Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В судове засідання позивач, [PERSON] не з»явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи в його відсутності, вимоги позову підтримує та просить задоволити в повному обсязі. Із обґрунтування позовних вимог [PERSON] вбачається, що відповідачка в справі [PERSON] в період з 18 квітня 2011 року по 25 грудня 2012 року працювала в нього продавцем продовольчих товарів у магазині, що в с.Пістинь Косівського району. На початку грудня 2012 року [PERSON] звернулася до нього з проханням позичити їй 9000,00 грн., які зобов"язувалась повернути до кінця грудня 2013 року. Так як відповідачка була його працівником він погодився позичити їй кошти в сумі 9000,00 грн про, що остання 27 лютого 2013 року написала власноручно розписку. Станом на даний час відповідачка в справі не виконала свої зобов»язання по поверненню коштів та не бажає добросовісно та добровільно виконати взяті на себе зобов"язання щодо повернення позичених у нього грошей а його спроби добровільного досудового врегулювання спору не дали позитивного результату. Просить позов задоволити, стягнути з [PERSON] в його користь суму боргу за договором позики 9960 грн а також 243,60 грн сплаченого судового збору та 2000 грн в рахунок понесених витрат за надання юридичної допомоги. Відповідачка, [PERSON] в судове засідання не з"явилась будучи повідомленою належним чином , причина неявки суду не відома . у зв"язку із чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав: У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З письмової розписки [PERSON] (а.с.6) вбачається, що вона заборгувала [PERSON] 9000,00 грн., які зобов»язується до кінця 2013 року повернути . Вказана розписка датована 27.02.2013 р. та підписана відповідачкою [PERSON] В силу вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із розрахунку суми боргу вбачається, що станом на 22.03.2014 року (а.с.9) заборгованість відповідачки складає 9960 грн. Із змісту боргової розписки (а.с.6) вбачається, що сторони фактично погодили всі істотні умови, як це передбачено ст.207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 612 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк, а боржником є особа яка прострочила або не приступила до виконання зобов"язання. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу в якій передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином відповідачка заборгувала позивачу за борговою розпискою 9960 грн. Така сума боргу складається із: 9000, 00 грн - заборгованість за договором позики а також 900 грн (сума боргу із врахуванням індексу інфляції) + 60 грн. ( сума боргу з врахуванням 3% річних за весь час прострочення). В силу вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції а.с.1 позивачем при подачі позову оплачено судовий збір в сумі 243,60 грн а також відповідно до долученої квитанції № 2203/2014 р від 22.03.2014 року позивачем оплачено 2000 грн за надання правової допомоги. А тому вказана сума підлягає до стягнення із відповідачки на користь [PERSON] На підставі наведеного

Outcome: approved