Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Прокуратури Одеської області, за участю третьої особи Державної казначейської служби України в якому просить стягнути з державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] 250000 грн. моральної шкоди та вирішити питання компенсації судових витрат. Позовні вимоги вмотивовані тим, що старший слідчий слідчого відділу прокуратури Одеської області Малакєєв М.Є. навмисно неефективно проводив досудове розслідування кримінального провадження № 42014160000000442, в чому йому сприяв процесуальний керівник [PERSON] , що спричиняє позивачеві, які ініціатору та потерпілому по вказаному кримінальному провадженні, моральну шкоду, яку позивач оцінює в 250000 грн. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року по справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 06 травня 2020 року. 18 березня 2020 року до суду від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. У підготовче засідання 06 травня 2020 року сторони не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Підготовче засідання відкладено на 16 липня 2020 року. 06 травня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник прокуратури Одеської області, просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди. 14 травня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач посилався на те, що відзив прокуратури Одеської області не містить обгрунтування підстав у відмові у задоволенні позовних вимог. Крім того, очевидним є факт протиправності дії відповідача в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження. У підготовче засідання 16 липня 2020 року з`явився представник відповідача - прокуратури Одеської області, інші учасники справи не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Протокольною ухвалою закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 19 жовтня 2020 року. 27 липня 2020 року до суду надійшли пояснення Державної казначейської служби України, в яких вона послалась на те, що ДКСУ не може ототожнюватися з державним бюджетом України, при тому, що жодних протиправних дій ДКСУ по відношенню до позивача не вчиняла. З 26 серпня 2020 року по 11 вересня 2020 року суддя Свячена Ю.Б. знаходилася у щорічній відпустці. У судове засідання 19 жовтня 2020 року сторони не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Розгляд справи відкладено на 03 лютого 2021 року. У судове засідання 03 лютого 2021 року сторони не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Розгляд справи відкладено на 24 березня 2021 року. У судове засідання 24 березня 2021 року сторони не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Розгляд справи відкладено на 25 травня 2021 року. У судове засідання 25 травня 2021 року сторони не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Розгляд справи на 19 липня 2021 року. У судове засідання 19 липня 2021 року в судове засідання з`явився представник відповідача - прокуратури Одеської області, інші учасники справи не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності. У справі оголошено перерву до 25 жовтня 2021 року. З 30 серпня 2021 року по 20 вересня 2021 року суддя Свячена Ю.Б. знаходилася у щорічній відпустці. У судове засідання 25 жовтня 2021 року з`явився представник відповідача - прокуратури Одеської області, інші учасники справи не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. В матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи за відсутності, позов підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що кримінальне провадження № 42014160000000442, відомості у якому 23.09.2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 375, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 162 КК України розпочато на підставі ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.09.2014 \~ \~ \~ \~року за заявою [PERSON] щодо можливих неправомірних дій окремих працівників прокуратури області, УВБ ДПС в Одеській області та Приморського районного суду м. Одеси. Постановою від 23.09.2020 року слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Гарановського О.В., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014160000000442 від 23.09.2014 року закрито, у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб прокуратури Одеської області, слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Коваленка В.М. складу кримінального правопорушення. Позивач зазначає, що внаслідок неефективно проведення досудового розслідування кримінального провадження № 42014160000000442 йому завдано моральну шкоду, яку [PERSON] оцінює в 250000 грн. Право на відшкодування шкоди за рахунок держави встановлено статтею 56 Конституції України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон), статтями 23, 1166, 1167, 1174 та 1176 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Таким чином, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Таким чином, позивач має довести не лише протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Крім того, згідно ч.1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, позивачем не надано доказів того, що посадовими особами прокуратури Одеської області не проводилися відповідні слідчі дії в рамках кримінального провадження № 42014160000000442, а самі факти оскарження позивачем процесуальних рішень слідчого та їх скасування, не є підтвердженням не проведення слідчим відповідних слідчих дій. Щодо твердження позивача про неправомірність закриття зазначеного кримінального провадження, то суд враховує те, що наразі чинною є постанова від 23.09.2020 року слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Гарановського О.В., якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014160000000442 від 23.09.2014 року закрито, у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб прокуратури Одеської області, слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Коваленка В.М. складу кримінального правопорушення, а відтак, правомірність закриття кримінального провадження є визначеною. Крім того, посилання позивача на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», як на підставу для відшкодування йому моральної шкоди також є безпідставними, оскільки положеннями вказаного Закону визначено вичерпний перелік підстав та випадків для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду та випадків виникнення у громадянина права на її відшкодування, а саме: -постановлення виправдувального вироку суду; -встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; -закриття кримінального провадження за \~ \~ \~ \~відсутністю події \~ \~ \~ \~кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення (стаття 2 Закону). З урахуванням викладеного та положень ст.ст. 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підстави для стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди відсутні. Також, на переконання суду, позивач у спірних правовідносинах є учасником кримінального провадження № 42014160000000442, а відповідач виконавцем функцій, покладених на нього КПК України, що свідчить про виконання посадовими особами прокуратури Одеської області своїх професійних повноважень в межах кримінального провадження. При цьому, Кримінальним процесуальним кодексом України визначено порядок оскарження на досудовому розслідуванні рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора. Частиною 1 статті 303 КПК України визначено виключний перелік рішень, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, у тому числі, рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Вказаним правом позивач скористався. З огляду на викладене, з урахуванням рішення ЄСПЛ «Гарнага проти України», скасування судом постанови про закриття кримінального провадження № 42014160000000442 становить справедливу сатисфакцію за будь-яку моральну шкоду, яку завдано заявнику. Окрім цього, у рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і ' свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Разом з цим, Європейським судом з прав людини в рішенні «Ігнаткіна проти України» зазначено, що «розумність» тривалості провадження має оцінюватись з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника. У рішенні у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» Європейським судом з прав людини роз`яснено, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродньо встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків.? Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим, позивачем до суду не надано жодного доказу протиправності дій чи бездіяльність посадових осіб прокуратури області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42014160000000442, причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою, обґрунтований розрахунок шкоди відсутній. Твердження позивача про встановлення слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси в ухвалі від 13.09.2018 та Одеським апеляційним судом в ухвалі від 09.07.2019 протиправності дій чи бездіяльності слідчого є необгрунтованими, оскільки вказаними ухвалами лише скасовано постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 42014160000000442 від 30.11.2016 року та від 31.01.2019 року. За таких обставин, суд доходить висновку про не обґрунтованість позову [PERSON] а відтак залишає позов без задоволення.

Outcome: dismissed