Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

14.03.2014 р. позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №10-29/4283 від 27 вересня 2007 р. у сумі 2 090 813 грн.17 коп. Свій позов позивач мотивує тим, що 27.09.2007 р. між позивачем і відповідачем було укладено Договір кредиту №10-29/4283 (далі Договір), відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 989 800,00 грн. під 13,25 % річних з 27.09.2007 р., та відповідно до додаткової угоди від 25.07.2008 р. з даної дати під 20% річних, з кінцевим погашенням заборгованості до 26 вересня 2032 року. Вказаним договором передбачено порядок, строки та умови погашення кредиту, відсотків та порядок нарахування неустойки у разі порушення договору сторонами. Позивач вказує, що станом на 01 лютого 2014 р. відповідач заборгував позивачу 2 090 813,17 грн., з яких: -946 913,00 грн. заборгованість за кредитом; -975 678 , 83 грн. сума заборгованості за відсотками; -26 534, 96 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; -122 435, 32 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; -3 419, 08 грн. інфляційні витрати за кредитом; -15 831, 99 грн. інфляційні витрати за відсотками. Вказані суми позивач просить суд стягнути з відповідача, а також просить суд стягнути суму кредиту у повному обсязі у зв»язку з передбаченими п.п.1.1.1 умовами Договору кредиту та відповідно до приписів ст.1050 ЦК України. Представник позивача по довіреності Гордон О.В. у судове засідання не з»явився, але направив до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, але направив заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов не визнає, вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності і просить суд застосувати такий до вказаних позовних вимог та відмовити у задоволенні позову. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює (ч.2 ст.197 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд, в свою чергу, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору кредиту №10-29/423, укладеного між позивачем і відповідачем 27 вересня 2007 р. відповідачу було надано кредит для придбання квартири ( п.1.2 стаття 2 Договору), у сумі 989 800,00 грн. під 13,25 % річних, а з 25.07.2008 р. під 20% річних, згідно домовленості сторін (ст.2 п.2.6.Договору) та додаткової угоди від 25.07.2008 р. ( п.1), з погодженням строків погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіка, вказаного у статті 1 підпункту 1.1.1 пункту 1.1. Договору, тобто з жовтня 2007 р. включно по 26 вересня 2032 року, по 3299 грн. щомісячно. Відповідно до ст.2 п.2.4,2.4.1 Договору за користування кредитом проводиться нарахування процентів, яке здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом в період з розрахунку факт/360, які сплачуються до 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. Крім того, сторони передбачили у кредитному договорі відповідальність позичальника за порушення зобов'язань, яка відповідно до ст.2 п.2.5 здійснюється у наступній черговості: -прострочена заборгованість за нарахованими процентами; -прострочена заборгованість за основним боргом; -строкова заборгованість за нарахованими процентами; -строкова заборгованість за основним боргом; -пеня за порушення строків повернення основної заборгованості та сплати процентів; -інші штрафні санкції. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання та видав відповідачу вказану суму кредиту згідно наданих суду належно засвідчених копій заяви і платіжного доручення №9 від 27.09.2007 р. і такі одержані ( а.с 42,43 ). Згідно п.1.1.Договору одержану суму 989 800,00 грн. з оплатою річних відсотків відповідач повинен був погашати щомісячно до 10 числа кожного місяця, згідно затвердженого графіку погашення починаючи з жовтня 2007 р. і до вересня 2032 р. включно ( а.с.13-22 ). Відповідно до п.4.5 Договору у разі невиконання ( неналежного виконання) Позичальником обов"язків, визначених п.п.3.3.7., 3.3.8. цього Договору (це вчасна сплата процентів за використання кредиту, своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1. Договору) протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, відповідач зобов"язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції ( штраф, пеня). Судом встановлено, що починаючи з жовтня 2007 р. відповідач певними сумами платежів повинен був повертати частинами кредит та інші оплати за його користування, відповідно до ст.ст. 536, 1048 ЦК України, якими передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, а кредитор має право на їх отримання. Згідно наданого суду розрахунку вказаних платежів відповідач лише у 2007 та 2008 р.р. частково провів оплати основного боргу (тіла кредиту) та відсотків, і більше оплат до часу пред"явлення позову до суду не проводив. Оскільки відповідач, як позичальник, умови договору не виконав, суму кредитної заборгованості кредитору не повернув, як не провів і інші оплати, згідно умов Договору, в зв'язку з чим йому позивачем проведено нарахування за весь період користування кредитом по 01.02.2014 р. та згідно умов Договору пред"явлено позов про стягнення таких, а саме: -946 913,00 грн. заборгованості за кредитом ( ст.1 п.1.1.,1.1.1. Договору); -975 678 ,83 грн. відсотків нарахованих за строкову заборгованість у валюті Кредиту ( ст.2 п.2.4, 2.4.1 Договору, п.1 додаткового договору); -26 534,96 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту з 31.01.2013 р. по 10.02.2013 р. ( ст.2 п.2.5 Договору); -122 435,32 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 31.01.2013р. по 31.01.2014 р.( п.2.4 п.2.5,4.2 Договору ); -3 419,08 грн. інфляційні витрати за кредитом ( ст.2 п.2.5,3.3.8 Договору ); -15 831,99 грн. інфляційні витрати за відсотками ( ст.2 п.2.5 Договору ). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) і дані вимоги позивачем витримані. Відповідно до роз"яснень, даних у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами у розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов"язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов"язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов"язання), а проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідно до роз"яснень, даних у п.18 вказаної постанови, за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Така ж позиція мається і у постанові судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для суду. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з травня 2008 року, а з листопада 2008 року - зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся у березні 2014 року, включивши до позовних вимог, як всю заборговану суму,розраховану станом на 31.01.2014 р., так і майбутні платежі. Згідно вимог ст.257 ЦК УКраїни загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). А тому, оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а проценти нараховуються в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця на фактичну заборгованість за кредитом за фактичну кількість днів користування кредитом в період з розрахунку факт /360, то початок позовної давності для стягнення цих платежів суд обчислює з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, суд прийшов до висновку про те, що оскільки відповідач неналежно виконував зобов'язання за даним кредитним договором, то позовна давність за вимогами кредитора-позивача про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу і таким по кредиту був травень 2008 р. , а по процентах - листопад 2008 року. А аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України суд прийшов до висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, тобто до жовтня 2032 р. вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Відповідно до приписів ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони-позивача по справі права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Тобто, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись відповідачем частинами до 10 числа кожного місяця, згідно графіку, а процентів - до 10 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані проценти,то позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такі ж правові позиції щодо застосування судами загального 3-х річного строку позовної давності маються у постанові судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 р. у справі № 6-116цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України для судів є обов"язковою. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Відповідно до норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно наданих позивачем документів та розрахунку вказана пеня нарахована в межах вказаних вимог закону та є правильною ( а.с.19-20). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками в межах 3-х річного строку позовної давності, який рахується до місяця звернення позивача до суду , тобто до 01.02.2014 р., оскільки позивач не надав суду доказів причин пропуску трьохрічного строку позовної давності, клопотання про це не заявляв. Нараховані позивачем штрафні санкції з 31.01.2013р. по 31.01.2014р. в межах вимог закону,тому такі також стягуються з відповідача. Так розмір заборгованості відповідача за відсотками, нарахованими на строкову заборгованість, з 01.02.2011 р. по 31.01.2014 р. становить 485 828,49 грн. + 90 664,44 грн. - розмір відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість також за період з 01.02.2013 р. по 31.01.2014 р.+ 26 534,96 грн. нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.02.2013 р. по 31.01.2014 р.+ 122 435,32 грн. нарахованої пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 01.02.2013р. по 31.01.2014р.+ 3 419,08 грн. інфляційних витрат за кредитом + 15 831, 99 грн. інфляційних витрат за відсотками, за період з 01.02.2013 р. по 31.01.2014 р. = 744 714,28 грн. Крім того, у зв»язку з порушенням відповідачем умов договору щодо погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, позивач просить стягнути з відповідача одержаний кредит у повному обсязі з посиланням на п.п. 1.1.1. Договору кредиту та ст.1050 ЦК України. Відповідно до умов договору кредиту щомісячні платежі повернення тіла кредиту становлять по 3299 грн., починаючи з жовтня 2007 р. і по 26 вересня 2032 року, а тому з 01.02.2014 року по 26.09.2032 року дана сума становить 748. 873,00 грн. Всього до стягнення підлягає 1. 493. 587, 28 грн ( 748.873 + 744.714.28=1 493 587.28 грн.). Оскільки позов частково задовольняється, то суд стягує з відповідача в користь позивача понесені судові витрати в сумі 3 654 грн., сплачені відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.4 Закону України « Про судовий збір» та ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial