Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам в сумі 96554,22 грн. за кредитним договором № б/н від 20.02.2012 року, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, будучи фізичною-особою підприємцем, було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви [PERSON] приєдналася до «Умов та Правил надання банківських послуг», які разом із заявою складають договір банківського обслуговування та взяла на себе зобов"язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок №26004060905298 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв»язку банку і клієнта. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.06.2014 (справа № 917/698/17) залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.07.2014 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість по даному кредитному договору в сумі 75312,40 гривень, з яких заборгованість по процентам 13662,67 гривень. Станом на 26.05.2017 року всього нарахована заборгованість по процентам 110216,89 грн., Після винесення судового рішення відповідач свої обов"язання за вказаним вище договором не виконує, в зв"язку з чим утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. 09.07.2017 відповідачем була припинена господарська діяльність, тому позивач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладеної у постанові від 04.12.2013 (справа №6-125цс13) звертається з даним позовом в порядку цивільного судочинства. Представник позивача в судове засідання не з'явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. \~\~ \~В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з тим, що сплив строк позовної давності. \~ \~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши відповідача та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Частиною 3 статті 46\~Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»\~ передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до\~ст. 52 ЦК України\~фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За правилами статей\~525,\~526\~і\~527 ЦК України\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 04 грудня 2013 року (справа № 6-125цс13), однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. \~\~\~\~ Судом встановлено, що згідно заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, поданої 20.02.2012 року фізичною особою-підприємцем [PERSON], Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» здійснювалось обслуговування поточного рахунку № 26004060905298 з встановленим кредитним лімітом, в електронному вигляді, через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення, інші), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». 09.07.2014 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб\~підприємців. Судом встановлено, що оскільки боржник належним чином не виконувала умови договору щодо належного повернення позикодавцеві грошових коштів, рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.06.2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 52000 грн. заборгованості за кредитом, 13662,67 грн. заборгованості по процентам, 4501,73 грн. пені, 5148 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 1827 грн. витрат по сплаті судового збору. Таким чином, питання про стягнення заборгованості, що існувала у відповідача перед банком станом на 06 березня 2014 року, було вже вирішене судом, тому банк в своєму даному позові, посилаючись на ст.ст.\~526,\~527,\~598-609,\~610 ЦК України, просить стягнути з боржника залишок кредитної заборгованості станом на 04.08.2017 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Беручи до уваги правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-1206цс15, суд приходить до висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов"язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України. \~\~\~\~ \~\~В зв'язку з тим, що рішення суду від 03.06.2014 року в частині стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) не виконано, то ПАТ КБ «ПриватБанк» має право нараховувати відсотки відповідно до умов договору. \~\~\~\~\~\~\~\~Станом на 04.08.2017 року заборгованість по відсоткам за користування кредитом у [PERSON] становить 96554,22 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 96554,22 грн - підлягають задоволенню. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності необхідно відмовити, оскільки нарахування відсотків не припинилось після винесення судового рішення і здійснювалось з 03.06.2014 року по 26.05.2017 року. Крім того, відповідно до п.3.2.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг, до яких згідно заяви [PERSON] приєдналася і вони разом із заявою складають договір банківського обслуговування терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення відсотків складають пяти років. Враховуючи, що позивач з позовом звернувся 04.08.2017 року строк позовної давності ним не був пропущений. Відповідно до\~п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved