Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 20 вересня 2008 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від шлюбу вони мають двох дітей: сина-[PERSON], [INFO], сина-[PERSON], [INFO], які проживають з нею. З липня місяця 2015 року вихованням та утриманням спільних дітей займається тільки вона. Будучи батьком малолітніх дітей, відповідач не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує їх харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з ними, зовсім не цікавиться їх життям, тому просить позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, оскільки з 2015 року відповідач жодного разу не цікавився життям дітей. Відповідач у судове засідання не з'явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в силу ч.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області - в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] буде доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дітей. Вислухавши позивача, представника третьої особи Органу опіки та піклування Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що за даними свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 02 квітня 2014 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Кривоозерською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 22 грудня 2008 року, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх матір"ю є позивач по справі - [PERSON](а.с.11,13). За даними актового запису про шлюб серії [NUMBER] від 24 жовтня 2017 р., складеного виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, позивач по справі після реєстрації шлюбу 24 жовтня 2017 року змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с.12). Згідно даних Кривоозерського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, станом на 01 жовтня 2017 року заборгованість відповідача по аліментах перед [PERSON] складає 22 365,72 грн.(а.с.23-24). Як вбачається з акту проведення обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS], проведеним комісією Кривоозерської сільської ради Миколаївської області, - малолітні [PERSON], [PERSON] проживають разом з матір"ю [PERSON] (а.с.19). Встановлено, що з 2015 року відповідач припинив спілкуватися з дітьми, участі у їх вихованні, навчанні та утриманні не приймає, протягом тривалого часу дітьми займається тільки мати. За даними дирекції Кривоозерської загально-освітньої школи I-III ступенів №2 встановлено, що [PERSON] навчається в 3(третьому) класі Кривоозерської загально-освітньої школи I-III ступенів №2 . За період навчання батько дитини, [PERSON], в школі не з"являвся, вихованням дитини не займається (а.с.17). За даними довідки дитячого навчального закладу - ясла-садку №5 "Тополька" підтверджується, що вихованням [PERSON], займається тільки мати, з липня 2015 року батько [PERSON] не відвідував та не цікавився дитиною (а.с.18) Згідно висновку Кривоозерської районної державної адміністрації від 12 березня 2018 року №135/02-34-21/18, діючи в інтересах дітей, Кривоозерська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON],[INFO] (а.с.26). При розгляді даної справи суд враховує положення ч.8, 9 ст.7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положення ст.150 Сімейного Кодексу України передбачають, що батьки зобов"язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язанні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ч.1 ст.152 Сімейного Кодексу України регламентовано, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю та встановлена законом. Згідно положень ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України визначено що, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено положеннями ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Висновки суду по даній справі ґрунтуються на всебічному дослідженні обставин справи, що вчинено у відкритому судовому засіданні з дотриманням принципу гласності судового розгляду. Суд у даній справі зробив власні висновки та не вправі був ґрунтуватися лише на висновках інших уповноважених органів. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні підтверджено відсутність належної участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідача, який свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання своїх дітей, оскільки в найменшій мірі не цікавиться ними, не займається їх вихованням та навчанням, не надає їм батьківської турботи, матеріально не забезпечує. Така поведінка батька є винною по відношенню до дітей. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дітей та стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов'язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає його поведінку ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог позивача. На підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 705 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved