Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ревбинської сільської ради Чорнобаївського району, третя особа: [PERSON], про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 99, с. Лихоліти Чорнобаївського району Черкаської області. Мотивує позов тим, щоміж ним та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж будинку за вказаною адресою. Посвідчити договір нотаріально відразу не могли, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на будинок. 30 серпня 2015 року [PERSON] померла. На даний час порушуються його права як власника через неможливість реєстрації права власності на придбане майно. Під час розгляду справи за клопотанням представника позивача суд замінив первісного відповідача - Ревбинську сільську раду на належного - Лихолітську сільську раду Чорнобаївського району. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, представником подано до суду заяву, в якій він просив розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник Лихолітської сільської ради Чорнобаївського району в судове засідання не зявився. 25.05.2017 року до суду надійшла заява, в якій сільський голова просить розглядати справу без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Зазначили, що будинок за вказаною адресою дійсно належав [PERSON] Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилася.В поданій до суду заяві просила розглядати справу в її відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Як зазначається в позові, 14 березня 2014 року [PERSON] придбав у [PERSON] будинок за адресою с. Лихоліти вул. Шевченка, 99 Чорнобаївського району Черкаської області. Належність [PERSON] зазначеного майна підтверджується відповідачем, в матеріалах справи також наявний технічний паспорт на житловий будинок, де [PERSON] зазначена як власник будинку (а.с. 9-10). Також згідно державного акту серії ЧР № 19-14-068 [PERSON] належала земельна ділянка, на якій розміщений вказаний будинок, площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди вказаного житлового будинку, за умовами якого (п. 2.3) орендар щомісячно сплачує орендодавцю плату в розмірі 300 грн. з березня 2014 року до повної виплати договірної ціни купівлі-продажу житлового будинку, вартість якого за домовленістю сторін складає 16 200 грн. При виплаті суми 16200 грн. в обумовлений термін (серпень 2018 року) або за бажанням орендаря достроково, орендар оформляє право власності на будинок своє ім"я. Орендодавець бере на себе зобов"язання виготовити технічний паспорт на будинок та підписує документи купівлі-продажу. (п. 2.5 договору) 23 березня 2015 року (достроково) [PERSON] сплатив [PERSON] кошти в сумі 16 200 грн., що підтверджується розпискою останньої, здійсненою в присутності свідків (копія розписки, а.с.12). Також в розписці йдеться про те, що ці кошти [PERSON] отримує саме як плату за продаж будинку в с. Лихоліти по вул. Шевченка, 99. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] в присутності якого укладався договір оренди від 14.03.2014 року вказав, що [PERSON] сім"ї не мала, проживала одиноко. В 2014 році за станом здоров"я мала намір переїхати до родичів у село Ревбинці Чорнобаївського району і тому нею було прийнято рішення про відчуження її будинку. Договір купівлі-продажу відразу не укладався, оскільки у [PERSON] не було повної суми коштів для оплати. Було укладено договір оренди, в якому й зазначено про щомісячну сплату коштів до повної виплати договірної ціни купівлі-продажу будинку. В письмовій заяві свідок [PERSON] (а.с. 61), яка була присутня при передачі коштів позивачем зазначила, що в судове засідання з"явитись не може за становм здоров"я. Підтвердила той факт, що [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 16 200 грн. за придбаний будинок, а вона передала йому ключі та документи на дане нерухоме майно. Підпис [PERSON] на даній заяві засвідчено в Ревбинській сільській раді. Відповідно до\~ст. 655, 657 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і зобов`язується сплатити за нього певну суму грошей. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. \~\~\~\~ Таким чином, між сторонами фактично було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору та укладено договір купівлі-продажу. Письмова форма та нотаріальне посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу не дотримані. \~\~\~\~ Судом встановлено, що позивач, як покупець, своє зобов`язання по договору купівлі-продажу виконав, прийнявши житловий будинок з господарськими спорудами та сплативши за нього суму оговорених коштів в повному обсязі. Продавець передала покупцю ключі від будинку та технічний паспорт.\~\~\~\~Водночас у [PERSON] були відсутні правовстановлюючі документи на будинок, що стало перешкодою для укладення договору купівлі-продажу в письмовій формі та його нотаріального посвідчення. 30 серпня 2015 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії 1-СР № 255101 а.с.7). Спадкоємцем померлої, згідно заповіту від 31 серпня 2009 року, посвідченого секретарем Лихолітської сільської ради (а.с.13). є [PERSON] Вказаний спадкоємець спадщину прийняла, що вбачається з копії заяви, наданої Чорнобаївською державною нотаріальною конторою та отримала свідоцтво про право на спадщину - земельну ділянку площею 2,5326 га, розташовану на території Лихолітської сільської ради (а.с.64-66). На інше майно свідоцтво не видавалось. Разом з тим, [PERSON] не заперечує обставин продажу спадкодавцем будинку [PERSON], проти позову не заперечує. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. За положеннями ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За приписом ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Надаючи оцінку обставинам справи та вказаним нормам законодавства слід зазначити, що позивачем надано докази на підтвердження існування домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу, виконання якого сторонами фактично відбулось. Відсутність правовстановлюючих документів на будинок судом розцінюється як ухилення [PERSON] від укладення договору. А відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за позивачем права власності на будинок. Щодо набуття права власності на земельну ділянку слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Враховуючи зазначену норму, наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спірний будинок, суд приходить до висновку про наявність підстав і для задоволення вимог про визнання права власності на земельну ділянку, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право власності на землю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved