Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідачів загальну суму заборгованості за кредитним договором № 28#00017366655 від 05.11.2012 року у розмірі 285483,96 гривень та суму сплаченого судового збору, посилаючись на те, що 05.11.2012 року між ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого на підставі зареєстрованих змін до Статуту від 26.11.2015 року є ПАТ «СБЕРБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28#00017366655, відповідно до якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 100000,00 гривень, а Позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування Кредитом, використовувати Кредит за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути Кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому Графіком. Кінцевий термін повернення кредиту - 04.01.2016 року, що передбачено п. 8.1 Договору. 05.11.2012 року між ПАТ «СБЕРБАНК» та [PERSON] був укладений договір поруки №28#00017366655/S-1, відповідно до якого відповідач [PERSON] зобов»язався перед банком відповідати за виконання позичальником в повному обсязі зобов»язань, що виникають з кредитного договору. Пунктом 2.1.1 договору поруки передбачено, що зобов»язання які не були виконані боржником, але які передбачені основним договором, зокрема, зобов»язання сплатити банку штрафні санкції за невиконання та/або неналежне виконання зобов»язань по основному договору позичальником у строки та у розмірах, які зазначаються в основному договорі. Пункт 4.1 Договору поруки передбачає, що боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов»язаними перед кредитором до того моменту, поки усі зобов»язання за Основним договором не будуть виконані повністю. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту, що підтверджується заявою на видачу кредиту від 05.11.2012 року. Відповідачі порушують умови укладеного договору, не виконують взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно здійснюють погашення кредиту, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором № 28#00017366655 від 05.11.2012 року, яка становить - 285483,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 67606,6 гривень; проценти за користування кредитом - 56881,99 гривень; пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 113513,99 гривень; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 47481,38 гривень, які позивач просить стягнути. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу за його відсутності, про що надав відповідне клопотання, яке міститься в матеріалах справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05 листопада 2012 року між ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого на підставі зареєстрованих змін до Статуту від 26.11.2015 року є ПАТ «СБЕРБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28#00017366655. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 100000,00 гривень, на цілі зазначені у пункті 1.3 цього Договору, а Позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування Кредитом, використовувати Кредит за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути Кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому Графіком (Додаток №1 до Кредитного договору). Кінцевий термін повернення кредиту - 04.01.2016 року, що передбачено п. 8.1 Договору. Згідно п. 1.2 Кредитного договору тип процентної ставки, що застосовується за Кредитним договором - фіксована процентна ставка. Розмір фіксованої процентної ставки за користування Кредитом складає 33 % річних. Пунктом 6.9. Кредитного договору відповідач погодив, що у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань, діюча процентна ставка за користування Кредитом встановлюється в новому розмірі, а саме в розмірі збільшеному на 2 (два) процентних пункти. Пунктом 10.1 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення будь-якого платежу. 05.11.2012 року між ПАТ «СБЕРБАНК» та [PERSON] був укладений договір поруки № 28#00017366655/S-1, відповідно до якого відповідач [PERSON] зобов»язався перед банком відповідати за виконання позичальником в повному обсязі зобов»язань, що виникають з кредитного договору. Пунктом 2.1.1 договору поруки передбачено, що зобов»язання які не були виконані боржником, але які передбачені основним договором, зокрема, зобов»язання сплатити банку штрафні санкції за невиконання та/або неналежне виконання зобов»язань по основному договору позичальником у строки та у розмірах, які зазначаються в основному договорі. Пункт 4.1 Договору поруки передбачає, що боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов»язаними перед кредитором до того моменту, поки усі зобов»язання за Основним договором не будуть виконані повністю. Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту, що підтверджується заявою на видачу кредиту. Разом з тим, боржники порушили прийняті на себе договірні зобов'язання, що полягає у несплаті кредитних коштів по тілу кредиту та нарахованих процентах, як передбачено умовами Кредитного договору № 28#00017366655 від 05.11.2012 року, в результаті чого утворилась заборгованість. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем. Відповідно до даних розрахунку заборгованості за кредитним договором № 28#00017366655 від 05.11.2012 року сума боргу станом на 20.12.2016 року становить - 285483,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 67606,6 гривень; проценти за користування кредитом - 56881,99 гривень; пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 113513,99 гривень; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 47481,38 гривень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконуються, кредит та відсотки за їх користування не повертаються. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 8.3 Кредитного договору передбачено, що Банк має право в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, а також інші права, передбачені законодавством України та/або цим Договором у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та/або процентів, нарахованих за користування кредитом; перевищення повною сумою заборгованості за Кредитом, суми Кредиту, який підлягає поверненню більш як на 10 відсотків; несплати клієнтом більше одніє виплати з повернення кредиту та/або процентів, що перевищують п'ять відсотків від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1 цього Договору; істотного порушення Позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. у справі № 6-53цс/14. Як установлено судом, боржник [PERSON] (а відтак і поручитель) первинно взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 04.01.2016 р., сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк для пред'явлення вимоги до поручителів повинен обраховуватись з дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, банк мав можливість звернутись з позовом до поручителя протягом 6 місяців з дня строку виконання кредитного договору (04.01.2016 року). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин" якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов"язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов"язань за цим договором строк пред"явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов"язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов"язання у повному обсязі або у зв"язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред"явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред"явлення до нього позову. При цьому в разі пред"явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання. Позивач не надав суду належних доказів про звернення до поручителя з позовом до закінчення шестимісячного строку, тобто до 04.07.2016 р. За таких обставин у відповідності до ч. 4 ст.559 ЦК України порука відповідача [PERSON] за зобов"язаннями [PERSON] по кредитному договору № 28#00017366655 припинилась і позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з поручителя задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору №28#00017366655 від 05.11.2012 р. в розмірі 285483,96 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 4282,26 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial