Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Предстаник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованності. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 10.09.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №KGGAGК0000000002. Згідно договору ПАТ КБ "Приватбанк" зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 21726,18 (Долар США) на термін до 10.09.2028 року, а [PERSON] зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У відповідності до вищевказаного договору [PERSON] зобов"язався у строки здійснювати погашення заборгованості по кредиту, проте через неналежне виконанням останнім умов договору станом на 14.09.2005 року утворилася заборгованість у суммі 63055,43 долара США. В забезпечення виконання зобов"язання за даним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого він зобов"язався нести солідарну відповідальність за виконання зобов"язань за кредитним договором. Представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 63055,43 (доларра США), що за курсом 21,69 відповідно до розпорядження НБУ від 14.09.2015 року складає 1367672,20 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з"явився, проте надав суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, а також не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з"явились, направили до суду заяви в яких просять відмовити у позові. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Згідно із вимогами ч.3 ст.10 та ч.1 ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 10.09.2008 року було укладено кредитний договір №KGGAGК0000000002, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 21726,18 (Долар США) на термін до 10.09.2028 року, а [PERSON] зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У відповідності до вищевказаного договору [PERSON] зобов"язався у строки здійснювати погашення заборгованості по кредиту, проте через неналежне виконанням останнім умов договору станом на 14.09.2005 року утворилася заборгованість у суммі 63055,43 долара США. В забезпечення виконання зобов"язання за даним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого він зобов"язався нести солідарну відповідальність за виконання зобов"язань за кредитним договором. В судовому засіданні також було встановлено, що у зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 18.10.2001 року відповідач [PERSON] мав заборгованність в сумі 24598,69 доларів США, що за курсом НБУ від 14.10.2001 року 7.97 - складала 196051,56 грн., рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KGGAGК0000000002 від 10.09.2008 року на загальну суму 21726,18 дол. США, звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, який розташований за адресою:[ADDRESS], з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням "ПриватБанку" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також вирішено висилити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані і проживають у вищезазначеному будинку. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 116433 грн. Дане рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З вищенаведеного випливає, що позивач звертається із позовними вимогами про стягнення заборгованості вдруге за тим же самим договором кредиту №KGGAGК0000000002 від 10.09.2008 року. Суд вважає, що за порушення відповідачем [PERSON] договору кредиту № KGGAGК0000000002 від 10.09.2008 року він поніс відповідальність шляхом звернення на предмет іпотеки. Тобто, стягнення із відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суми боргу, після того, як вступило в дію рішення суду про стягнення на предмет іпотеки, є фактично стягнення боргу у подвійному розмірі. В п.9 абз. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України та ст. ст. 3, 4 ЦПК України). Позиція ВССУ про можливість одночасного пред'явлення позову про стягнення боргу і стягнення на предмет іпотеки, але в даному випадку вже є рішення суду, що набрало законної сили про стягнення на премет іпотеки і на даний час подано позов про стягнення суми боргу. Тобто, при вирішенні даного спору, суд не може керуватися п.9 Постанови ВССУ № 5 від 30.03.2012 р., оскільки задоволення позову про стягнення суми боргу за умови, що вже є рішення суду, що набрало законної сили про стягнення на премет іпотеки є фактично стягнення боргу у подвійному розмірі, що прямо заборонено ст. 61 Конституції України. Оскільки, в даному випадку позивачем не розмежовані вимоги про стягнення звернення та стягнення заборгованності, суд приходить до висновку, що в позовних вимогах позивача слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. А тому так, як у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому у вимозі про стягнення судового збору з відповідачів на користь позивача слід відмовити.

Outcome: dismissed