Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. У заяві зазначила, що 13 лютого 2012 року відповідачка позичила в неї 13000 грн., які зобов"язалася повернути до 15 червня 2017 року, що підтверджується письмовою розпискою. В строк відповідачка добровільно борг не повернула, а тому, просить стягнути з неї вказану суму боргу, а також 1002 грн. витрат від інфляції, 3% річних в сумі 288,47 грн., та судові витрати в сумі 704,80грн. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляд справи заперечень не мала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем рієстрації, яке вручено. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики. Відповідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається розписки від 11 квітня 2017 року [PERSON] взяла у позивача в борг 13000 грн., які зобов"язалася повернути до 15 червня 2017 року. На підтвердження факту укладення договору позики та факту передачі грошової суми позичальнику позивач представила суду оригінал розписки, який залучено у матеріали справи. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений договором позики строк - 15 червня 2017 року заборговану суму у розмірі 13000 грн. відповідачка позивачу не повернула. Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про повернення суми позики, то позов в цій частині є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Висновок про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України, містить правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи №6-37цс15, що у відповідності до ст.214 ЦПК України враховується судом при ухваленні судового рішення. Згідно розрахунку представленого позивачем витрати від інфляції за період з липня 2017 року лютий 2018 року склали 1002 грн., 3% річних 288,47 грн., що підлягають стягненню на підставі вказаних норм права. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved