Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 14 лютого 2013 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Позивач посилається на те, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім'ї; він не здатен підтримувати моральну атмосферу у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. З ініціативи відповідача в сім'ї постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стає їхній з позивачем неповнолітній син, що негативно впливає на його психологічний стан та спричиняє душевні страждання позивачу. Протягом останніх 2 (двох) років відносини між сторонами істотно погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Сторони не підтримують шлюбні стосунки; з червня 2016 року окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе. [PERSON] зазначила, що відповідач неодноразово застосував по відношенню до неї фізичне та психологічне насильство, однак до правоохоронних органів з даного приводу вона не зверталась.. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, однак, не погодився з викладеними позивачем обставинами, зазначивши, що фізичного насилля відносно дружини він не застосовував. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 14 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що складено актовий запис № 115. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз»ясненнями, які викладені в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство. З червня 2016 року сторони окремо проживають. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки у сторін відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Сторони категорично заперечували щодо можливого врегулювання спору та призначення строку для примирення, вважаючи, що сім»ю зберегти не можливо. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved