Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З позовної заяви вбачається, що [INFO] в с.Човно-Федорівка, Зіньківського району Полтавської області помер батько позивачки [PERSON]. З дня смерті останнього відкрилася спадщина на спадкове майно, так як за життя [PERSON] розпорядився своїм житловим будинком, то позивачка вважала, що у складі спадщини нерухомого майна або прав на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації не має, а тому у встановлений законом строк, не подала заяву про прийняття чи про відмову від спадщини. У вересні 2013 року від працівників Човно-Федорівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області [PERSON] дізналася, що за життя її батько мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Маяк" Зіньківського району, Полтавської області, але у списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю КСП "Маяк" він помилково значився під прізвищем [PERSON], ця помилка своєчасно не була виправлена, а у зв"язку зі смертю отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) він не встиг і це право є його спадщиною. Помилка була виявлена і виправлена тільки в 2002 році про що свідчить протокол № 3 засідання комісії по проведенню персоніфікації земельних часток (паїв) між їх власниками від 10 квітня 2002 року. На звернення позивачки Зіньківською районною державною адміністрацією Полтавської області 03 грудня 2013 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім"я [PERSON]. У січні 2014 року [PERSON] звернулася до Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області з письмовою заявою про прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] і видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцю першої черги за законом. 6 лютого 2014 року вона отримала письмову відповідь за № 184/01-16 від 30.01.2014 в якій їй було повідомлено наступне: " за приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини може бути подана у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо протягом цього строку спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її". Позивачка вважає, що причина, через яку вона пропустила встановлений законом строк для подання заяви є поважною і бажає здійснити своє право на спадкування спадкового майна свого батька. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, Човно-Федорівської сільської ради, в судове засідання не з'явився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Третя особа, [PERSON], суду пояснив, що спадщини після [PERSON] він не приймав, а рішення просить прийняти відповідно до чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши наявні матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як вбачається з повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області від 06.05.2014 року за № 879/01-16, після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась та претензії від кредиторів не надходили (а.с. 56). З матеріалів справи вбачається, що на день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS], а фактично проживав в [ADDRESS], в господарстві [PERSON]. У відповідності до виписки із особового рахунку №377 від 01.01.1996 року по 01.01.2000 року - [PERSON], [INFO], чоловік, помер [INFO]. [PERSON], [INFO], голова сімї, померла [INFO]. Інших членів колгоспного двору на день смерті [PERSON] та [PERSON] - зареєстровано не було (а.с.27). На основі даної довідки суд приходить до висновку, що осіб, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не було, в тому числі і [PERSON], - представник позивача та третя особа в судовому засіданні підтвердили даний факт та не оспорювали. Згідно Постанови Пленума Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року в п.1 вказано, що у разі відкриття спадщини до 1.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. В п.24 вищевказаного ПВСУ №7 вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п.2 Листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/4-13 " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування "поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови." При вирішенні даного спору по суті, суд виходить з вимог ч.3 ст.2 ЦПК України / ред..2004 року/, згідно якої провадження по цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. На час виникнення права позивача, [PERSON] діяв Цивільний Кодекс в редакції 1963 року. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, повинні регулюватися законодавством, яке діяло на час їх виникнення, а пунктом 5 передбачено застосування його правил про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не надано доказів того, що вона не мала можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed