Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] в обгрунтування своїх позовних вмог вказали на те, що їхня мати [PERSON], яка померла [INFO], домовилася з відповідачем [PERSON] про укладення між ними договору куплі-продажу квартири [ADDRESS] до 11 листопада 2011 року, оформивши цю домовленість письмовим текстом договору про завдаток від 07 вересня 2011 року. Зазначають, що їх мати по цьому договору в день його укладення передала відповідачу [PERSON] як завдаток за придбання квартири 10 000 грн., а відповідач [PERSON] зобов"язався після цього оформити договір куплі-продажу вказної вище квартири, однак ні за життя їх матері, ні пізніше своїх зобов"язань щодо укладення такого договору продажу цієї квартири він не виконав. Позивачі вказують, що після смерті матері кожен з них прийняв спадщину, є спадкоємцями всього її майна у рівних частинах, до яких через це перейшли вимоги їх матері до відповідача щодо повернення отриманих ним коштів завдатку, але вже у подвійному розмірі через невиконання ним свого обов"язку про продаж квартири. Посилаючись на вказані вище обставини, відмову відповідача укласти договір куплі-продажу квартири, що зобов"язує його повернути через це подвійну суму завдатку в розмірі 20 000 грн., позивачі просять суд стягти з відповідача [PERSON] на користь кожного з них по 10 000 грн. від загальної суми подвійного завдатку в розмірі 20 000 грн., а також понесені кожним з них судові витрати по справі. 26 лютого 2015 року в судовому засіданні відповідач [PERSON] подав суду зустрічний позов до [PERSON] і [PERSON], третя особа на боці цих відповідачів без самостійних вимог фізична особа-підприємець [PERSON] про стягнення коштів, який ухвалою суду від 26.02.2015 року був прийнятий для спільного розгляду з первісним позовом та об"єднаний з ним для розгляду в одному провадженні. В зустрічному позові [PERSON] вказує , що у нього з [PERSON], [PERSON] у спільній частковій власності перебуває квартира [ADDRESS], яку вони вирішили продати, про що надали відповідне оголошення. На це оголошення, вказує [PERSON], відкликнулася Агенція Приват житло м. Полтави в особі ФОП [PERSON], який при зустрічі з ним повідомив, що представляє інтереси [PERSON] з приводу придбання вказаної вище квартири та бере на себе зобов"язання щодо підготовки документів для оформлення куплі-продажу цієї квартири. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] також зазначає, що за посередництва Агенції Приват житло 07 вересня 2011 року між ним та [PERSON] був укладений письмовий договір про завдаток, за яким він отримав від неї 10 000 грн. у рахунок оплати за продаж у майбутньому їй квартири та було визначено, що договір куплі-продажу квартири буде укладено між ними до 11 листопада 2011 року. Вказує, що мати позивачів за первісним позовом [PERSON] на виконання домовленості на початку вересня 2011 року вселилася у квартиру [ADDRESS], проживала тут до кінця жовтня 2012 року, а потім відмовилася від купівлі цієї квартири і ніякої оплати за проживання у ній не провела. Посилаючись на те, що [PERSON] [INFO] померла, позивачі по первісному позову є її спадкоємцями, то вони повинні відшкодувати йому витрати по проживанню та користуванню зазначеною вище квартирою їх матір"ю, виходячи із середньомісячної плати за користування однокімнатною квартирою в м. Полтава протягом 2011-2012 років в розмірі 1200 грн. Виходячи з наведеного, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить відмовити у задоволенні первісного позову та задоволити його зустрічний позов, за яким стягти солідарно з відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] на його користь 15 600 грн. оплати за проживання у названій вище квартирі їх матері [PERSON], а також судові витрати по справі . Позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] та відповідачі за зустрічним позовом в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задоволити з викладених у позовній заяві та в судовому засіданні обставин. Зустрічні позовні вимоги не визнали та просили суд у їх задоволенні відмовити. . Відповідач [PERSON] за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні проти первісних позовних вимог позивачів заперечував, а свій зустрічний позов підтримав та просив його задоволити. При цьому вказав на те, що квартира перебувала у заставі банку через наявність кредиту, а також тому, що квартира була переобладнана у дві квартири і це в установленому законодавством порядку не було оформлено ні до листопада 2011 року, ні до дня смерті [PERSON], ні навіть на день розгляду справи судом, то через це і не було можливості укласти в нотконторі договір куплі-продажу її. Також пояснив, що відмови в укладенні такого договору з боку нині померлої [PERSON] за її життя місця не мало. Третя особа без самостійних вимог на боці відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] в судове му засідання і не з"явився, а надав письмове пояснення з приводу позовних вимог, у якому просив проводити розгляд справи у його відсутність та вказав, що через ненадання власником квартири документів на неї не було можливості укласти договір куплі-продажу квартири [ADDRESS]. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши усі докази по справі, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги позивачів підлягають частковому задовленню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом було встановлено, що 07 вересня 2011 року між матір"ю позивачів, а нині померлою [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] була досягнута домовленність про укладення між ними договору куплі-продажу квартири, згідно якої відповідач зобов"язався до 11 листопада 2011 року продати матері позивачів належну йому квартиру [ADDRESS] та така домовленність була зафіксована у письмовому договорі завдатку від 07 вересня 2011 року, згідно якого в цей же день мати позивачів передала відповідачу [PERSON] 10 000 грн. з визначенням цієї суми як завдатку в рахунок плати за придбання квартири. Цих обставин не заперечуавав в суді і сам відповідач за первісним позовом [PERSON] Факт передачі матір"ю позивачів 10 000 грн. та отримання відповідачем [PERSON] вказаної суми від неї 07.09.2011 року підтверджується наявною у справі письмовою розпискою / а.с. № 7, 53 /. Судом також встановлено, що всупереч умовам домовленості між [PERSON] та [PERSON] до визначеного попереднім договором терміну - 11 листопада 2011 року, основний договір купівлі-продажу квартири не був укладений з вини відповідача [PERSON] , бо саме він, що випливає з попереднього договору завдатку, не надав необхідних документів на цю квартиру , які б давали змогу укласти в нотаріальному порядку договір куплі-продажу її, що вбачається як з письмового пояснення по суті позовних вимог ФОП [PERSON], агенція Приват житло якого проводила необхідні дії щодо підготовки документів для укладення договору куплі-продажу вказаної вище кварири, так і пояснень самого відповідача [PERSON] в суді. [PERSON] померла [INFO], а позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом усього її майна. Право на спадщину позивачі [PERSON] та [PERSON] отримали у відповідності до вимог чинного законодавства, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу 11 грудня 2013 року /ар.с. № 10-11/, згідно якого кожен з позивачів у порядку спадкування після смерті їх матері отримав право на 1/2 частину майна померлої матері. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1230 ЦК України до спадкоємців переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов"язаннях. Таким чином, як спадкоємці за законом усього майна, належного померлій [INFO] [PERSON], в тому числі грошових коштів, переданих нею відповідачу [PERSON] в рахунок оплати за купівлю квартири в сумі 10 000 грн. відповідно до договірних зобов"язань, зафіксованих у договорі завдатку від 07.09.2011 року, яка відповідачем [PERSON] не була продана матері позивачів та не повернуті отримані від неї кошти, позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право вимоги до відповідача по справі щодо повернення таких грошових коштів їм цим відповідачем, бо на їх письмову вимогу про їх повернення відповідач не реагує. Наявність на момент вирішення питання продажу відповідачем [PERSON] квартири обставин перебування її у заставі банку, переобладнання її з однієї у дві квартири без попереднього узгодження такого переобладнання та документального його оформлення у встановленому законом порядку як у визначений ним з [PERSON] строк до 11.11.2011 року, а також і після спливу цього строку і аж до смерті [PERSON] свідчить, що саме через ці невирішені відповідачем [PERSON] питання і не був укладений договір куплі-продажу зазначеної квартири. Ці обставини підтвердили і допитані в суді свідки [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], батько відповідача [PERSON] Тому посилання відповідача [PERSON] в суді на наявність певних фарс-мажорних обставин у виді затримки вирішення і видачі необхідних документів на цю квартиру з боку державних, відомчих органів при існуванні вказних вище обставинах не може бути підставою для звільнення відповідача [PERSON] від обов"язку повернути кошти, отримані ним у рахунок оплати вартості квартири у разі укладенні договору куплі-продажу її, який так і не був укладений. Однак, суд приходить до висновку, що позивачами невірно визначена правова природа сплачених грошових коштів нині померлою [PERSON] відповідачу [PERSON] як завдаток з наступних підстав. Так, дійсно п. 16 Договору завдатку, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 07 вересня 2011 року, було визначено, що у випадку відмови завдаткодержателя від продажу даного об'єкту нерухомості з власної ініціативи після отримання завдатку, завдаткодержатель зобов'язаний повернути завдаткодавцю завдаток у подвійному розмірі. Однак вказана умова договору суперечить нормам чинного законодавства, зокрема ст. 570, 571 ЦК України, згідно з якими завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання і безспірно засвідчує факт укладення у встановленому порядку певного виду договору. За змістом вищезазначених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов'язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов'язання. Із положень ст.