Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

ПСГП «Агрофірма «Берегиня» звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору дарування права на пайовий фонд майна СТОВ Агрофірма "Гречани", укладеного між відповідачами 5 березня 2016 року, посилаючись на те, що [PERSON] 28 травня 2002 року відчужив його ПСГП «Агрофірма «Берегиня». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачі та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що [PERSON] є власником пайового фонду майна СТОВ Агрофірма "Гречани", а тому вправі розпоряджатись ним на свій розсуд. Крім того, він не уповноважував [PERSON] відчужувати його право. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України п раво власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна СТОВ Агрофірма "Гречани", що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER]. 28 травня 2002 року між співвласниками майна, що належить їм на праві спільної часткової власності, в особі уповноваженої [PERSON], та ПСГП «Агрофірма «Берегиня» укладено договір викупу майна з оплатою продукцією та послугами. Вказаний договір є чинним, зважаючи на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 2 листопада 2016 року, що, в свою чергу, спростовує покази свідка [PERSON] про його підписання за вказівкою директора ПСГП «Агрофірма «Берегиня» Ткачука М.І. На виконання умов вищезгаданого договору позивач сплатив [PERSON] вартість його майнового паю у виді продукції (ячмінь) та послуг (оренда столової), що встановлено постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року. Відповідно до вимог ст. 346 ч. 1 п. 1 ЦК України п раво власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до вимог ст. 717 ч. 1 ЦК України з а договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. 5 березня 2016 року відповідачі уклали між собою договір дарування, за яким [PERSON] подарував [PERSON] право на пайовий фонд майна СТОВ Агрофірма "Гречани". Відповідно до вимог ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином, право власності [PERSON] на пайовий фонд майна СТОВ Агрофірма "Гречани" припинилось після відчуження його ПСГП «Агрофірма «Берегиня», а тому він не мав права повторно відчужувати його [PERSON] Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved