Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач підтримуючи уточнені позовні вимоги в судовому засіданні, посилається на те, що наказом № 40-К від 29 серпня 2017 року начальника відділу молоді та спорту Коломийської міської ради його звільнено з посади директора Коломийської дитячо-юнацької спортивної школи № 1 з 30 серпня 2017 року на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України Вважає такі дії відповідача незаконними, а звільнення з посади - необгрунтованим та проведеним з порушенням вимог трудового законодавства, а тому просить суд визнати незаконним і скасувати наказ про його його звільнення, поновити на посаді директора "Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи" та стягнути з Відділу молоді і спорту Коломийської міської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 серпня 2017 року до дня поновлення на роботі та поновити строк звернення до суду, оскільки такий пропущений з поважних причин. Представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, мотивуючи тим, що відповідач при звільненні Хмуляка допустив порушення норм трудового законодавства, якими встановлено обов`язок роботодавця запропонувати вивільнюваному працівнику іншу роботу на тому самому підприємстві, установі чи організації та порушив переважне право позивача залишитись на роботі. На підтвердження обставин порушення своїх трудових прав позивачем долучені до матеріалів справи повідомлення, що не містять пропозицій іншої роботи та на свідоцтво про підвищення кваліфікації, грамоти, внесені до трудової книжки відомості про нагородження та заоохочення. Просив поновити пропущений строк звернення до суду, мотивуючи тим, що пропустив такий через несвоєчасне ознайомлення з наказом про звільнення та звернувся до суду з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства у зв`язку з чим вважав, що вже звернувся до суду за захистом своїх прав, що підтверджується копію ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в справі № 346/4428/17 від 02 жовтня 2017 року. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та, підтримуючи в судовому засіданні заперечення на позовну заяву, посилається на те, що Коломийська дитячо-юнацька спортивна школа № 1, директором якої був позивач, реорганізована відповідно до рішення Коломийської міської ради № 1510-21/2017 від 25 травня 2017 року шляхом приєднання до Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи м. Коломия. Вказав, що на момент припинення діяльності школи 17 серпня 2017 року, [PERSON] перебував на лікарняному, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, а тому його звільнено 30 серпня 2017 року, після виходу на роботу, заробітна плата виплачувалась до дня припинення установи і всі компенсаційні виплати виплачено. З приводу відсутності пропозицій зайняття інших посад в Комплексній ДЮСШ м. Коломия зазначив, що в зв"язку з реорганізацією ДЮСШ № 1 шляхом приєднання до ДЮСШ № 3 з подальшим перейменуванням в Комплексну ДЮСШ, в ДЮСШ № 1 ліквідовувались всі посади. Посада директора в ДЮСШ № 3, до якої приєдналися ще дві ДЮСШ була зайнята. Оскільки створювалась нова юридична особа з новим штатним розписом, 21 серпня 2017 року Хмуляку було запропоновано переведення на вакантну посаду підсобного робітника, від чого він відмовився. Враховуючи положення п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", відповідно до якого при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на новоутвореному підприємстві, якщо не був переведений туди в установленому порядку, вважає, що у позивача відсутнє право на поновлення на посаді директора у реорганізованій Комплексній ДЮСШ м. Коломия. В зв"язку з наведеним просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні. Врахувавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 40 п. 1 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Як видно із досліджених доказів, Хмуляк 01 квітня 2001 року був призначений на посаду директора ДЮСШ № 1, що підтверджується записами у трудовій книжці за № 9 (а.с.185). Наказом начальника відділу молоді та спорту Коломийської міської ради № 40-К від 29 серпня 2017 року Хмуляка звільнено з посади директора Коломийської дитячо-юнацької спортивної школи № 1 з 30 серпня 2017 року на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з змінами в організації виробництва і праці шляхом реорганізації. Рішенням Коломийської міської ради № 1510-21/2017 від 25 травня 2017 року Коломийська ДЮСШ № 1 та Коломийська ДЮСШ № 2 реорганізовані шляхом приєднання до Коломийської ДЮСШ № 3, а остання перейменована в Комплексну дитячо-юнацьку спортивну школу м. Коломия, яка є правонаступником вищенаведених позашкільних навчальних закладів (а.с.177). Як і в Коломийській ДЮСШ № 1 так і в Коломийській ДЮСШ № 3 на момент реорганізації посади директорів були зайняті. 29 травня 2017 року Хмуляку надіслано попередження про наступне вивільнення. 17 серпня 2017 року проведена державна реєстрація припинення Коломийської ДЮСШ № 1, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.37-39). 