Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

04 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, яким просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] та стягнути з нього на свою користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбу з 19 лютого 2010 року, який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 грудня 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з нею, вона забезпечує доньку всім необхідним для її нормального фізичного та психологічного розвитку. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини не виконує, фактично ніяких стосунків з донькою не підтримує, не виховує її, не цікавиться її життям, не піклується про здоров'я та розвиток дитини, не забезпечує їй належного відпочинку й оздоровлення, тобто не виявляє до дитини ніякого батьківського піклування. Вважає, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, до судового засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, на їх задоволенні наполягають, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] до суду жодного разу не прибув. Судові виклики здійснювались у різний спосіб, у тому числі, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Представник третьої особи - Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, до судового засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просить розглядати справу без участі представника третьої особи, при вирішенні спору максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. За наведених обставин, зважаючи на наявність згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з вимогами статей 150, 164 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2015 року шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 19 лютого 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 31 - розірвано (а.с. 4-5). Згідно свідоцтва про народження, виданого 25 червня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилась [INFO] року в місті Маріуполь Донецької області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 548. Батьками дитини зазначені: [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). За даними довідки, складеної ЖКП "Азовжитлокомплекс" від 21 червня 2017 року, [PERSON] проживає разом із маір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Згідно акту обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS], складеного 27 липня 2017 року головним спеціалістом Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Чавдар І.В., квартира належить позивачці, умови проживання задовільні, у квартирі чисто, охайно, багато місця, у дитини є окрема кімната, тощо. Стосунки у родині гарні, дитина виховується в обстановці любові та поваги, мати постійно піклується за доньку та бере активну участь у її житті (а.с. 22). Аналогічні характеристики умов проживання дитини містить акт обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, складений 18 липня 2017 року комісією Комітету самоорганізації «Центральний» (а.с. 26). Згідно характеристики, складеної 05 квітня 2017 року адміністрацією Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату № І-ІІІ ступенів № 10, [PERSON] навчається у закладі з першого класу, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця, має навчальні досягнення високого рівня. Мати дівчинки - [PERSON] регулярно відвідує школу, спілкується з приводу навчання доньки з класним керівником, завжди відвідує батьківські збори, входить до складу батьківського комітету класу, відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Батько дитини - [PERSON] за час навчання [PERSON] в школі, школу не відвідував, навчанням і вихованням дитини не цікавився, на батьківські збори не приходив (а.с. 7). Згідно інформації КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 міста Маріуполя"малолітня [PERSON] відвідує амбулаторію № 1 з матір"ю, яка рекомендації педіатра виконує. Дитина доглянута (а.с. 23). Судом також досліджені характеристики позивача [PERSON] за місцем роботи та проживання, які є позитивними. Згідно висновку Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, складеному 21 вересня 2017 року № 444-55240-44.13, при вивченні питання доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON], Органом опіки та піклування встановлені факти, які можуть бути достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що батько взагалі не спілкується з донькою, інтересу до внутрішнього світу дитини, стану здоров'я, успіхів у навчанні, не виявляє, не проявляє до неї батьківської турботи, що свідчить про те, що він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по її вихованню. Дитина проживає з мамою, яка самостійно займається її вихованням, створює належні умови для її життя, розвитку, навчання. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно неї. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Відповідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому за частиною 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017, який набрав чинності 08 липня 2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та за частиною 2 ст. 182 СК України, що діяла до набрання чинності вказаним Законом - не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи, що утримання неповнолітньої дитини є не правом, а обов'язком батьків, а позбавлення батьківських прав не звільняє їх від виконання цього обов'язку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 травня 2017 року і до 07 липня 2017 року, та не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - з 08 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: approved