Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] 25.06.2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частку у спільному майні. Позивачка зазначала (в редакції заяви про уточнення позовних вимог), що згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2013 року за нею визнано право власності на 95/100 частини квартири [ADDRESS], а за відповідачем [PERSON] - відповідно на 5/100 частини зазначеної квартири; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2013 року шлюб між сторонами було розірвано; з жовтня 2012 року сторони проживають окремо; між сторонами склалися конфліктні відносини, у зв"язку з чим спільне проживання і спільне володіння та користування квартирою №40 є неможливими. За взаємною домовленістю 01.10.2013 року сторони уклали попередній договір купівлі-продажу, згідно якого сторони домовились в порядку та на умовах, визначених попереднім договором, у строк до 30.11.2013 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна (основний договір), відповідно до якого [PERSON] мала придбати 5/100 частини квартири [ADDRESS] у [PERSON] за 40000,00 грн.; за умовами попереднього договору вона (позивачка) сплатила відповідачу в рахунок вартості частки квартири аванс в сумі 12500,00 грн., а також сплатила згідно розписок відповідача загальну суму 22350,00 грн. Оскільки відповідач [PERSON] після отримання загальної суми 34850,00 грн. змінив свою точку зору та відмовився від укладення основного договору; тому позивачка, вважаючи, що частка відповідача у спільному майні (квартирі) є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном (квартирою) є неможливим, вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким - припинити право власності [PERSON] на 5/100 частини квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] (позивачкою) право власності на 5/100 частини зазначеної квартири, що належала [PERSON] та стягнути з неї на користь відповідача різницю узгодженої вартості частки квартири (40000,00 - 34850,00) = 5150,00 грн., яка внесена попередньо позивачкою на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позові; відповідач [PERSON] позов не визнав; не заперечуючи факт підписання сторонами попереднього договору від 01.10.2013 року - щодо відчуження належної йому 5/100 частини квартири №40, а також факт отримання ним від позивачки грошових коштів в сумі 12500,00 грн. та 22350,00 грн. (усього - 34850,00 грн.), просив в задоволенні позову відмовити, стверджуючи, що він проживає в спільній квартирі, іншого житла він не має, тому не погоджується на припинення його права власності на 5/100 частини квартири [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, представників позивачки в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, матеріали приєднаної справи №2602/2471/12, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: [PERSON] і [PERSON] (сторони) перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.03.2005 року; від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2013 року шлюб між ними розірвано, після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено з "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с.142 справа №2602/2471/12). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2013 року у справі №2602/2471/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна, набутого під час шлюбних відносин, особистою приватною власністю постановлено: визнати за [PERSON] (позивачкою) право власності на 95/100 часток квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] (відповідачем) право власності на 5/100 часток квартири [ADDRESS] (а.с.124-128 справа №2602/2471/12); зазначене рішення суду набрало законної сили. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Сторонами також не заперечується факт підписання (укладення) ними Попереднього договору купівлі-продажу від 01.10.2013 року, посвідченого 01.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального договору [PERSON] за реєстровим №1526, згідно якого сторони домовились в порядку та на умовах, визначених попереднім договором, у строк до 30.11.2013 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна (основний договір), відповідно до якого [PERSON] брала на себе зобов"язання викупити 5/100 частини квартири [ADDRESS] у [PERSON] (відповідача) за 40000,00 грн. (а.с.3-4). За умовами попереднього договору [PERSON] (позивачка) сплатила [PERSON] (відповідачу) в рахунок вартості частки квартири №40 попередню плату (аванс) в сумі 12500,00 грн., а також [PERSON] (позивачка) сплатила [PERSON] (відповідачу) в рахунок узгодженої сторонами вартості 5/100 частки квартири №40 - 22350,00 грн. (згідно розписок відповідача - від 03.10.2013 року 5000,00 грн., від 03.10.2013 року 5000,00 грн., від 04.10.2013 року 5000,00 грн., від 05.10.2013 року 1250,00 грн., від 08.10.2013 року 2600,00 грн., від 08.10.2013 року 3500,00 грн. - а.с.5-10), що також не заперечується сторонами. Як вбачається з технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], квартира складається з трьох кімнат, жилою площею 57,80 кв. м, загальною площею 103,50 кв. м; житлові кімнати - площею 19,9 кв. м, 17,8 кв. м, 20,1 кв. м відповідно; тобто на 5/100 частини квартири, що належить [PERSON] (відповідачу), припадає відповідно - 2,89 кв. м житлової площі та 5,175 кв. м загальної площі квартири (а.с.60-61, а.с.8 справи №2602/2471/12). Згідно ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім"ї. Відповідач [PERSON] фактично не заперечує про те, що за встановлених обставин, належна йому частка є незначною і не може бути виділена в натурі, що річ (квартира) є неподільною; під час судового розгляду справи ним не було заявлено з цього приводу клопотання щодо призначення відповідної будівельно-технічної експертизи, тощо. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2013 року у справі №2-7837/12 про розірвання шлюбу було встановлено факт неможливості подальшого сумісного проживання сторін та проживання відповідача ([PERSON]) окремо від позивачки та дитини (сина [PERSON], 2005 року народження). Відповідачем [PERSON] в судовому засіданні також не оспорюється вартість 5/100 частин квартири №40 - 40000,00 грн., яка була визначена за згодою сторін станом на дату укладання попереднього договору купівлі-продажу від 01.10.2013 року, з якої відповідачем в жовтні 2013 року вже було отримано 34850,00 грн.; клопотання щодо визначення дійсної вартості частки на дату розгляду справи відповідачем також не заявлено. Як вбачається з платіжної квитанції від 18.11.2014 року (а.с.48), позивачкою [PERSON] на депозитний рахунок суду внесено різницю неотриманої відповідачем на даний час вартості 5/100 частки квартири №40 - у розмірі (40000,00 - 34850,00) = 5150,00 грн., яку позивачка просить стягнути з неї на користь відповідача [PERSON] За встановлених обставин, суд вважає заявлені та підтримані в судовому засіданні позовні вимоги доведеними належними та достатніми доказами; заперечення відповідача не спростовують обґрунтованості вимог позивачки, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивачки судові витрати у розмірі 400,00 грн. (а.с.1).

Outcome: approved