Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні і вихованні неповнолітнього внука [PERSON] [INFO] та визначити дні для спілкування з внуком, через неділю з четверга з 09 години до 09 години ранку понеділка та в святкові дні в їхньому будинку за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, а в подальшому в ході розгляду справи змінили позовні вимоги та просили визначити їм через неділю з п"ятниці з 17 години до 12 години суботи кожного місяця дні для спілкування з неповнолітнім внуком і в обгрунтування позовних вимог пояснили, що вони являються дідусем і бабусею неповнолітнього внука [PERSON] [INFO], який народився від спільного проживання їх сина [PERSON] та [PERSON], які перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали разом з ними в їхньому будинку за адресою [ADDRESS]. В травні 2012 року шлюб був розірваний і внук з матір"ю після розлучення став проживати окремо. Після розлучення відповідачка стала чинити перешкоди в спілкуванні і вихованні, як батька дитини так і їх, як дідуся і бабусі. Питання стосовно побачення та спілкування батька дитини вже вирішено в судовому порядку, а залишилося вирішити питання стосовно спілкування і побачення з внуком їх. З внуком відповідачка не дозволяє зустрічатися, виховувати та спілкуватися, чим порушуються права дитини на спілкування з іншими членами родини, крім своїх батьків, якими являються вони. В добровільному порядку вирішити це питання не можливо з відповідачкою, оскільки у неї знаходяться різні причини, аби перешкодити такому спілкуванню і відмовити в побаченні. Хоча у них склався родинний зв"язок , як дідуся, бабусі та внука, розірвання якого позначиться на подальших їх стосунках, крім того, у них є всі умови для виховання внука і спілкування з ним, так як вони мешкають у великому власному будинку, де для внука відведена окрема дитяча кімната, яка відповідає всім нормам для виховання. З урахуванням віку неповнолітньої дитини та стану здоров"я, просять визначити день побачення і спілкування через неділю у п"ятницю з 17 години до 12 години у суботу з ночівлею в їхньому будинку, так як через неділю у суботу з 12 години до 12 години у неділю спілкування і побачення визначено батькові [PERSON]. На їх думку такий спосіб побачення і спілкування являється найбільш приємливий. Просили задовольнити позов. Представник відповідачки [PERSON] пред"явлені позовні вимоги позивачів не визнав, заперечував у їх задоволенні, свої заперечення обгрунтував наступним: дійсно відповідно до вимог ст.257 СК України позивачі мають право на спілкування зі своїм неповнолітнім внуком, брати участь у вихованні. Однак з урахуванням взаємовідносин, які склалися між батьками після їх розлучення, що є причиною заявленого позову до суду, а також з урахуванням віку неповнолітньої дитини, якому всього 3,6 років, а в даному віці дитина більш привязана до матері, а тім паче в нічний час повинна знаходитися біля матері,а також у зв"язку з тим, що дитина часто хворіє, що перешкоджає частому спілкуванні і побаченню дитини, а також те, що батько дитини проживає разом з своїми батьками, які являються позивачами по справі, а батьку вже визначено дні , час і спосіб спілкування, які у визначений час батькові не обмежені в спілкуванні з ним за їх місцем проживання, тому підстав для встановлення додаткових днів, годин для спілкування і побачення дідуся і бабусі не має. Якщо настунь зміни вищезазначених обставин, тоді і настануть і обставни для зміни і у вирішення питання побачення і спілкування дідуся і бабусі з неповнолітнім внуком. На момент розгляду позову і обставин , які склалися між сторонами, підстав для задоволення позовних вимог позивачів не має. Задоволення позову позивачів порушить права інших дідуся і бабусі, з боку матері дитини, а також самої матері, оскільки дитини відвідує дитсадок і знаходиться з матір"ю, тільки у вечірний час, а у вихідні дні через неділю йому визнанні дні побачення з батьком. Просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] також заперечував у задоволенні позову позивачів з мотивів викладених представником відповідачки [PERSON], також просив відмовити в задоволенні позову, оскільки при задоволенні позову позивачів, буть порушені його право, як дідуся і його дружини, як бабусі, хоча у них рівні права з позивачами. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з"явилася, з причин зайнятості на роботі, що не перешкоджає розгляду справи у її відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог служби у справах дітей Генічеської РДА Коваленко І.І. при вирішенні даного спору, покладався на розсуд суду, і пояснив, що дійсно існують напружені взаємовідносини між батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] та їх дідусів і бабусь, що є перешкодою для досягнення порозуміння стосовно побачення, спілкування з ним, як батька, так як дідуся і бабусі зі сторони батька дитини. Службою у справах дітей приймалися міри для досягнення порозуміння, однак позитивних результатів вони не надали. Суд вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, дослідивши докази надані сторонами вважає встановленими наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO]. Дідусем та бабусею [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] В травні 2012 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний і вони однією сім"єю не проживають. Після розлучення за їх згодою місце проживання [PERSON] визначено за матір"ю-[PERSON].Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 18.10.2012 року та рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області від 11 грудня 2012 року визначено дні, години та спосіб спілкування з неповнлітнім [PERSON] батькові. Дідусь та бабуся дитини зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] і матеріальне становище і умови для проживання задовільні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 15.03.2014 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] не дозволяє позивачам, дідусю та бабусі дитини бачитися з дитиною та приймати участь в її вихованні більшої тривалості, чим це встановлено для батька дитини, так як неповнолітній [PERSON] часто хворіє, що підтверджується зверненнями [PERSON] до служби у справах дітей Генічеської РДА, випискою із амбулаторної картки [PERSON] , довідками лікаря педіатра [PERSON], показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Частий хвороблий стан здоров"я унеможливлює більш тривалий час спілкування з дитиною. Після розлучення сина позивачів у них з відповідачкою склалися неприязні відносини на фоні чого вона чинить перешкоди спілкування та побачення з внуком, який проживає від них окремо, хоча бажають як і раніше приймати участь у вихованні внука, проводити з ним час, дарувати йому свою любов, піклування та увагу, фінансово та морально йому допомагати. У відповідності до ч. 2 ст. 2 Сімейного кодексу України регулюються сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у тому числі, і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Відповідно до ч. 1 ст. 257 Сімейного кодексу України баба та дід мають право спілкуватися зі своїми онуками, брати участь у їх вихованні. Відповідно ч.2 ст. 257 Сімейного кодексу України, регламентує, що батьки чи інші особи з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабаю, дідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 258 Сімейного кодексу України дідусь та бабуся мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів малолітніх та неповнолітніх внуків до суду без спеціальних на те повноважень. Аналізуючи в сукупності надані суду докази сторонами, показання свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], та зважаючи на малолітній вік дитини, стан здоров"я, та те, що малолітній [PERSON] відвідує Генічеський ясла-сад №3 „Казка" з червня 2013 року і режим роботи дитячого садка з 7 години до 17 години 30 хвилин, вихідні дні субота, неділя, що підтверджується довідкою Генічеського ясла-саду №3 „Казка" , суд вважає, що позов позивачів про усунення перешкод у здійсненні дідом та бабусею своїх прав щодо виховання внука, та визначення способу участі у вихованні внука і спілкування з ним - слід задовольнити частково, а саме: визначити для дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] наступну участь у вихованні малолітнього внука, [PERSON] через неділю у суботу з 10.00 години до 12.00 години зустрічатися та спілкуватися з внукою за їх місцем проживання в [ADDRESS] , з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання; попередити дідуся про відповідальність за життя та здоров'я дитини. Виходячи із позовних вимог, суд вважає, що саме такий спосіб спілкування найбільш приємливий і достатній, з урахуванням обвинин , які викладені в мотивувальній частині рішення та з урахуванням рекомендацій Департаменту сім"ї та дітей Міністерства соціальної політики України від 07.05.2013 року.В частині визначення побачення і спілкування дідуся і бабусі позивачів по справі через неділю у п"ятницю з 17 години до 12 години у суботу , з ночівлею слід відмовити, оскільки на момент розгляду справи, це буде не відповідати інтересам неповнолітнього внука, його віку і стану здоров"я.

Outcome: partial