Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду 21 січня 2015 року з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 14.06.2006 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] в порушення умов кредитного договору та діючого законодавства України свої зобов»язання не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.11.2014 року становить 25018,74 грн.. Тому позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. 26 лютого 2015 року [PERSON] до канцелярії суду було надано письмову заяву про те, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] року, про що надала копію свідоцтва про смерть (а.с. 48). 04 березня 2015 року судом був здійснений запит до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області щодо надання спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON]. З огляду на спадкову справу судом було встановлено, що [PERSON], надала заяву державному нотаріусу про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. На підставі чого, судом постановлена ухвала від 28 квітня 2015 року про залучення [PERSON] в якості відповідача. Позивачем 28 квітня 2015 року надано до суду уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 14166,64 гривень та суму судового збору в розмірі 243,60 гривень. Також прохав уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданн заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог позивача з тих ричин. що вона не знала про існування даного кредиту, так як вони з її чоловіком, хоча і перебували у шлюбі і проживали однією сім"єю, про те, він їй за кредит нічого не говороив. Також відповідач вказала, що після смерті її чоловіка, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка складається із грошових коштів. які зареховано на дві ощадні книжки, що заведені завені на його ім"я. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з»ясовано, що 14.06.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір без номера, на підставі якого, відповідачу було надано кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.(а.с. №9-15) Згідно до ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобов"язання. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Але відповідачем [PERSON] порушено свої зобов"язання за Договором, у зв"язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка склала відповідно до позовної заяви позивача станом на 30.11.2014 року - 25018,74 гривень. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Із розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач, взяті на себе зобов"язання не виконав, в результаті чого у нього утворилася заборгованість по кредиту та іншим платежам, які передбачені в договорі. Відповідно до ст.610 ЦК України -порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Також, в ході розгляду цивільної справи судом встановлено, що [PERSON], помер [INFO] року. про що свідчить ксерокопія свідоцтва про смерть (а.с.№49). Спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти: [PERSON] і [PERSON]. При цьому дружина подала заяву про прийняття спадщини після смерті її чоловіка, (а.с.№57), а діти відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON]. про що написали відповідні заяви до нотаріальної контори (а.с.№58,59). Згідно до заяви [PERSON] до нотаріальної контори, вона прийняла спадщину після смерті її чоловіка. Згідно ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов»язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відарвідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право перийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спеадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1281 ЦК України визначено що спадкоємці зобов"язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред"явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, не залежнол від настання строку вимоги. Частиною 2 статті 1282 ЦК України визначено, що вимоги кредитора спадкоємці зобов»язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Отже, на підставі викладеного, суд знаходить уточнені позовні вимоги позивача, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору. У позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь з відповідача судового збору на суму в 243 грн.60 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved