Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до [PERSON] третя особа: Баглійський ВДВС ГУТЮ м. Камянське Дніпропетровська область, в якій просить суд звільнити з-під арешту, накладеного по виконавчім провадженням з примусового виконання виконавчого листа 404/4311/12 виданого 15.01.2013р. Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS] (Дніпродзержинськ). Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без участі їх представника та без застосування технічних засобів. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Третя особа: представник Баглійського ВДВС ГТУЮ м. Камянське у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився але надав до суду заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу без участі їх представника та без застосування технічних засобів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Судом досліджені докази по справі: -досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні; Вивчивши письмові докази та матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. Відповідно до укладеного 26.06.2007 р. договору кредиту між позивачем та відповідачем № DNK0G100000037, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20000,00 дол. США, в забезпечення виконання зобовязань відповідач [PERSON] 26.06.2007 року уклав з позивачем договір іпотеки, згідно якого відповідач надав у іпотеку нерухоме майно в саме: квартиру, яка розташована за адресою м. Дніпродзержинськ (м. Камянське) [ADDRESS], які належать йому на праві власності. Відомості про іпотеку було внесено до Держаного реєстру іпотек за № 13202407 від 26.06.2007 року. Судом встановлено, що в 14.11.2014 року за заявою стягувача відкрито виконавче провадження № 45457062 з примусового виконання виконавчого листа № 404/4311/12 виданого 15.01.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь позивача в розмірі 82276 грн.66 коп. та накладено арешт на все майно боржника. Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2015 року в межах виконавчого провадження № 45457062 виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.І, ст.47, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження", що передбачає повернення виконавчого документу стягувану без припинення чинності арешту на майно боржника. Як встановлено в судовому засіданні 24.06.2015 року за заявою стягувана відкрито виконавче провадження №45456566 з примусового виконання виконавчого листа № 404/4311/12 виданого 15.01.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення заборгованості з [PERSON] на корить ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у розмірі 82276,66 грн. та накладено арешт на майно боржника. Судом встановлено, що 25.08.2015 року в межах виконавчого провадження № 45456566 виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.І, ст.47, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" що передбачає повернення виконавчого документу стягувачу без припинення чинності арешту на майно боржника. З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2015 року за заявою стягувана відкрито виконавче провадження №48801920 з примусового виконання виконавчого листа № 404/4311/12 виданого 15.01.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення заборгованості з [PERSON] на корить ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у розмірі 82276,66 грн. та накладено арешт на все майно боржника. Відповідно до ч.6 ст.3 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Згідно Інструкції "Про проведення виконавчих дій" №74/5 від 15.12.1999р. на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Відповідно до ст.3 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений 26..06.2007 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження та накладання арешту 14.11.2014 року, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial