Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась в суд і просить встановити факт, що їй належить свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане на ім'я на ім'я [PERSON], на підтвердження чого вказала, що звернулась із заявою до державного реєстратора, маючи намір зареєструвати речові права на нерухоме майно, однак їй було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі на квартиру є невідповідність імені, а тому звертається до суду. До судового засідання заявниця [PERSON] подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ЦНАП апарату виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак суду надана заява, в якій просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що заява підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що заявниці [PERSON] належить квартира [ADDRESS], право власності на яку посвідчене свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 10 січня 1993 року, виданим виконавчим комітетом Дунаєвецької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Дунаєвецької міської Ради народних депутатів №216 від 25 грудня 1992 року на ім'я [PERSON]. Також встановлено, що заявниця [PERSON] звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, щоб зареєструвати належну їй квартиру, однак їй було відмовлено у проведенні реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки у документі, що посвідчує право власності на квартиру зазначено, що вона належить "Філіповій Людвизі Броніславівні" замістьФіліповій [PERSON], що видно із копії рішення державного реєстратора №38285149 від 22 листопада 2017 року. Встановлено, що під час виготовлення свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння була допущена помилка та ім'я власниці вказане як "Людвига", хоча з моменту народження і до цього часу заявниця має ім'я "Людвина", що підтверджується копіями паспорта заявниці, посвідки про її народження, пенсійного посвідчення, картки платника податків, ордера на квартиру. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України та виходячи зі змісту п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Отже, аналізуючи вище викладені докази, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 10 січня 1993 року, видане на імя на ім'я [PERSON] , належить [PERSON] Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на власне майно.

Outcome: approved