Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

у серпні 2017 року ТОВ "Ліко-житлосервіс" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на умовах укладеного Договору про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території № 70 від 18 червня 2009 року ТОВ "Ліко-житлосервіс" для належного санітарного, протипожежного, технічного стану машиномісця № [NUMBER] підземної автостоянки (паркінгу) (Блок Б) на [ADDRESS] забезпечує надання послуг з утримання підземної автостоянки, а відповідач [PERSON] зобов"язувався своєчасно відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, у строк та на умовах, що передбачені договором. Згідно п. 4.3 договору щомісячний розмір витрат на утримання підземної автостоянки на дату укладення цього договору становить 287,00 грн. Позивач зазначає, що з моменту укладення договору та по теперішній час відповідач користується послугами, проте в порушення договірних умов не оплачує їх. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов"язань за ним утворилась заборгованість перед ТОВ "Ліко-житлосервіс" за період з 01 лютого 2012 року по 28 лютого 2017 року у розмірі 18 916,00 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2017 р. відкрито провадження у даній справі. (а.с. 13) Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.10.2017 р. задоволено позов ТОВ "Ліко-житлосервіс". Постановлено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ"Ліко - житлосервіс" заборгованість у розмірі 18 916,00 грн. та 1 600 грн. судового збору. (а.с. 19) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 р. (а.с. 62) Відзив у встановлений законом строк відповідач не подавав. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення. Зазначив, що 17.08.2016 р. на підставі договору купівлі-продажу машиномісця, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шевковою О.В., він продав належне йому машиномісце № [NUMBER] в підземній автостоянці , блок Б , розташоване у будинк [ADDRESS] . Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за утримання машиномісця підземного паркінгу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги України» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону передбачає поділ житлово-комунальні послуги на групи за порядком затвердження цін/тарифів на них, зокрема, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 14 Закону це ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, визначено розмір та порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Цим Порядком установлено, що вартість інших послуг (зокрема, вбудованих паркінгів, тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками паркінгів та відповідними надавачами послуг. Виходячи з наведеного, правовідносини між власником машиномісця в паркінгу з приводу надання послуг на його утримання і обслуговування та особою, яка надає такі послуги, виникають на підставі укладеного між ними договору. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 04 листопада 2009 року № 1419-С/НП, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відповідач був власником машиномісця № [NUMBER] у підземній автостоянці (паркінгу) блок Б за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7) Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання та щодо надання інших послуг по обслуговуванню підземної автостоянки. 18 червня 2009 року між ТОВ «Ліко-житолосервіс» та [PERSON] укладено договір № 70 про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території, відповідно до умов якого позивач для належного санітарного, протипожежного, технічного стану машиномісця № [NUMBER] підземної автостоянки (паркінгу) Блок Б за адресою: [ADDRESS] , зобов"язувався забезпечити надання послуг з утримання підземної автостоянки, а відповідач [PERSON] зобов"язувався забезпечити своєчасне відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, у строк та на умовах, що передбачені договором. (а.с. 5-6) Згідно п. 4.3 договору щомісячний розмір витрат на утримання підземної автостоянки на дату укладення цього договору становить 287 грн. 17 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевковою О.В., згідно умов якого відповідач продав належне йому машиномісце № [NUMBER] в підземній автостоянці, блок Б, розташоване у будинк [ADDRESS] . (а.с. 410 Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2009 року між сторонами був укладений договором про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території (а.с. 5-6). Вказаним договором передбачено, що відповідач зобов`язується: сплачувати необхідні щомісячні платежі у сумі 287 грн. не пізніше 25 числа поточного місяця, а також виконувати інші свої зобов`язання згідно даного договору (а.с.5). За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Звертаючись у суд з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] не дотримався умов щодо сплати суми за отримання послуг згідно з встановленим графіком, у зв`язку з чим станом на 01 липня 2017 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 18 916,00 грн. за період з 01.02.2012 р. (а.с. 9) У відповідності до ч.1 ст.651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи, що між сторонами не було укладено додаткової угоди, щодо зміни дати укладеного договору, він вважається укладеним з 18 червня 2009 року. Зважаючи на те, що на підставі договору купівлі-продажу,посвідченого 18.06.2016 р. відповідач продав належне йому машиномісце, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Ліко - Житлосервіс" піллягають задоволенню частково за період з 01.02.2012 р. по серпнь 2016 р. включно, у розмірі 12 836,00 грн. Доводи відповідача про відмову у задоволенні позову у зв"язку з пропуском строку позовної давності не можуть бути прийняті судо до уваги, оскільки останій платіж відповіда здійснив у жовтні 2015 р., а позивач звернувся у суд з позовом у серпні 2017 року. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: partial