Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 43 у будинку № 38 на вул. Низгірецькій в м. Бердичеві Житомирської області. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею квартири № 43 у будинку № 38 на вул. Низгірецькій в м. Бердичеві Житомирської області. Крім неї в квартирі також зареєстровані її дочка [PERSON], сестра [PERSON], племінниця [PERSON], а також відповідач, який не проживає за даною адресою з вересня 2013 року, і його місце проживання їй не відоме. По телефону та за допомогою інтернету вони не спілкуються. Вона сплачує комунальні послуги, в тому числі і за відповідача, хоча він в даній квартирі не проживає. Визнання відповідача втратившим право на житло необхідно їй для зняття останнього з реєстрації. \~ У відкритому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 43 у будинку № 38 на вул. Низгірецькій в м. Бердичеві Житомирської області, що підтверджується копією договору дарування квартири(а.с.9). В квартирі № 43 у будинку № 38 на вул. Низгірецькій в м. Бердичеві Житомирської області зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою МК ВЖРЕП № 7(а.с.6). Той факт, що відповідач зареєстрований за зазначеною адресою, але не проживає там з вересня 2013 року, підтверджується актом МК ВЖРЕП № 7 від 27.05.2015 року, а також даний факт визнав в судовому засіданні відповідач(а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні(ст. 321 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до положень ЖК до членів сім"ї наймача (власника) житлового приміщення віднесено дружину(чоловіка) власника житла, їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. Ознака постійного проживання є обов"язковою умовою розуміння сім"ї. Згідно ст. 391 цього ж Кодексу, власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач з вересня 2013 року не користується даним житловим приміщенням, не проживає в ньому більше року, доказів того, що позивачка або інші особи, чинили їй перешкоди у користуванні спірним житлом не надав, також не надав будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги, про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 43 у будинку № 38 на вул. Нізгурецькій в м. Бердичеві Житомирської області, підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір, оскільки його понесення апідтверджено документально( а.с.2).

Outcome: approved