Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], третя особа: приватний нотаріус Доманівського районного нотаріального округу Лацановська С.М., про встановлення факту батьківства, визнання частково недійсними трьох свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих відповідачеві приватним нотаріусом 18.05.2012 року за реєстровими номерами: 672, 675, 678. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Вказує, що на час смерті батька була неповнолітньою і проживала разом з ним, тому є спадкоємицею першої черги, яка спадщину прийняла, окрім неї є ще спадкоємець першої черги-син померлого (відповідач). Зазначає, що у її свідоцтві про народження записано батько: "[PERSON]", а не "[PERSON]" тому, що її мати [PERSON] з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували, запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Той факт, що померлий [PERSON] є її батьком, підтверджується, на її погляд, свідоцтвом про її народження, у якому вказані ім"я і по батькові співпадають з іменем і по батькові спадкодавця, та записані зі слів її матері. Встановлення факту батьківства між померлим і нею, необхідно для реалізації спадкових прав. Вказує, що лише 17.10.2014р. дізналася, що відповідачеві 18.05.2012 р. приватним нотаріусом після смерті батька було видано три свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки в межах території Богданівської сільської ради, площею, відповідно: 1,00га; 7,09га та 8,72га. Враховуючи вищенаведене, а також те, що іншим чином ніж рішенням суду неможливо встановити факт того, що [PERSON], який помер [INFO]., є її батьком, - тому змушена звернутисядо суду із зазначеним позовом, в якому посилаючись на вимоги ст.ст. 130, 135 СК України, ст.ст. 16, 1216, 1218, 1273, 1278, 1296, 1301 ЦК України просила: встановити, що [PERSON], який помер [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], уродженки м.Южноукраїнська, Миколаївської області; визнати частково недійсними три свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Богданівської сільської ради, видані 18.05.2012р. приватним нотаріусом Доманівського районного нотаріального округу Миколаївської області на ім"я [PERSON], на 1/2 частину вказаних трьох земельних ділянок: розміром 1,00га, за реєстровим №672; розміром 7,09га, за реєстровим №675; розміром 8,72га, за реєстровим №678. У період підготовки справи до розгляду, за клопотанням представника позивача витребовувалися докази, після надходження яких уточнялися обставини, зазначені у позові, зокрема, що на день смерті спадкодавця, позивач була повнолітньою, із спадкової справи долучалися копії трьох оскаржуваних свідоцтв про право на спадщину, а також заяви матері позивачки (співмешканки померлого) від 20.04.2012року. Крім того, судом роз'яснювалося позивачці та її представнику вимоги ст. 143 ЦПК України, щодо призначення експертизи, в ході судового розгляду справи по суті, у зв'язку з тим, що відповідачем не визнаються вимоги позивачки щодо встановлення факту, що померлий [PERSON] є її батьком, які не заявляли клопотання про проведення відповідної експертизи; зазначивши про те, що, на їх погляд, матеріали справи та показання свідків достатньо містять відомостей щодо зазначених обставин. В судовому засіданні позивач у повному обсязі підтримала свої позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Пояснила, що спадщину після смерті батька вона прийняла шляхом спільного проживання з матір"ю і спадкодавцем, до смерті останнього, в будинку [ADDRESS]. За викликом була у приватного нотаріуса в смт.Доманівці, одночасно із сином померлого, не пам"ятає дати, а також чи підписувала будь-які документи у нотаріуса, та чи видавались оспорювані свідоцтва про право на спадщину сину померлого та не може пояснити, у зв'язку з чим раніше не зверталася до суду. Представник позивача [PERSON] також підтримав позовні вимоги позивачки, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Зазначив, що незважаючи, що позивач народилася до набрання чинності Сімейним Кодексом України, правовідносини, щодо встановлення батьківства аналогічно регулюються, як СК України, так і КпШС УРСР. Вважає, те, що у свідоцтві про народження [PERSON] у графі "Батько" записані ім"я і по батькові померлого, - є належним доказом, з урахуванням показань свідків та встановлених обставин. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що його батько деякий час проживав з матір'ю позивачки, потім - з іншою жінкою, згодом - знову з матір"ю позивачки, однак батько йому ніколи не говорив, що позивачка є його дочкою. Позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Підтримав заяву свого представника про застосування строків позовної давності до вимог про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що позивачем не надано суду належних доказів того, що [PERSON] є дочкою померлого [PERSON], просила критично оцінити показання свідків-родичів та відмовити у задоволенні вимог про встановлення факту батьківства. Щодо визнання частково недійсними трьох свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки - просила відмовити, застосувавши до цих вимог строк позовної давності. Третя особа - приватний нотаріус Лацановська С.М. пояснила суду, що після смерті спадкодавця, при зверненні відповідача із заявою про прийняття спадщини, вона неодноразово викликала маму позивачки, яка на момент смерті проживала однією сім"єю з померлим згідно наданих сільрадою довідок, до видачі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину за законом відповідачеві, у 2012 році роз"яснювала членам сім"ї померлого - право на звернення до суду, які заявляли, що до суду не будуть звертатися. Спір просить вирішити на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного. Із свідоцтва про народження позивачки [NUMBER], виданого Южноукраїнським міським відділом ЗАГС 11.06.1993року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Южноукраїнськ, Миколаївської області, батько - [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є дочкою [PERSON], зі слів якої у свідоцтві про народження дочки вказаний батько: [PERSON] (а.с.8). Спадкодавець [PERSON], який помер [INFO]., перебував з матір"ю відповідача у зареєстрованому шлюбі, від якого народився відповідач. Також судом встановлено, що після смерті спадкодавця позивачка не зверталася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте відповідачем у заяві була вказана співмешканка батька, яка, будучи у нотаріуса 20.04.2012р., подала письмову заяву, що на виділення частки у спадковому майні не претендує, при цьому не вказавши у заяві про наявність у спадкодавця дочки. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів спадкової справи №23/2012, заведеної 02.03.2012р. після смерті [PERSON] - його син [PERSON] оформив спадщину у приватного нотаріуса Доманівського районного нотаріального округу: 18.05.2012р., отримав три свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки: розміром 1,00га за реєстровий №672; розміром 7,09га за р.№675; розміром 8,72га за р.№678, на території Богданівської сільради, належні спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих Доманівською районною державною адміністрацією: 31.10.2003р. - серії [NUMBER], площею 8,72га, кадастровий номер - [NUMBER]; 26.11.2009р. - серії [NUMBER], площею 7,09га, кадастровий номер - [NUMBER]; 01.10.2010р. - серії [NUMBER], площею 1га, кадастровий номер -[NUMBER]. Позивачка звертається до суду з позовом про встановлення факту, що померлий [PERSON] є її батьком. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у ході судового розгляду. Судом встановлено, що [PERSON], перебував у зареєстрованому шлюбі з матір"ю відповідача [PERSON], у свідоцтві про народження позивачки у графі "Батько" записано "[PERSON]", відомості вказані зі слів її матері. Позивачка з дитинства знала, що її батьками є [PERSON] і [PERSON], знала що у [PERSON] була дружина і є син [PERSON], чула, що колишня дружина довго не давала йому розлучення. Після смерті батька позивачка не звернулася до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, однак її було повідомлено про те, що необхідно надати документи, які підтверджують її родинні стосунки з померлим. Крім того, із досліджених у судовому засіданні виписок із книг погосподарського обліку Богданівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області по с.Виноградний Сад за 1986-1990 роки: особовий рахунок [NUMBER]: голова домогосподарства [PERSON], 1939р.н., син-[PERSON], невістка-[PERSON]., онук-[PERSON]., [INFO].; за 1991-1995роки: особовий рах.[NUMBER], голова домогосподарства [PERSON], 1939р.н., син-[PERSON], невістка-[PERSON]., онук-[PERSON]., [INFO]., з відміткою, що невістка і онук вибули в особовий рахунок [NUMBER]. Крім того вказано особовий рахунок [NUMBER], голова якого - [PERSON], 1947р.н.; дочка -[PERSON], онук-[PERSON].,[INFO]., з відміткою, що дочка і онук [PERSON] вибули 29.12.1994р. в с.Олександрівка; за 1996-2000роки: особовий рах.[NUMBER], голова -[PERSON], син-[PERSON]; особовий рах.[NUMBER], голова господарства -[PERSON]; за 2001-2005роки, голова господарства -[PERSON], співмешканка-[PERSON].; за 2006-2010 роки, особ.рах.[NUMBER]: голова госп.-[PERSON], співмешканка-[PERSON]., яка вибула травень 2006р.; співмешканка-[PERSON]., [PERSON], [INFO]; за 2011-2015 роки, особовий рах.[NUMBER], голова -[PERSON], помер [INFO]., співмешканка [PERSON], [PERSON], [INFO] Згідно довідки, виданої Богданівською сільською радою 10.03.2015р. за №81, [PERSON], 1977р.н., разом з дочкою [PERSON], 1993р.н., прибули на територію сільської ради з міста Южноукраїнська, відповідно до книг погосподарського обліку сільської ради проживали та були зареєстровані разом з [PERSON], з 21.09.2006року за адресою: [ADDRESS] та на даний час з реєстраційного обліку за вказаною адресою не зняті. Вказане також підтверджується витягами з домових книг Богданівської сільради №8 за 2003-2008 роки, а також №9 за 2008р. по теперішній час. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано достатніх доказів, які б достеменно підтверджували те, що [PERSON], померлий [INFO]., є її біологічним батьком; за життя [PERSON] відповідних відомостей до актового запису про її народження не вносив, відповідного розпорядження не залишав, наявність у свідоцтві про народження у графі "Батько" запису "[PERSON]" - не є належним доказом того, що він був біологічним батьком позивачки, а тому у задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту того, що [PERSON] є батьком позивачки, - належить відмовити. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Вимоги позивачки щодо визнання трьох свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 18.05.2012року приватним нотаріусом Доманівського районного нотаріального округу Миколаївської області на ім'я [PERSON] - недійсними на 1/2 частину трьох земельних ділянок в межах території Богданівської сільської ради Доиманівського району в порядку спадкування за законом після смерті померлого батька - є похідними від вимог про встановлення факту батьківства, а тому в їх задоволенні також необхідно відмовити з інших підстав, не зважаючи, що представником відповідача у судовому засіданні заявлено про застосування строку позовної давності на підставі чого просила відмовити у задоволенні позову. Згідно ст.257 ЦК - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач в судовому засіданні зазначила, що про те, що відповідач [PERSON] оформив право на спадщину на три земельні ділянки, про що їй стало відомо у жовтні 2014 році, проте вказане спростовується поясненнями приватного нотаріуса і матеріалами спадкової справи, зокрема, заяви від 20.04.2012року, з якої вбачається, що про оформлення відповідачем спадщини позивач знала до видачі йому свідоцтв про право на спадщину за законом, проте до звернення до суду з позовом не минуло трьох років. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог позивачці щодо визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], виданих його сину [PERSON] приватним нотаріусом Доманівського районного нотаріального округу 18.05.2012р. на земельні ділянки: розміром 1,00га за реєстровий №672; розміром 7,09га за р.№675; розміром 8,72га за р.№678, на території Богданівської сільради, - необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed