Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, яким просить стягнути із відповідачів, солідарно, на його користь 30 896,00 грн. боргу за договором позики від 01 лютого 2018 року та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між ним та [PERSON] укладено 01 лютого 2018 року договір позики, за умовами якого остання отримала 3 175,00 грн. строком до 01 квітня 2018 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань із [PERSON] укладено договір поруки від 01.02.2018 року, за яким виступив поручителем [PERSON] по Договору позики. На даний час [PERSON] зобов'язання за Договором позики не виконує, у визначений строк кошти не повертає. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про стягнення боргу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. . В судове засідання представник позивача надала, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримала, просила задовольнити повністю та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись, правом подачі відзиву на позов не скористались. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов»язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 01 лютого 2018 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики. Згідно п. 2.1 вказаного договору позики від 01 лютого 2018 року позикодавець передав, а позичальник прийняла у власність 3 175,00 ( три тисячі сто сімдесят п"ять гривень 00 коп. ) грн., що еквівалентно 114,41 (сто чотирнадцять доларів США 41 центів) дол. США за курсом (27,75 грн./долар США), за комерційним курсом "ПриватБанк" станом на день укладення договору. Відповідно до п. 3.1. Договору, передача зазначеної в п. 2.1. даного Договору суми грошових коштів (позики) засвідчується (підтверджується) розпискою позичальника. Як вбачається із розписки від 01 лютого 2018 року [PERSON] отримала від [PERSON] в позику гроші в сумі 3 175,00 грн. (а.с. 6). Зазначену вище суму грошових коштів позичальник зобов'язалась повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01 квітня 2018 року згідно Додатку №1 до Договору (п. 2.2. Договору, розписка від 01 лютого 2018 року). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Позивач, пред'явивши позов, посилався на те, що йому позика не повернута. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Договором від 01 лютого 2018 року передбачено, що за порушення умов Договору винна сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду у повному обсязі незалежно від суми нарахованої або сплаченої пені, у порядку, передбаченому чинним законодавством України. В разі неповернення позики позичальником в строк визначений в п. 2.2. Договору, останній сплачує на користь позикодавця відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 57,6 % річних. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу, а також пеню у розмірі 5 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (розділ 6 Договору). Відповідач [PERSON] перед позивачем належним чином не виконала зобов"язання, внаслідок чого станом на 07.09.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 30 896,00 грн., з них: 3 175,00 грн.- позика, 27 721,00 грн.- пеня. (а.с. 12). Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобов"язань між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 01 лютого 2018 року укладено договір поруки. За умовами Договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов"язань по Договору позики, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед позикодавцем на всю суму заборгованості, визначену позикодавцем на дату подання позовної заяви, у відповідності до ст. 554 ЦК України (а.с. 8). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов"язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню - по 352,40 грн., з кожного, судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved