Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики . До початку розгляду справи по суті позивач, з урахуванням курсу долара та періоду невиконання грошового зобов"язання збільшив позовні вимоги та остаточно просив стягнути з відповідача 369 515.55 грн основного боргу та 115 640.21грн штрафу за прострочення виконання зобов"язання. Позовні вимоги мотивовано тим, що 11 лютого 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачеві грошові кошти в сумі 922 000 грн з умовою їх повернення в шестимісячний строк, тобто до 11 серпня 2014 року. Згідно п.2 договору , сума позики становить 922 000 грн, що є еквівалентом 107 000 доларів США, курс 1 долара США = 8.616 грн, що прийнято за домовленістю сторін. Згідно п. 1.2 договору відповідач зобов»язався повернути позику у визначений договором строк у розмірі, що вказаний у п.2 договору позики, але не менше ніж еквівалент доларів США, що вказаний у п.2.1 цього договору, за курсом продажу Міжбанківської валютної біржі на день повернення позики. Крім того договорм передбачено сплату штрафу у розмірі 0.26 % від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов»язання. Факт отримання [PERSON] коштів підтверджується власноручно написаною ним розпискою. 12.02.2014 року відповідач повернув 780 185 грн. Іншу частину боргу повертати відмовляється, пояснюючи це відсутністю коштів. Тому , посилаючись на наведені розрахунки, просить суд стягнути з відповідач на його користь суму основного боргу, суму штрафу за прострочення виконання зобов»язання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього основної суми боргу, у задоволенні позову щодо стягнення нарахованої суми штрафу просив відмовити, посилаючись на її необгрунтованість, а також просив врахувати , що на його утриманні знаходиться донька, яка явлвється інвалідом з дитинства та яка потребує постійного лікування та суми доходів членів його сім"ї та його особисті. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази подані сторонами, суд встановив. 11 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до п. 2.1 якого сторони домовились про те, що [PERSON] бере в борг у [PERSON] 922 000 грн, що є еквівалентом 107 000 доларів США ( 1 долар США = 8.616 грн), що прийнято за домовленістю сторін . Строк повернення позики становить шість календарних місяців з моменту укладення договору, тобто до 11 серпня року (п.4.1 договору). Відповідно до п. 1.2 позичальник зобов»язався повернути позику у визначений договором строк у розмірі, що вказаний у п. 2 договору, але не менше, ніж еквівалент доларів США, що вказаний у п.2.1 договору, за курсом продажу міжбанківської валютної біржі на день повернення позики. Також договором передбачено за порушення строків повернення позики сплату штрафу у розмірі 0.26 % від суми позики за кожен день прострочення (п.6.2) . Факт отримання грошових коштів відповідачем, підтверджується розпискою. Оригінал розписки знаходився у позивача. 12.02.2014 року відповідач повернув частину позики за договором в сумі 780 185 грн. Залишок суми заборгованості в гривнях станом на 13.02.2014 року становив 141815 грн, що є еквівалентом 16 459, 49 доларів США по курсу 8.616 грн за 1 долар США. Вказані обставини сторонами не оспорюються, тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статті 10 та 60 ЦПК України передбачають, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передавання грошей та його укладення у належній формі підтверджено наявністю розписки позичальника. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов'язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання. Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Обов'язок відповідача виконувати належним чином умови укладеного з позивачем договору позики у встановлений цим договором строк передбачено статтями 526,527 і 530 ЦК України. Суд, враховує , що шляхом усних перемовин спір між сторонами вирішено не було, в зв»язку з чим [PERSON] вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. Так, [PERSON] виходячи з наданого розрахунку , просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування суми основного боргу 369 515 грн 55 коп (еквівалент 16459.49 доларів США по курсу НБУ 22.45 грн за 1 долар США станом на 27.04.2015 року) . Оскільки згідно офіційного курсу НБУ станом на дату винесення рішення вартість одного долара США становить 20.698242 грн (а.с. 85) та , якщо 16459.49 (доларів США) * 20.698242 = 340682.5 грн. Саме така сума підлягає стягненню з відповідача в рахунок погашення основного боргу. Вирішуючи питання про стягнення суми штрафу за прострочення виконання зобов»язання , в межах заявлених вимог (за період з 11.08.2014 року по 11.02.2015 року), суд зазначає наступне. Розрахунок суми штрафу, яка підлягає відшкодуванню проведено відповідно вимог ст. 549 ЦК України. Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України є, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи, що відповідачем фактично основну суму боргу в розмірі 780 185 грн було повернуто, що не заперечується самим позивачем, беручи до уваги сімейний та матеріальний стан відповідача, який отримує незначний дохід, має на утриманні доньку, яка потребує постійного лікування, суд вважає за можливе зменшити неустойку до 10 000 грн . На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне , пропорційно до задоволених вимог , стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору , в сумі 3506 грн 82 коп.

Outcome: partial