ст. 546, 548 ЦК України вбачається, що завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов'язання, яке випливає із договору, який уже був раніше укладений сторонами. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Таким чином, у разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Верховним Судом України у Постанові від 13 лютого 2013 року була викладена позиція про те, що у разі неукладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно до ст. 570 ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між [PERSON] та [PERSON] укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, який так і не було укладено, то і сплачені в рахунок виконання договору [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп. є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися нею [PERSON] 07 вересня 2011 року. Правова позиція по суті такого ж спору викладена і у постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 року у справі № 6-176 цс 12, яка згідно положенням ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для застосування судами при розгляді цивільних справ. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що передана нині покійною матір"ю позивачів сума в 10 000 грн. відповідачу [PERSON].в рахунок майбутніх платежів у разі укладенні договору куплі-продажу квартири, який не був укладений, є авансом, а тому з урахуванням успадкування позивачами її майна після її смерті у рівних частках підлягає стягненню на користь цих позивачів у рівних частках і ця сума авансу у розмірі по 5 000 грн. кожному. Твердження відповідача [PERSON] в суді, що він є неналежним відповідачем за позовом [PERSON] до нього є безпідставним, виходячи з того, що саме він отримав 10 000 грн. від матері позивачів [PERSON] у якості авансу за продаж квартири, яку матері позивачів не продав і цієї суми коштів ні їй, ні позивачам по справі до цього часу не повернув, що він сам підтвердив у суді. Не знаходить суд і передбачених законом підстав для застосування позовної давності за клопотанням відповідача [PERSON] та відмови у задоволенні через це позовних вимог до нього про стягнення суми авансу, виходячи з наступного. Як встановлено судом мати позивачів [PERSON] померла [INFO] і саме в цей день згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина після її смерті, яку у встановленому законом порядку прийняли позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] / а.с. № 12/, звернулися з письмовою вимогою до відповідача [PERSON] щодо повернення їм сплаченої їх матір"ю грошовою суми, яку він отримав, що сам підтвердив у суді, та неотримавши заадоволення її у січні 2015 року, тобто до закінчення трьох років від дня смерті їх матері, звернулися із позовом до суду. Крім того, незважаючи на визначення дати укладення договору куплі-продажу квартири до 11 листопада 2011 року у договорі завдатку, що по суті є попереднім договором, у пункті 18 цього договору за взаємною згодою його сторін визначено, що у разі затримки видачі необхідних документів для оформлення куплі-продажу квартири державними, відомчими органами завдаткодерждателю, яким є відповідач [PERSON], строк дії вказаного попереднього договору щодо терміну оформлення договору куплі-продажу квартири продовжується на термін дії цих обставин. Як встановлено в суді поясненнями як позивачів [PERSON], так і самого відповідача [PERSON], до дня смерті матері позивачів [PERSON] відповідачем [PERSON] необідні документи для оформлення договору куплі-продажу квартири так і не були підготовлені, що свідчить про те, що строк дії цього попереднього договору у частині дати укладення договору куплі-продажу квартири діяв до дня смерті [PERSON] , з якого і розпочався перебіг трьохрічного строку позовної давності щодо вимог до вказаного відповідача про повернення отриманих коштів авансу. Що стосується зустрічних позовних вимог, то дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до наступних висновків. З наявних у справі документів вбачається, що співласниками квартири [ADDRESS] є не тільки позивач за зустрічним позовом [PERSON], а й ще троє інших співласників, зокрема, [PERSON], [PERSON], [PERSON], які доручення на ім"я позивача за зустрічним позовом [PERSON] про делегування йому від них права продати вказану квартиру не надавали, що підтвердив в суді і сам [PERSON], заявивши, що при укладенні договору завдатку з приводу цієї квартири він діяв за усною домовленістю з цими співвласниками. Відповідно до наявного у матеріалах справи тексту договору завдатку від 07.09.2011 року / а.с. № 8/, зокрема в п. 20 його зазначено, що за домовленістю відповідача за первісним позовом [PERSON] та нині покійною матір"ю позивачів [PERSON] тут була зафіксована домовленість, що [PERSON] має право вселитися у вказану вище квартиру і проживати там безоплатно до моменту укладення договору куплі-продажу її. Як встановлено поясненнями позивачів за первісним позовом, що підтвердив і відповідач за первісним позовом [PERSON], саме на підставі цієї домовленості в договорі завдатку їх мати [PERSON] вселилася та проживала у ції квартирі з початку вересня 2011 року по кінець жовтня 2012 року, маючи надію на те, що відповідач [PERSON] все-таки оформить документи на квартиру і договір куплі-продажу її відбудеться. З письмового пояснення третьої особи на боці відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] вбачається, що в порушення п. 14 договору завдатку позивач за зустрічним позовом [PERSON] не передав Агенції Приват житло необхідних документів для того, щоб ця агенція підготувала до оформлення в нотконторі договору куплі-продажу зазначеної вище квартири, а тому цей договір укладений через це не був. Цих обставин не заперечував у суді і сам [PERSON] При цьому, позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надав суду якихось письмових доказів, які б свідчили, що він звертався до [PERSON] з вимогою вирішити питання укладання договору куплі-продажу квартири, вона такі його письмові вимоги отримала, однак їх не виконала. Відсутні і які-небудь документи з приводу відмови нині померлої [PERSON] від укладення договору куплі-продажу квартири і в Агенції Приват житло, куди мав би відповідно до договору завдатку звернутися позивач за зустрічним позовом [PERSON] при ухиленні [PERSON] від укладення через цю агенцію такого договору. Ці обставини підтвердили в суді як сам відповідач [PERSON], свідок [PERSON], яка з дня укладення договору завдатку і до березня 2014 року працювала у Агенції Приват житло м. Полтави, так і це вбачається з письмового пояснення третьої особи [PERSON], наданого суду. Не надав суду позивач за зустрічним позовом [PERSON] на підтвердження укладеної угоди ним з [PERSON] про необхідність оплати її проживання у зазначеній вище квартирі і тексту такої угоди, яка відповідно до положень ст. 208 ч. 1 п. 3 ЦК України повина бути укладена лише у письмовій формі, виходячи із зазначеної [PERSON] одномісячної плати за проживання в розмірі 1 200 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що ухилення нині померлої [PERSON] за час її проживання у квартирі [PERSON] від укладення договору куплі-продажу її не було, а такий договір не був укладений через те, що сам позивач по зустрічному позову [PERSON] не надав необхідних документів на цю квартиру Агенції Приват житло для підготовки і укладення такого договору. Враховуючи, що відповідно до укладеного договору завдатку від 07 вересня 2011 року було обумовлено з [PERSON] проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] безоплатно до моменту укладення договору куплі-продажу цієї квартири, а цей договір укладений не був з вини Відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], то вимоги його до відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] про відшкодування йому 15 600 грн. як плати за проживання у цій квартирі у період часу з початку вересня 2011 року по кінець жовтня 2012 року їх нині покійної матері є безпідставними, а тому у задоволенні цих зустрічних вимог слід відмовити, а також відмовити у зв"язку з цим і у стягненні понесених ним судових витрат за подачу зустрічного позову. Крім того відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом [PERSON], достовірно знаючи, що [PERSON] проживала у його квартирі та померла [INFO], не звертався після цього у встановлені ст. 1218 ЦК України строки до її спадкоємців -позивачів [PERSON] та [PERSON] з письмовими вимогами щодо відшкодування ними якихось витрат по проживанню їх нині покійної матері у цій квартирі, що згідно ч. 4 ст. 1218 ЦК України позбавляє [PERSON] права ставити таку вимогу про це у зустрічному позові. З матеріалів справи вбачається, що позивачами [PERSON] та [PERSON] при подачі позову до суду було понесено судові витрати на сплату судового збору по 122 грн. 00 коп. кожним позивачем, а тому кожному з них ці суми підлягають стягненню з відповідача. Виходячи з того, що правова допомога кожному з позивачів надавалася з метою стягнення кожному з них по 10 000 грн, а судом підлягає стягненню кожному з них по 5 000 грн., то пропорційно до задоволених позовних вимог згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача половина понесених кожним з позивачів витрат по правовій допомозі, а саме 625 грн. кожному, а всього у відшкодування понесених судових витрат кожному позивачу за первісним позовом підлягає по 747 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial