Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що [INFO]. померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки ( пай [NUMBER] ) площею 4.930 га , розташованої на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва . За життя [PERSON] склала заповіт відповідно до якого земельну ділянку площею 4.930 га , розташовану на території Троїцької с/р заповіла у власність їй , тобто позивачці , що підтверджується копією заповіту від 23.12.2011 р. посвідченого секретарем виконкому Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області і зареєстрованого в реєстрі за № 128. Відповідно до діючого законодавства в передбачений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Однак , нотаріус постановою від 10.04.2014 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю . Оригінал Державного акту на право приватної власності дійсно було втрачено , у зв"язку з чим нею було зроблено оголошення до районної газети " Степова Зоря" , в якій вказано - " вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю виданого 27.02.2002 р. на ім"я [PERSON] " , що підтверджується копією газети. Крім того , в неї є ксерокопія вказано документа - Державного акту на право приватної власності на землю , серії ІУ-ДП № 028627 , що підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку ( пай ) . Також в витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.04.2014 р. № 7/10-1388 підтверджено що Державний акт на право приватної власності на землю видано громадянці України [PERSON] , в тому що на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадміністрації № 40-р від 22.02.2002 р. їй передана у приватну власність земельна ділянка площею 4.930 га. [PERSON] за життя володіла вказаною земельною ділянкою , ніхто право власності до суду не оспорив , а тому вона була належним власником даної земельної ділянки. Від спадщина вона ( позивач ) не відмовлялася , фактично її прийняла , оскільки весь цей час отримувала орендну плату за землю . Просить суд визнати за нею , [PERSON] , як за спадкоємцем за заповітом , право власності на земельну ділянку ( пай [NUMBER] ) площею 4.930 га розташовану на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 028662 виданого 27.02.2002 р. [PERSON] , яка померла [INFO]. У судове засідання сторони не з'явилися. Надали суду заяви в яких просять суд справу заслухати у їхню відсутність. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач позов визнає . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає повному задоволенню . Судом встановлено, що [INFO] дійсно померла [PERSON] , яка є рідною матір"ю позивача . Заповітом , посвідченого 23.12.2011 р. , [PERSON] заповіла [PERSON] ( позивачу ) належну їй земельну ділянку площею 4.930 га , розташовану на території Троїцької сільської ради , що належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Постановою приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 10.04.2014 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Підставою для прийняття вказаного рішення було те , що у спадкоємиці відсутні документи необхідні для видачі свідоцтва про право спадщину . Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю ІУ-ДП № 028627 виданого 27.02.2004 р. Петропавлівською райдержадмінстрацією Дніпропетровської області [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 4.930 га на території Троїцької сільської ради Дніпропетровської області. В районній газеті " Степова Зоря" є об"ява наступного тексту " Державний акт на право приватної власності на землю виданий 27.02.2004 р. на ім"я [PERSON] вважати недійсним " . Таким чином , спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач по справі [PERSON]. Інші спадкоємці першої черги , тобто діти померлої [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від своє обов"язкової частки у спадщині відмовляються. Даний факт підтверджується їхніми заявами , посвідченими у виконкому Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 05.02.2015 р. Також в витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 10.04.2014 р. № 7/10-1388 підтверджено що Державний акт на право приватної власності на землю видано громадянці України [PERSON] , в тому що на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадміністрації № 40-р від 22.02.2002 р. їй передана у приватну власність земельна ділянка площею 4.930 га. Грошова оцінка земельної ділянки , з урахуванням коєфіцієнта інфляції 3.20 становить 119 531.62 грн. Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття. Крім того , за ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину . Отже , через втрату правовстановлюючого документа ( вищезазначеного державного акту на право приватної власності на землю ) позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковувану земельної ділянки, яка належала за життя її матері, є об'єктивною обставиною та позбавляє її, як спадкоємця, можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення із позовом про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може , суд , посилаючись на вимоги ст. 55 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України вважає , що є достатні підстави для поновлення порушених прав позивача. Також обставина втрати правовстановлюючого документу позбавляє позивача в даній справі довести факт видачі державного акта про право власності на земельну ділянку та своє право на це нерухоме майно, оскільки процедура видачі дубліката державного акта при втраті або псуванні оригіналу була закріплена Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам №43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», який втратив чинність 23.08.2013 року. Таким чином, виготовлення дубліката державного акту на даний час не передбачене законом. Тому обраний позивачем спосіб захисту своїх прав суд вважає обґрунтованим. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надала достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтувала свій позов. Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат. На підставі викладеного ,

Outcome: approved