Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі з жовтня місяця 2006 року по 2010 рік, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Після народження дочки відповідач не визнав себе батьком дитини та припинив близькі стосунки між ними, ухиляється від надання допомоги на утримання дитини. У зв'язку з цим позивачка просила визнати [PERSON] батьком її дочки - [PERSON], стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач позов визнав повністю, та пояснив, що жили з позивачкою разом, у них народилася дочка, після чого позивачка сама вирішила зареєструвати дитину на своє прізвище, на даний час вона не дає бачитись та спілкуватись з дочкою, згоден надавати допомогу. Третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з"явилась, направила суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без їх присутності, заперечень проти позову не має. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що сторони з жовтня місяця 2006 року по 2010 рік перебували у цивільному шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Після народження дитини, актовий запис про батька дівчинки був вчинений відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, за прізвищем матері, а ім"я по батькові записане з її слів, що підтверджується довідкою Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області (а.с.11). Як зазначено в абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Суд вважає, що відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач позов визнав та не заперечував проти того, що він є батьком [PERSON], то відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони разом не проживають. Дочка залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується довідкою виданою головою Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області (а.с.6). Відповідач допомогу на утримання дитини добровільно не надає, але зобов"язаний надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п.3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд погоджується з вимогою позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1 000 грн. щомісячно, що також не заперечувалось відповідачем. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ст. 88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно також стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Крім того позивач просить стягнути на її користь судові витрати пов"язані зі сплатою судового збору при пред"явленні позову в розмірі 121,80 грн. Суд також вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів відповідно до ст.367 ЦПК України.

Outcome: approved