Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Заступник прокурора Святошинського району м. Києва звернувся до суду в інтересах неповнолітніх: [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], треті особи: Органи опріки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права користування жилим примішенням та накладення заборони на відчуження житла. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] є матір'ю-одиначкою малолітніх дітей, в інтересах яких подано даний позов, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.03.2006 року, яку було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а дітей передано органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації для подальшого призначення опікуна над ними. [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], якій належить 1/3 частина вказаної квартири, її малолітні діти з народження і до позбавлення відповідачки батьківських прав проживали разом з нею та були зареєстровані за вказано адресою, а відтак користувались всіма правами на рівні з власниками квартири, а отже, набули права користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. У 2006 році малолітніх дітей було передано матері-виховательці [PERSON] для влаштування у дитячий будинок сімейного типу, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Таким чином [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають у вказаному дитячому будинку сімейного типу у зв'язку з чим, вони були зняті з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] та зареєстровані за адресою, зазначеного вище дитячого будинку. У відповідності до змін внесених 06.07.2010 року до ч. 4 с. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд, у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна. Так, враховуючи, що такі зміни були внесені 06.07.2010 року, з рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.03.2006 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] вбачається, що питання про заборону відчуження житла дітей не вирішувалось, що дає підстави для вжиття заходів на захист житлових прав дітей, у зв'язку з чим було подано вказаний позов. Представник прокуратури Святошинського району м. Києва в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечувала, додатково пояснила, що спірна квартира належала на праві приватної власності трьом особам: їй - [PERSON], її дідусю - [PERSON], який помер у 2005 році, та її матері - [PERSON], яка померла у 2007 році по 1/3 частини вказаної квартири кожному. Про свого батька їй нічого не відомо, наразі у квартирі за адресою [ADDRESS], зареєстровані вона, як власник 1/3 частини квартири та її сестра - [PERSON] та їх діти. Спадщину після померлих матері та дідуся вона не приймала, окрім неї та сестри нікого немає. Треті особи, представники Органу опіки та піклування Святошинської РДА в м. Києві та [PERSON] також підтримали позов і проти його задоволення не заперечували, вказуючи, що його пред"явлено в інтересах дітей. Треті особи [PERSON] та [PERSON], повідомлені про розгляд справи належним чином, зокрема, як це передбачено чинним цивільним процесуальним кодексом України, шляхом направлення судових повісток за адресою їх реєстрації, до суду не з'явились, жодних заяв до суду не подавали, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за згодою інших учасників судового процесу, без їх участі. Третя особа: [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечувала, суду пояснила, що є сестрою відповідачки [PERSON], разом з нею та їх дітьми зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]. На запитання суду також пояснила, що їх матір та дідусь померли, спадщину після них не оформляли, бо не знали як. Заслухавши пояснення сторін та учасників судового процесу, дослідивши докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено і ніким не заперечується, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що також підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 7,9). Рішенням Святошинського районного суду від 30.03.2006 року, яке набрало законної сили і ніким не оскаржувалось, відповідачку [PERSON]було позбавлено батьківських прав відносно її дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживали з нею за адресою: [ADDRESS]. Питання про накладення заборони на відчуження житла, в якому проживали діти, вирішено не було. Після чого, розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 747 від 11.05.2006 року, опікуном над малолітніми дітьми відповідачки була призначена їх бабуся - [PERSON], яка була зареєстрована та проживала разом з дітьми за адресою: [ADDRESS]. В подальшому [PERSON] було звільнено від повноважень опікуна за станом здоров'я, а малолітніх [PERSON] та [PERSON] передано матері-виховательці [PERSON] для влаштування у дитячий будинок сімейного типу. На даний час, діти зняті з реєстрації за вказаною адресою та зареєстровані і проживають у дитячому будинку сімейного типу за адресою: [ADDRESS], створеного на базі родини [PERSON], на підставі розпорядження Святошинської районної в м. Києві адміністрації № 1745 від 17.10.2007 року. Встановлено і те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1996 року (а.с. 25) квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належала [PERSON] - 1/3 ч., [PERSON] - 1/3 ч. та [PERSON] - 1/3 ч. Згідно відповіді Київського БТІ від 14.01.2015 року наданої прокурору Святошинського району м.Києва квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] - 2/3 ч., та [PERSON] - 1/3 ч. Згідно відповідно зроюленого запису на свідоцтві про право власності на житло від 20.02.1996 року вбачається, що [PERSON] подарував свою 1/3 частку вказаної квартири [PERSON], а тому її частка стала 2/3 у вказаній квартирі. А згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 28.01.2015 року вбачається, що жодних обтяжеть на спірну квартиру не зареєстровано. Як зазначила відповідачка та третя особа [PERSON] у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] померли, проте належних та допустимих доказів цьому надано не було. Із Довідок форми № 3, виданої у червні 2007 року та 28.01.2015 року КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] станом на 2007 рік були зареєстровані окрім інших і малолітні [PERSON] та [PERSON], проте станом на 2015 рік в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачка [PERSON] із своїми іншими неповнолітніми дітьми та третя особа [PERSON] із своїми дітьми, коли [PERSON] та [PERSON] зняті з реєсрації та зареєстровані і проживають у дитячому будинку сімейного типу за адресою: [ADDRESS]. Так, згідно п.3 ч.3 ст. 71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ст.32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Як передбачено ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Статтею 25 цього ж закону передбачено, що у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім'ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України. Отже, враховуючи вище викладені норми та те, що малолітні [PERSON] 2004 року народженння та [PERSON], [INFO] із свого народження проживали та були зареєстровані разом з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та відповідно користувалися всіма правами нарівні з власниками квартири, тому останні набули права користування вказаним жилим приміщенням, а їх тимчасове перебування у дитячому будинку сімейного типу не позбавляє їх відповідного права на житло, яке підлягає захисту з боку Держави. Враховуючи, вимоги Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та те, що лише за відповідним рішенням суду дані щодо заборони відчуження вказаного майна можуть бути внесені до Єдиного реєстру заборони відчуження об"єктів нерухомого майна, такий спосіб захисту є відповідним, позов - обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню, оскільки направлений виключно на захист прав мололітніх дітей, які позбавленні батьківської опіки.

Outcome: approved