більше не здатна займатися улюбленою справою на тому рівні, який у неї був раніше, у неможливості надалі реалізувати себе як добру господиню в побуті. Неможливість надалі реалізувати себе в спорті в даному випадку є явним фактором важкості погіршення здібностей позивача. Наявність болю під час приступу в спині та задухи, коливання артеріального тиску не дозволяє робити прогулянку на природі. Через тяжкість перебігу профзахворювання в наслідок чого збільшується частота щорічного звернення позивача за наданням медичної допомоги, погіршує клінічну картину і прогноз основного захворювання, збільшується частота загострень, тобто, має причинно-наслідкове відношення між основним професійним діагнозом та супутнім, як ішемічна хвороба серця; дифузний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба 2 ступені. Вказані супутні діагнози належать до парапрофесійного захворювання - будь-яке захворювання, пов'язане з професійною діяльністю, але не може бути віднесене до професійного. За профілактику парапрофесійних захворювань у кожного працюючого у шкідливих та небезпечних умовах виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, особисту відповідальність несе Власник підприємства, як роботодавець, згідно чинного законодавства України, зокрема ця відповідальність передбачена частиною 2 ст. 1167 ЦК України. Через порушення фізіологічних параметрів стану позивача, віна вважає що діагноз встановленого професійного захворювання - це захворювання всього організму, при якому поряд з порушенням ОХЗ хребта людини (шийно-грудного відділу хребта з диско генною шийно-грудною і попереко-крижовою радикулопатією), спостерігається розвиток гіпертонічної хвороби, серця, здійснюються зміни імунопатологічної реактивності, обмінних процесів, порушення центральної вегетативної нервової системи організму позивача, зміни у психічній сфері (некритичне відношення до свого стану). Таким чином, позивач вважає, що професійне захворювання викликало 10% втрати професійної працездатності, незалежно від форми і ступеню вини відповідача у заподіянні моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 20 000 грн. В судове засідання позивач та його представник не з'явився, надавши заяву до суду про підтримку позовних вимог і про розгляд справи за їх відсутність. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву до суду, що з позовом не згодні в повному обсязі та про розгляд справи за їх відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працювала в важких та шкідливих умовах праці за професією машиніст конвеєра з 10 липня 1990р. по 01 березня 1994 року на рудозбагачувальній фабриці № 2 ВАТ "Північний ГЗК" та з 01 квітня 2002р по 08 травня 2013 року у цеху по виробництву окатишів №1 ПАТ "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧОЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", що є правонаступником ВАТ "Північний гірничозбагачувальний комбінат" та була звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, відповідно до ст.38 КЗпП України - а.с.9-15. Тривалий стаж роботи в умовах тяжкої фізичної праці призвели до стійкої втрати її професійної працездатності та професійного захворювання - а.с.22-26,28-35. Рішенням лікарсько-експертної комісії клініки Українського науково-дослідного інституту промислової медицини (далі УкрНДІпроммед) від 23 травня 2014р., протокол № 878 (виписка із історії хвороби № 563/237 від 29.03.2012) позивачу було встановлено професійне захворювання, основний діагноз: радикулопатія попереко-крижова L5, S1 білатеральна, переважно зліва, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим і мязово-тонічними синдромами - захворювання професійне. За висновком МСЕК від 11.09.2014 р. позивачу вперше було встановлено 10% втрати професійної працездатності - а.с.17. Актом розслідування хронічного професійного захворювання (форма П-4) від 19 червня 2014 р. встановлена причина профзахворювання (п.17). Зазначеним актом розслідування вказані обставини, за яких виникло професійне захворювання: це умови праці, що характеризуються запиленістю повітря робочої зони аерозолів в концентраціях, що перевищують ГДК, через недосконалість робочого місця, важкість праці маса вантажу,що піднімається та переміщується в ручну та знаходження в нахиленому положенні до 30 градусів - а.с.18-21. Ст.173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Нормою ст.1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавство?- порядку. Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України №4 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13.01.2000р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 10% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Північний гірничозбагачувальний комбінат" на її користь в рахунок компенсації моральної шкоди 5 000 грн. та судові витрати по справі. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial