Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

12.12.2013 року позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 1674,77 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 23.04.2008 року між банком "Дельта Банк" (правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 006-05974-230408, відповідно до умов якого банк відкриває картковий рахунок в гривні та надає держателю платіжну картку. Тобто банк надає кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, а саме: своєчасно не сплачує кредит, проценти та пеню за користування кредитними ресурсами, внаслідок чого станом на 29.10.2013 року виникла заборгованість на суму 1674,77 грн., що складається з: тіла кредиту 463,86 грн., заборгованості по відсотках 470,55 грн., заборгованості за комісією 740,36 грн. На сьогоднішній день заборгованість у добровільному порядку не погашена, з метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився. В заяві просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують. Не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася також. В заяві просить застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. До заяви долучила оригінали квитанцій, що підтверджують сплату нею на погашення кредиту 4080 грн. Дослідивши в судовому засіданні надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копій свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та витягу з статуту ПАТ «Дельта Банк», банк змінив своє найменування з ТОВ "Комерційний банк «Дельта» на Публічне акціонерного товариство "Дельта Банк" (а.с. 15-16). 23.04.2008 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] був укладений договір № 006-05974-230408 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, за яким банк відкриває [PERSON] картковий рахунок в національній валюті України - гривні та надає держателю картку та ПІН-код до неї на умовах, визначених договором (а.с. 5-9). Відповідач [PERSON] отримала платіжну картку з ПІН-кодом, оригінал договору та ознайомилась з тарифами на обслуговування платіжних карток, що підтверджується її підписом (а.с. 5-6). Цільове призначення кредиту визначено п. 1.5 Договору, де встановлено, що кошти кредитної лінії використовуються Держателем для розрахунків за товари чи послуги чи вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунку заборгованості (а.с. 13) вбачається, що станом на 29.10.2013 року за договором № 006-05974-230408 від 23.04.2008 року виникла заборгованість на суму 1674,77 грн., що складається з: тіла кредиту 463,86 грн., заборгованості по відсотках 470,55 грн., заборгованості за комісією 740,36 (а.с. 13). Проте з наданого представником позивача розрахунку заборгованості також вбачається, що [PERSON] фактично отримала кредитні кошти в сумі 2995 грн. та припинила перераховувати кошти на погашення кредиту з 12.08.2009 року, виплативши 4170 грн. Також відповідач надала оригінали квитанцій про сплату заборгованості по кредиту на суму 4080 грн. (а.с. ). Положеннями глави 19 ЦК України визначається позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та визначається загальна позовна давність тривалістю у три роки. П.3.6 Договору встановлено, що держатель картки (відповідач [PERSON]) зобов"язаний щомісячно здійснювати погашення заборгованості. Суд вважає, що перебіг позовної давності в даному випадку розпочинається з вересня 2009 року, тобто від дня, коли банк не отримав належного щомісячного платежу та довідався про порушення свого права на належне виконання кредитного договору. Однак позивач звернувся до суду з позовом лише 12.12.2013 року, доказів про переривання чи зупинення перебігу позовної давності представником до матеріалів позовної заяви не додано, тобто, на думку суду, зі сплином трирічного строку позовної давності. Про збільшення позовної давності домовленості між сторонами не досягнуто. Умови п.5.2 договору про його дію з дати його укладання та до повного виконання сторонами суд не трактує як строк дії кредитного договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, де прямо зазначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Також при постановленні рішення суд застосовує положення п.31 ППВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", що враховуючи положення ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Тому суд приймає заяву відповідача та застосовує наслідки спливу позовної давності згідно ст. 267 ЦК України, відмовляючи у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Outcome: dismissed