Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

07 жовтня 2015 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою про передачу в натурі спадщини визнаної відумерлою. В обгрунтування позовних вимог посилаються на те, що 06.07.1999 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина (сертифікат серії ДП №0266319 виданий 20.05.1997 року на право на земельну частку пай, яка знаходиться на території Кам"янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. [PERSON] за життя не залишив заповіту. Спадкоємцями за законом майна померлого є за правом представлення є позивачи. 31 березня 2015 року [PERSON] звернувся до Кам"янської сільської ради із заявою про виділення в натурі частки спадщини після померлого [PERSON], але йому ьуло відмовлено, тиак як спадщина була визнана відумерлою. Просять суд припинити право власності територіальної громади Кам"янської сільської ради на відумерлу спадщину, визанати за позивачами право на 1/2 частини земельної частки паю площею 8,02 га та передати їм в натурі по 1/2 частині земельної ділянки. Представник позивачів [PERSON], що діє за довіреністю (а.с.19) позовні вимоги півдтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сілької ради Софіївського району (повноваження а.с.68) [PERSON] проти позовних вимог заперечує , пояснює, що прокуратура Софіївського району у 2012 році зв інтересах держави а саме Кам"янської сільської ради веерталася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, судом було прийнято рішення про задоволення вимог прокуратури, вважає вимоги позивачів такими, що не підлягають задоволенню. Треті особи в судове засідання не з"явилися, просять суд розглядати справу без їх участі. Розглянувши матерали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку до відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав: відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. В судовому засіданні та за матералами справи встановлено наступне: 25 червня 2015 року Софіївським районним судом було прийнято рішення про визнання відумерлою спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 8,02 умовних кадастрових гектарів з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Ульянова Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 160321,40 грн. на підставі сертифіката серії ДП №0266319, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 78-р від 27.02.1997 року на імя [PERSON] та передано у власність територіальної громади Камянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області відумерлу спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 8,02 умовних кадастрових гектарів з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Ульянова Софіївського району Дніпропетровської області. Заявник надав суду Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00010198650, де вказано, що [PERSON] помер 06 липня 1999 року в с. Вишневе Софіївського району. Згідно довідки Софіївського районного відділу земельних ресурсів від 16.03.2012 року №01-03-348 сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП ім. Ульянова на гр. [PERSON] отриманий ним на руки. Відповідно до Інформаційних довідок зі спадкового реєстр спадкові справи стосовно [PERSON] не відкривалися та свідоцтва на їх підставі про право на спадщину не видавалися, заповіти (спадкові договори) не посвідчувалися . Дані обставни підтверджені копією рішення суду, доданого до матеріалів справи, а також іншими матеріалами справи. Суд ставиться критично до пояснень представника позивача - [PERSON] [INFO], який являється онуком померлого [PERSON] що стосується обов"язкової частки, так як [PERSON] помер 06.07.1999 року (а.с.12), а [PERSON] народився 08.10.2000 року (а.с.11), що суперечить полодженням ст.1222 ч.1 ЦК України, так як спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 278 ЦПК України судом було встановлено, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні ухвалив рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Позивачі - онук померлого та його невістка, проживають в Софіївському районі Дніпрпоетровської області, а тому про смерть [PERSON] мали знати, а ткож мали змогу ознайомитися з публікацією у газеті "Вісті Софіївщини" від 17.03.2012 року , якою не було встановлено спадкоємців. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. Суд визнає місцем відкриття спадщини місцезнаходження земельної частки (паю) на яку мав право [PERSON], з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Ульянова, тобто на території Камянської сільської ради. Суд вважає, що було зібрано достатньо доказів для визнання спадщини право на земельну частку (пай), яка залишилася після померлого [PERSON] відумерлою та передачі її у власність територіальної громади Камянської сільської ради. Позивачами також пропущено будь-які терміни звернення до суду, зважаючи на те, що вони являються жителями Софіївського району. \~\~На підставі вищезазначеного та\~

Outcome: dismissed