Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до Рівненського міського суду з вказаним позовом, згідно якого просить стягнути з\~Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 124626 (сто двадцять чотири тисячі шістсот двадцять шість) гривень 65 копійок, у відшкодування моральної шкоди 15000 (п"ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. В обґрунтування позову покликається на те, що 26 липня 2015 року рухаючись на своєму автомобілі Renault Scenic по вул.Центральній в с.Стара Рафалівка Володимирецького району на дорозі "Щоків-Сопачів-Стара Рафалівка", став учасником ДТП. В результаті ДТП його автомобіль отримав значні механічні ушкодження. Причиною ДТП стала відсутність на вказаній дорозі знаку 2.1 "Дати дорогу". В зв"язку з цим 27 липня 2015 року інспектором з ОДР ВДАІ з обслуговування м.Кузнецовська та Володимирецького району старшим лейтенантом міліції [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1№252646 стосовно в.о. начальника філії Володимирецького райавтодору [PERSON] за ч.4 ст.140 КупАП, якого постановою Апеляційного суду Рівненської області визнано винним та накладено на нього адміністравтине стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., а позивача визнано потерпілим. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив. Суд прийшов до висновку, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 26 липня 2015 року рухаючись на своєму автомобілі Renault Scenic по вул.Центральній в с.Стара Рафалівка Володимирецького району на дорозі "Щоків-Сопачів-Стара Рафалівка", став учасником ДТП. Постановою апеляційного суду Рівненської області від 07 вересня 2015 року гр. [PERSON] в.о. начальника філії Володимирецький райавтодор, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та накладено на нього адміністравтине стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. та визнано потерпілим [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу Renault Scenic, державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON], який проживає за адресою: с.Зміївець, 15/10, Луцького району, Волинської області.. Згідно висновку №90 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля [NUMBER] від 07.11.2015 року, проведеного на підставі протоколу огляду та калькуляції, вартість його відновлювального ремонту в результаті пошкодження при ДТП становить 123 426,65 грн. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦПК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, небхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, при встановленні розміру завданої відповідачем матеріальної шкоди суд виходить з висновку № 90 від 07 листопада 2015 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню суми матеріальних збитків та враховуючи ремонтну калькуляцію встановлює, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти на ремонт належного позивачу автомобіля Renault Scenic, державний номерний знак [NUMBER], а саме: 123426,65 грн. Окрім того, відповідно до товарного чеку №90 від 01 листопада 2015 року за визначення розміру матеріальних збитків автомобілю Renault Scenic, державний номерний знак [NUMBER], позивачем сплачено 1200 грн., ця сума також підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пп. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. З оглянутої довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №244681 від 13.10.2015 р. підтверджується, що позивач є інвалід другої групи. Згідно додатку до наказу Міністерства соціальної політики України від 03.08.2015 року №800, [PERSON] надано легковий автомобіль Renault, державний номерний знак [NUMBER] , який визнаний гуманітарною допомогою. Суд вважає, що з вини відповідача, який не вчинив ніяких дій до добровільного відшкодування матеріальної шкоди, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку із пошкодженням автомобіля, що знаходився у володінні позивача. В результаті позбавлення позивача можливості користуватися транспортним засобом змінився нормальний життєвий уклад позивача. Окрім того, суд враховує те, що позивачу з вини відповідача завдані моральні переживання, нервові страждання, він вимушений тривалий час звертатися за консультаціями до спеціалістів в різних галузях суспільного життя, тривалий час позбавлений можливості користуватися автомобілем, тобто не міг вести звичайний для себе спосіб життя, що спричиняло йому додаткові нервові переживання та змінило його ритм життя. При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості і враховує обставини, викладені вище. Таким чином, суд оцінює моральну шкоду спричинену позивачу з боку відповідача у розмірі 15 000 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved