Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявоюдо [PERSON] , третя особа: ССД Свалявської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] , 2011 року народження за кордон без згоди матері посилаючись на те, що перебував у шлюбі з відповідачем, який за рішенням Свалявського районного суду від 02.04.2019 року розірвано. Від спільного проживання у шлюбі мають доньку [PERSON] , 2005 року народження та сина [PERSON] , 2011 року народження. В обгрунтування доводів вказує на те, що син проживаає з позивачнм (батьком), після розлучення відповідач (мати) участі у оздоровленні та відпочинку дитини не бере. Позивач має намір разом з дитиною виїжджати за кордон для оздоровлення, фізичного, духовного і морального розвитку, для підвищення рівня світогляду дитини та відпочинку, однак домовленості про добровільне надання дозволу на виїзд сина за кордон сторони досягнути не можуть. Вимоги мотивує тим, що вагомих аргументів своєї відмови відповідач не наводить, а тому позивач вважає, що така позиція колишньої дружини і матері дитини [PERSON] шкодить інтересам дитини, порушує його права. Просить суд надати дозвіл на перетин державного кордону при виїзді з України громадянином України, який не досяг 16-річного віку [PERSON] , [INFO] до країн Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Арабської республіки Єгипет, Туреччини у супроводі його батька [PERSON] , [INFO] без згоди та супроводу матері [PERSON] у період з грудня 2021 року по 31 грудня 2022 року. Суд своєю ухвалою від 28.07.2021 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судовий розгляд справи без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Позивач подав до суду заяву (вх.№ 6957) про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Поштове відправлення від відповідача повернуто до суду з розпискою [PERSON] про отримання ухвали про відкриття провадження (а.с.18) та отримання судових повісток про розгляд справи (а.с.23, а.с. 25). Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги до суду не надано. Представник третьої особи служби у справах дітей Свалявської міської ради в судове засідання не з`явився. Письмових пояснення щодо заперечень проти позову до суду не надано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд проводить заочний розгляд справи (п.1, п.3 ч.1 ст. 280 ЦПК України) за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК УКраїни звернутися до суду за захистом своїх порушених прав чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (суд ураховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, постанова від 04.07.2018 року, справа № 712/10623/17: "положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини."). З матеріалів справи, судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, згідно рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 02.04.2019 року (справа №306/236/19). Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис № 23 від 01.06.2005 року), яка має повних 16 років тасина [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис № 11 від 17.03.2011 року) - в графі батько яких зазначено [PERSON] (позивач), мати - [PERSON] (відповідач). Відповідно до ст. 313 ЦК України - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Тобто діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. За Правилами перетинання державного кордону громадянами Уккраїни - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, тобто рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може мати разовий характер, з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позивач має бажання та можливість забезпечити виїзд сина [PERSON] , [INFO] за кордон для оздоровлення та відпочинку, з метою розширення його духовного та фізичного розвитку, що є сприятливим для дитини його віку, з метою забезпечення інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків, для фізичного та морального зміцнення світогляду дитини, однак відповідач відмовляється надати згоду та дозвіл, у встановленому Законодавством України порядку, на виїзд дитини за межі України. Позивач є громадяном України, має постійне місце проживання в Україні, постійнемісце роботи, його батьки проживають в Україні, час перебування за межами України обмежений позовними вимогами до певної дати, позивач бере на себе всю відповідальність за дитину під час його поїздок за кордон та повернення дитини на територію України саме у визначену ним дату, що не створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості для відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. При вирішенні спору про про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди матері, суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини для забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини. Враховує, що бажання позивача отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з його правами та обов`язками, покладеними на нього Сімейним кодексом України, бере до уваги ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків та те, що виїзд за кордон не пов`язаний з виїздом на постійне місце проживання або довгострокове перебування за межами України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми ч.3 ст. 11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства", що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини та бере до уваги, що тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини (аналогічна позиція містить в постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року, справа № 712/10623/17). Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, враховуючи, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за межі України для тимчасового перебування не має, а також те, що відповідач заперечень не подала, суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими, які підлягають до задоволення Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України та залишає такі за позивачем. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved