Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

\~ позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2011року.\~ В шлюбі в них народилося двоє дітей: Артур, 01.03.2002року народження, та [PERSON], 07.06.2011року народження. На протязі останніх трьох років сімейне життя погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб,\~ сім"ю . Просить шлюб розірвати , дітей залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги. Пояснила, що в квітні 2018 року відповідач покинув сім"ю і пішов проживати окремо. На сьогодні він має іншу сім"ю. Примирення є неможливим. Вони і раніше розривали шлюб. Потім знову його\~ укладали в червні 2011року. Але все одно їхнє спільне життя не складається.\~ Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Також пояснив, що на сьогодні має іншу сім"ю, а тому шлюб має бути розірваний. Не заперечує, щоб діти проживали з матір"ю. Також просить суд шлюб розірвати. Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і\~ оскільки відповідач визнає позов в повному обсязі , суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011року. 01 березня 2002року в них народився син [PERSON], а 07 червня 2011року в них народився син [PERSON], які проживають з матір"ю. (а.с.4-5). Судом встановлено, що у квітні 2018року їхня сім"я розпалася. Сторони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. Відповідач [PERSON] фактично має іншу сім"ю. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Сторони не проживають однією сім'єю, обидва вважають, що шлюб необхідно розірвати. На день розгляду справи відповідач має іншу сім"ю. Суд вважає не можливим примусити їх зберегти шлюб. Малолітнього сина [PERSON], 07 червня 2011року народження, суд вважає необхідним залишити проживати з матір"ю, оскільки з цього приводу між сторонами досягнуто згоди. Стосовно неповнолітнього сина [PERSON], 01.03.2002року народження, суд зазначає, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, про що вказано у ст. 29 ЦК України. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 704,80грн.\~\~ (а.с.1). В позові позивач не ставить вимогу про стягнення з відповідача судового збору. В судовому засіданні суд з"ясовував у позивача щодо розподілу судових витрат, і позивач підтвердив, що стягувати з відповідача судові витрати вона не бажає. Проте відповідно до ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнаний позов до початку розгляду справи по суті, є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 352,40грн, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved