Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09.03.2016р. в Рівненській обл, с. Городок, [PERSON], керуючи, автомобілем марки «Шевроле Такума, державний реєстраційний № [NUMBER],виїхала на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Субару Форестер», державний реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Провідна» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АЕ/2538208. Страхова компанія, за заявою потерпілої особи, зібраних документів та відповідно до Страхового акту № 2300102692 , виплатила їй страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 0022966 від 26.05.2016 року у розмірі 18 372,1 грн. Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу «Шевроле Такума, державний реєстраційний № [NUMBER], [PERSON]. Згідно з довідкою ВДАІ та постановою Рівненського міського суду від 20.05.2016, вищевказана ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 28.10.2016 року представником ПАТ «Страхова компанія «Провідна» відповідачу було направлено регресну вимогу з проханням у добровільному порядку компенсувати суму страхового відшкодування в розмірі 18372,1 грн. Відповідачем зазначені кошти не виплачені, тому змушені звернутись до суду. У судове засіданні представник позивача не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачає. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилась, до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За повідомленням відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання відповідача від 15.05.2017 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], куди і направлялися судові повістки(а.с.43). П.5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що судова повістка вручається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до повного задоволення. Враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 23.03.2005 року між [PERSON] та ПАТ "Страхова компанія "Провідна" був укладений поліс обов»язкового страхування наземних транспортних засобів №АЕ/2538208, а саме: транспортного засобу «Шевроле Такума, державний реєстраційний № [NUMBER] (а.с. 20). Згідно довідки ДАІ МВС, а також відомості №87032350 від 09.03.2016 року в с. Городок по вул. Б.Хмельницького, Рівненської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шевроле Такума, державний реєстраційний № [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Субару Форестер», державний реєстраційний № [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 15). Відповідно до постанови Рівненського міського суду від 20.05.2016 року вищевказана ДТП відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с. 13-14). Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.9). На підставі замовлення № 141387 від 25.05.2016 року складено страховий акт № 2300102692 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Позивач зазначив, що оскільки цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у Страхова компанія «Провідна», згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АЕ/2538208 26.05.2016р. позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 18372.10 грн. (а.с.11-12). Для повного відшкодування шкоди, 28.10.2016р. [PERSON] було направлено регресну вимогу з проханням у добровільному порядку відшкодувати шкоду у розмірі 18372,10 грн., але відповіді від відповідача на неї не надійшло (а.с. 38). Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, оскільки шкода завдана з вини [PERSON], підлягає відшкодуванню за її рахунок. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У відповідності зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування»: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачка в судове засідання не з"явилася та не надала суду доказів щодо спростування чи підтвердження заявлених вимог, таким чином, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтвердженні витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved