Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з Державної казначейської служи України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь 719 000 грн. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що 27.05.2003 року слідчим СВ Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області за фактом викрадення невстановленими особами в період з жовтня 2002 року по січень 2003 року органічних добрив, які належать ТОВ "ВікАнд", порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України. 07.12.2003 року слідчим СВ Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області винесено постанову про визнання цивільного позивача по кримінальній справі за фактом викрадення органічних добрив невстановленими особами, якій присвоєно № 150105-03. В постанові зазначено, що [PERSON] здійснив вивіз органічних добрив та з викраденим зник, спричинивши збитки ТОВ "ВікАнд" на суму 35 000 грн. 24.01.2004 року позивача допитано в якості підозрюваного, ознайомлено з постановою від 24.01.2004 року про обрання запобіжного заходу - підпики про невиїзд. 08.08.2004 року його ознайомили з постановою слідчого від 07.08.2004 року про притягнення в якості обвинуваченого у скоєнні злочину, передаченого ст. 186 ч. 5, ст. 209 ч. 1 КК України. 21.06.2005 року ухвалою апеляційного суду Херсонської області виправдовувальний вирок Каланчацького районного суду від 09.02.2005 року скасовано та справу направлено для проведення додаткового досудового слідства. 23.11.2006 року слідчим СВ Каланчацького РВ УМВС України Херсонської області дії позивача перекваліфіковано по кримінальній справі з ст. 186 ч. 5 на ст. 356 КК України, а за ст. 209 ч. 1 КК України закрито в зв"язку з відсутністю в його діях складу злочину. 26.02.2013 року апеляційний суд Херсонської області скасував вирок Каланчацького районного суду від 15.03.2012 року щодо нього, а справу повернуто прокурору Каланчацького району для проведення додаткового розслідування. 03.04.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за № 12013230180000244 за правовою кваліфікацією ст. 356 КК України. 08.02.2016 року начальник СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУПП в Херсонській області виніс постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 12013230180000244 від 03.04.2013 року в зв"язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Цією ж постановою скасовано постанови слідчого від 06.08.2004 року про звільнення [PERSON] з ІТТ Каланчацького РВ УМВС та обрання йому запобіжного заходу підписки про невиїзд та про накладення арешту на майно [PERSON] . Ухвалою судді від 21.02.2018 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 29.05.2018 року прийнято справу до провадження суддею Скригун В.В. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.12.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Представник Головного управління Національної поліції в Херсонській області Луценко Л.А. позовні вимоги не визнала, заперечувала у їх задоволенні. Згідно відзиву поданого до суду своє заперечення мотивує тим, що відповідач не згоден з розміром відшкодування моральної шкоди в сумі 719000 гривень, який не підтверджено жодними доказами, не згодна, що розрахунок позивачем здійснено виходячи із мінімальної заробітної плати, а потрібно застосовувати як розрахункову величину 1600 гривень, як передбачено п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 року. Також вважають, що позивачем невірно зазначено відповідачем Головне управління Національної поліції в Херсонській області, оскільки останні не порушували прав позивача та не є правонаступником УМВС України в Херсонській області. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце слухання справи, відзив на позовну заяву у встановлений строк також не подано. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено статтею 56 Конституції України. Відповідно до частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 2 частини першої статті 2 вищезазначеного Закону визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Так судом встановлено, що [PERSON] перебував під слідством і судом з 24 січня 2004 року до 02 лютого 2016 року, тобто 144 повних місяці. Під час досудового розслідування і перебування під судом йому було обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2016 року кримінальне провадження стосовно позивача [PERSON] закрито на підставі ст.284 ч. 1 п. 2, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що тривалий час перебував під слідством, крім того, в районній газеті «Слава праці» у період предвиборчої агітації в статті «Офіційно» була поширена неправдива інформація щодо вчинення ним грабежу з метою формування щодо нього негативної громадської думки, як кандидата на посаду селищного голови. Відповідно до пункту 5 статті 3 Законустаттею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Враховуючи, викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково та стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки внаслідок тривалого досудового розслідування та засудження вироком, який було скасовано, обрання запобіжного заходу, позивач зазнав моральних та психологічних страждань. Посилання представника відповідача на необхідність застосовувати як розрахункову величину 1600 грн, як передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», суд до уваги не приймає з слідуючих підстав. Частиною третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналогічне правило щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди передбачено й у пункті 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, та міститься у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України» у 2019 році встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 4173 грн. Враховуючи, що позивач перебував під слідством і судом з 24.01.2004 року по 08.02.2016 рік, тобто 144 місяці, а тому мінімальний розмір моральної шкоди становить 600 912 грн. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з пунктом 9 вказаної вищезазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, суд враховує доводи позивача про те, що внаслідок викладених обставин зазнав моральних та психологічних страждань, які полягали у втраті авторитету, порушення нормальних життєвих зв`язків, необхідність докладання додаткових зусиль для організації свого життя, а також, виходячи з принципу співмірності, суд вважає, що справедливою сатисфакцією є сплата на користь позивача моральної шкоди у розмірі 650 000 грн. Згідно з пунктами 3, 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає,що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Outcome: partial