21 серпня 2017 року позивачу запропоновано посаду підсобного працівника в Комплексній ДЮСШ м. Коломия в порядку переведення, від чого він відмовився. Факт відмови зафіксовано актом комісії новоствореної юридичної особи в складі директора та працівників 28 серпня 2017 року (а.с.41). Із дослідженого вбачається, що на момент припинення діяльності школи 17 серпня 2017 року, [PERSON] перебував на лікарняному, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (а.с.40), а тому його звільнено 30 серпня 2017 року, після виходу на роботу. Згідно ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівниів персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Доказів перевірки наявності у позивача переважного права залишення на роботі та застосування такого права при звільненні позивача сторонами не надано. У відповідності до роз`яснення Міністерства юстиції України від 25 січня 2011 року, при змінах в організації виробництва і праці власник, або уповноважений ним орган, повинен дотримуватись такого порядку дій : 1) якщо на підприємстві створена первинна профспілкова організація, власник або уповноважений ним орган має дотримуватися вимог частини третьої статті 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності"; 2) видати відповідний наказ про внесення змін в організацію виробництва і праці, в якому розкривається зміст цих змін, утворюються комісії з проведення ліквідації або реорганізації, яким доручається здійснити заходи, пов`язані з ліквідацією або реорганізацією підприємства; 3) скласти і затвердити в установленому порядку новий штатний розпис; 4) видати наказ, яким уповноважити відділ кадрів або інший відділ підприємства, на який покладено здійснення функції відділу кадрів (далі - відділ кадрів), провести необхідні заходи в зв`язку зі звільненням працівників (не пізніше ніж за два місяці до їх проведення), включаючи ознайомлення працівників з наказом під розпис та вручення письмового повідомлення про звільнення (відділ кадрів повинен підготувати письмове повідомлення про можливе звільнення працівників та за два місяці до запланованого вивільнення персонально (під розпис) ознайомити кожного працівника з наказом про внесення змін в організацію виробництва і праці та вручити письмове повідомлення. Одночасно з попередженням пропонується працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно статті 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, в тому числі і розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КзпП України). Стаття 40 КзпП України визначає підставою розірвання трудового договору укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його чинності, з ініціативи власника - зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацію, реорганізацію, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється законність звільнення, обов`язок доведення правомірності звільнення працівника покладається на роботодавця. Судом встановлено, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці у зв`язку з реорганізацією, однак під час попередження про заплановане вивільнення позивачу, всупереч вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, не запропоновано іншу роботу. Пропозицію посади підсобного робітника, з врахуванням стажу роботи та кваліфікації позивача, не можна розцінювати як таку. Доводи відповідача стосовно відсутності штатного розпису реорганізованої Комплексної ДЮСШ на момент повідомлення Хмуляка про наступне вивільнення, не заслуговують на увагу суду, оскільки такий повинен бути затверджений при створенні юридичної особи. Разом з тим, суд вважає, що, відповідно до ст. 42 КЗпП України, [PERSON] користувався переважним правом на залишення на посаді у зв`язку з його високою кваліфікацією та тривалим безперервним стажем роботи в Коломийській ДЮСШ № 1. Однак, відповідач не надав жодного доказу стосовно застосування переважного права на залишення на роботі під час реорганізації ДЮСШ, а також не надав доказів стосовно кваліфікації та продуктивності праці працівника, який на даний час обіймає цю посаду. В зв`язку з цим суд приходить до висновку, що звільнення позивача на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України було здійснене з порушенням вимог трудового законодавства, а тому підлягає поновленню на попередній посаді. Відповідно до абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується. При реорганізації підприємства звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Таким чином, незаконно звільнений до реорганізації працівник, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст. 235 вказаного Кодексу у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Як вбачається із довідки Фізкультурно-спортивного товариства "Спартак" за № 03 від 08 січня 2019 року позивач з 04 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року працював на посаді тренера-викладача з вільної боротьби, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу слід стягнути з 30 серпня 2017 року по 04 січня 2018 року, які слід вирахувати,

Outcome: approved