Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

В серпні 2014 року в Рівненський міський суд надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту на суму 13 477 547,69 грн. за кредитним договором №192-07 від 26 липня 2007 року, за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 890 000,00 євро. шляхом надання грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язувався повернути кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором у строк до 25 липня 2022 року та сплатити проценти, що відповідно до графіку повернення кредиту повинно здійснюватися позичальником щомісячно, починаючи із серпня 2007 року рівними частинами по 4 945,00 євро, але не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. В позовній заяві зазначається також, що 27 липня 2007 року з метою забезпечення належного виконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором, між [PERSON] та ПАТ "Кредобанк" був укладений договір поруки №192-07/3. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, Відповідач поручається перед Позивачем за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, штрафних санкцій) за Кредитним договором, укладеним між позивачем та боржником. Починаючи з червня 2011 року боржник систематично порушував умови Кредитного договору передбачені в п.п. 3.4, 4.1 Договору та вимоги ст.ст. 526,527,530 ЦПК України не виконувались, що призвело до виникнення простроченої заборгованості станом на 03.12.2013 року на вказану позовом суму, що складається із 775 209 євро 40 євроцентів та 2 100,00 грн. що еквівалентно 13 477 547,69 грн. згідно курсу встановленого Національним банком України З метою своїх порушених прав та стягнення кредитної заборгованості, 18.03.2013 року позивач звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою про солідарне стягнення боргу за Кредитним договором з боржника та поручителів: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Ухвалою Рівненського міського суду від 14.11.2013 року позовні вимоги в частині солідарного стягнення боргу з поручителів залишено без розгляду за заявою позивача. Рішенням Рівненського міського суду від 21.05.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23.06.2014 року позовні вимоги ПАТ "Кредобанк" задоволено та стягнуто з [PERSON] (основного позичальника) 13 477 547 грн. 69 коп. кредитної заборгованості. З метою примусового стягнення заборгованості 29.07.2014 року Рівненським міським судом був виданий виконавчий лист, який пред'явлений до виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України. Станом на 19.08.2014 року постанови про відкриття виконавчого провадження позивачем отримано не було, тобто на день подачі даної позовної заяви стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] не проводилось. До початку судового розгляду справи письмових заперечень відповідача в справі надано не було. Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в суді, без змін та доповнень. Пояснив, що позовні вимоги повністю підтверджуються документами та письмовими доказами. Надав суду та просить долучити копію ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014 року, згідно якої касаційна скарга [PERSON] відхилена, рішення апеляційного суду Рівненської області від 14.08.2014 року в справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Кредобанк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено, залишено без зміни. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу та судові витрати. Представник відповідача [PERSON] не визнав позовні вимоги. Пояснив, що позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] лише в серпні 2014 року, тобто коли порука за вказаним договором поруки припинилася (липень 2011 року по липень 2014 року) Оскільки, відповідно до п. 4.6. Договору поруки № 192-07/4 від 26.07.2007 року - договір поруки припиняється за спливом трьохрічного терміну від дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором. Крім того, витік строк позовної давності для звернення з позовом про стягнення коштів на підставі договору поруки із липня 2011 року. Додатково пояснив, що на сьогодні немає законних підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача коштів, як з особи, яка повинна солідарно відповідати з позичальником за кредитним договором. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності. Оцінюючи пояснення, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення за наступних підстав. Встановлено, що між позивачем і третьою особою на підставі заяви [PERSON] укладено кредитний договір №192-07 від 26 липня 2007 року, за яким він отримав кредит в розмірі 890 000,00 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 25.07.2022 року. Відповідно до умов кредитного договору, графіку погашення кредиту, повернення кредиту повинно здійснюватися позичальником щомісячно, починаючи із серпня 2007 року рівними частинами по 4 945,00 євро, але не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. При порушенні зобов"язань за умовами п.п. п.4.9 Кредитного договору, банк вправі увипадках передбачених п.2.9 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В порушення положень статей 526,527,530 ЦК України та умов п.п. п.п. 3.4, 4.1 Договору Позичальник свої зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 03.12.2013 року допустив заборгованість по договору кредиту на суму кредиту, суму несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами та на суму нарахованої пені, а саме 775 209 євро 40 євроцентів та 2 100,00 грн. що еквівалентно 13 477 547,69 грн. згідно курсу встановленого Національним банком України. Рішенням Рівненського міського суду від 21.05.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23.06.2014 року позовні вимоги ПАТ "Кредобанк" задоволено та стягнуто з [PERSON] (основного позичальника) 13 477 547 грн. 69 коп. кредитної заборгованості. Рішення суду вступило в законну силу, є чинним, рішенням суду визначена загальна сума заборгованості за кредитним договором, яка в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України, не потребує доказування в справі, в якій беруть участь ті самі особи або осоюба, щодо яких встановлені ці обставини. Доводи позивача про те, що із травня 2014 року сума кредитної заборгованості не змінилась не спростовані представниками позивача і третьої особи, відповідні докази не надані. 27 Липня 2007 року з метою забезпечення належного виконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором, між [PERSON] та ПАТ "Кредобанк" був укладений договір поруки №192-07/3. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, Відповідач поручається перед Позивачем за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, штрафних санкцій) за Кредитним договором, укладеним між позивачем та боржником. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.527 ЦК України, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Відповідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржниказа виконання ним свого обов'язку. Згідно положень ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого поруко, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову /субсидіарну/ відповідальність поручителя. Відповідно до п. 24 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року надає наступні роз'яснення щодо спорів про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя: "При вирішенні таких спорів суд має врахувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Із урахуванням положень п.п.4.9 та 4.10 Кредитного договору №192-07 від 26 липня 2007 року між позивачем та [PERSON], п.п. 2.2, 2.3 Договору поруки №192-07/2 від 26 липня 2007 року між позивачем, позичальником та поручителем [PERSON] вбачається, що право вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту настає у випадках порушення Позичальником зобов'язань, передбачених п.2.9 Кредитного договору, про що Банк письмово повідомляє Позичальника та Поручителя із зазначенням суми заборгованості Боржника. Позичальник зобов'язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Банку достроково повернути Кредит та інші належні до сплати платежі за цим договором. Поручитель зобов'язаний сплатити Кредитору заборгованість протягом семи календарних днів з моменту невиконання Боржником зобов'язань за кредитним договором. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. З пояснень представника позивача вбачається направлення вимоги банком Позичальнику та Поручителю в серпні 2011 року та вручення такої вимоги поштою особам боржника і поручителя 28 серпня 2011 року, що строком виконання зобов'язання за договором визначений із цієї дати час відповідно п.4.10 Кредитного договору та п. 2.3 Договору поруки, тому позовні вимоги заявлені в межах трирічного строку з часу настання строку виконання зобов'язання за договором. Вказані доводи представника позивача не заперечені представником відповідача в суді. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14.08.2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог в справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, вказане рішення вступило в законну силу і є чинним. Крім того, із ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014 року, згідно якої касаційна скарга [PERSON] відхилена, рішення апеляційного суду Рівненської області від 14.08.2014 року в справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Кредобанк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим залишено в силі, вбачається, що вимога про повернення кредиту була в березні 2013 року, тобто після того, як позичальник з червня 2011 року припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором. Крім того, апеляційне оскарження в червні 2014 року позивачем ПАТ «Кредобанк» рішення Рівненського міського суду від 29.05.2014 року в справі №569/4988/14ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] про визнання договору поруки припиненим приймається до уваги судом, як доказ переривання перебігу позовної давності, відповідно ч.2 ст. 264 ЦК України. Вищенаведеним спростовуються доводи представника відповідача в частині безпідставності вимог позивача через припинення договору поруки або за спливом строку позовної давності. Таким чином, вимоги позивача про стягнення із відповідачки заборгованості за кредитом та відсотками і пенею на загальну суму 775 209 євро 40 євроцентів та 2 100,00 грн. що еквівалентно 13 477 547,69 грн. згідно курсу встановленого Національним банком України є обгрунтованими, відповідно до чинного законодавства, та доведеними доказами в справі. Судові витрати в сумі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 60 коп.. підтверджені доказами, в порядку ст.88 ЦПК України, покладаються на відповідача . На підставі наведеного,

Outcome: approved