Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що згідно рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11.08.2011 року (справа № 2-248/11) [PERSON] зобов"язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову - 02 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу винесення вищевказаного рішення суду, у її сім"ї змінився матеріальний стан: значно підвищились комунальні послуги, ціни на продукти харчування, на дитячий одяг, подорожчало канцелярське обладнання, платне шкільне харчування, гроші на власні потреби. Загальний розмір доходу її сім"ї на межі мінімального прожиткового мінімуму і складається із випадкових заробітків. На сьогоднійшній день їй відомо де саме працює чоловік, однак розмір його офіційної заробітної плати є незначним, порівняно з його дійсними доходами. За останні роки він змінював місце роботи, яка була не кваліфікована за його визначеною професійною спеціальністю, а тому мала зміст різного характеру, виду та сфери діяльності, що призводило до отримання відповідачем непостійних та нерегулярних доходів, які в досить значній частині становили доходи від неофіційних джерел. Присуджені аліменти [PERSON] сплачує не регулярно і тільки незначними сумами, що є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Заборгованість станом на 25.07.2019 року становить 2547,97 грн. Вказаних коштів недостатньо для належного розвитку дитини. Стан здоров"я та матеріальне становище [PERSON] дозволяє утримувати свого неповнолітнього сина. Він є працездатним, не є особою з інвалідністю, є фізично здоровим, має постійний заробіток. Інших дітей у нього немає та не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов"язкового утримання з його боку. Враховуючи вищевикладене, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11.08.2011 року (Справа №2-248/11) в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача але не менше 30% прожиткового мінімуму на тверду грошову суму у розмірі 4000 грн., щомісячно, з подальшою індексацією, згідно вимог законодавства, та стягувати їх із [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09.10.2019 року, позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11.08.2011 року (Справа №2-248/11), з [PERSON] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на тверду грошову суму у розмірі 4000 грн., щомісячно, з подальшою індексацією, згідно вимог законодавства та стягувати їх із [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ухвали Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03.12.2019 року, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09 жовтня 2019 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, задоволено. Заочне рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09 жовтня 2019 року у справі №292/944/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, скасовано. Справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін на 16.12.2019 року о 10:20 год., в залі судових засідань № 1 Червоноармійського районного суду Житомирської області, за адресою: вул.Шевченка, 116, смт.Пулини, Житомирської області. 24.12.2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у позові [PERSON] до нього про зміну способу стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн. щомісячно, відмовити. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши що вона проживає з іншим чоловіком в цивільному шлюбі, від якого має двох малолітніх дітей, не працює, утримує господарство, матеріальної допомоги як малозабезпечена сім"я не отримує, на спільну з відповідачем дитину витрачає щомісячно 3000 грн., оскільки син підростає і зростають потреби на одяг та інші речі, придбала сину мобільний телефон та велосипед. Стан здоров"я спільної з відповідачем дитини, задовільний. Відповідач, окрім аліментів, інших витрат на дитину не несе. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково в сумі 1500 грн. При цьому відповідач пояснив, що він проживає в м.Києві, перебуває в зареєстрованому шлюбі, офіційно не працює та не має сталого заробітку, орендує житло з сім"єю, за яке щомісячно сплачує 4000 грн. та окремо оплачує комунальні послуги. Його заробіток час від часу становить 6000 - 7000 грн. в місяць, а заробітна плата дружини становить 3000 грн. Стан його здоров"я задовільний, а його дружина хворіє та потребує значних затрат на лікування. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею поноліття. На підставі ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З ч.1ст.184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено і це вбачається із свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 26.07.2008 року, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11.08.2011 року, з [PERSON] , громадянина України, уродженця м.Житомира, мешканця [ADDRESS] стягнуто на користь [PERSON] , громадянки України, уродженки ст.Курне Червоноармійського району Житомирської області, мешканки [ADDRESS] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 02 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] по виконавчому листу № 2-248/2011 від 05.09.2011 року, станом на 25.07.2019 року останній має заборгованість в розмірі 2547,97 грн. (а.с.10). Відповідно до довідки про склад сім"ї №668 від 11.06.2019 року, виданої Мартинівською сільською радою Пулинського району Житомирської області, до складу сім"ї [PERSON] входять: співмешканець [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (проживає без реєстрації), дочки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (проживають без реєстрації), батько співмешканця [PERSON] , [INFO] , мати співмешканця [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , сестра співмешканця [PERSON] , [INFO] (не проживає), племінниця співмешканця [PERSON] , [INFO] (не проживає) (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.08.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, шлюб був укладений 27.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с.40). Відповідно до довідки та розрахунку № 8.14-25/11096 від 31.10.2019 року, виданих Пулинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління у Житомирській області, станом на 31.10.2019 року борг [PERSON] по сплаті аліментів, відсутній (а.с.43,44). Як вбачається з трудової книжки серії [NUMBER] від 23.02.2004 року, виданої на ім"я [PERSON] , останній згідно запису № 18, 15.10.2019 року звільнений з ПАТ "Домобудівний комбінат №4", за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України (а.с.45,46). Згідно договору оренди житлового приміщення від 08.08.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній орендує кімнату та плата за її оренду становить 4000 грн. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Так, на обгрунтування вимог про стягнення вище зазначеної суми позивач будь-яких доказів того, що матеріальне становище відповідача є достатнім для сплати вказаної суми аліментів, а також щодо наявності у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, суду не надала. Суд приходить до висновку про те, що заявлена у позовній заяві сума щодо стягнення з відповідача на користь позивача 4000 грн. аліментів на сина, є суттєво завищеною. При прийнятті рішення суд враховує те, що позивач не працює, джерел доходів не має, до складу її сім"ї також входять дві неповнолітні дочки, відповідач хоча і не працює, але є працездатним, має іншу сім"ю, на утриманні знаходиться син дружини, може надавати таку допомогу, а тому приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає змінити спосіб стягнення з [PERSON] , аліментів, визначеного рішенням Червоноармійського районного суду від 11.08.2011 року, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 02 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

Outcome: partial