Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

у червні 2019 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що між сторонами у справі був укладений попередній договір, відповідно до умов якого мав бути укладений основний договір купівлі-продажу часток в об"єкті нерухомого майна. З метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна та своєї платоспроможності позивач передав відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 524 162 грн., що є еквівалентом 20 000 доларів США. Відповідач зобов"язувалася підготувати усі необхідні документи та з"явитись до приватного нотаріуса не підніше 17 липня 2018 р. для оформлення основного договору, проте [PERSON] взяті на себе зобов"язання не виконала. У відповідності до положень попереднього договору така бездіяльність з боку відповідача є ухиленням від укладення договору, що, в свою чергу, є підставою для припинення взаємних обов"язків та повернення суми отриманих коштів. З метою добровільного вирішення питання про повернення коштів на адресу відповідача було відправлено вимогу, однак остання залишилася без задоволення. За таких підстав позивач просить суд стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі, еквівалентному 20 000,00 доларів США, що еквівалентно на момент подання позовної заяви згідно курсу НБУ 538 601,96 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. (а.с. 14) [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О., відповідно до умов якого сторони зобов`язалися в майбутньому, у строк, який визначений у цьому договорі, укласти договір купівлі-продажу, за яким продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити у порядку та на умовах, передбачених відповідно цим та основним договором, об`єкти нерухомого майна. (а.с. 2) Відповідно до ч. 1 п. 3 Договору, сторони домовилися, що основний договір купівлі-продажу вказаних частин житлового будинку та земельної ділянки має бути укладений та нотаріального посвідчений у термін не пізніше 2 (двох) місяців тобто до 17 липня 2018 року. Відповідно до п. 4 Договору, до підписання, цього договору, в рахунок належної за основним договором суми та сплати, згідно п. 3 цього договору, на підтвердження зобов`язання і його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна та своєї платоспроможності, покупець передав, а продавець отримав забезпечений платіж у розмірі 524 162 гривні, що є еквівалентом 20 000,00 доларів США, за офіційним курсом Національного банку України на день укладання цього договору. Відповідно до п. 5 Договору, сторони також домовилися, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу нерухомого майна у строк, передбачений цим договором, продавець зобов`язується повернути покупцеві подвійну суми сплаченого при укладенні цього договору забезпечувального платежу. Якщо покупець відмовиться від укладання основного договору - забезпечувальний платіж не повертається. Позивач зазначає, що відповідач обов`язки щодо підготовки документів по справі не виконала та не з`явилася до приватного нотаріуса для підписання основного договору в строк до 17 липня 2018 року, у зв`язку з чим свої зобов`язання відповідно до попереднього договору не виконала. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, правила ст.570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем [PERSON] відповідачці [PERSON] грошова сума в розмірі 524 162 грн., що за курсом НБУ на день підписання попереднього договору становило 20 000 доларів США, є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом України у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, у постанові від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13. Визначаючи суму, що підлягає поверненню відповідачем позивачу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже частина друга ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Пунктом 4 попереднього договору визначено, що при укладенні цього договору сторони домовились, що покупець сплачує продавцю передоплату у вигляді авансу в готівковому порядку в розмірі 524 162 грн., що за курсом встановленим Національним Банком України на день підписання цього договору становить 20 000 доларів США, які були передані покупцем продавцю до підписання цього договору. Таким чином, умовами договору сторони визначили грошовий еквівалент сплаченого [PERSON] відповідачці [PERSON] авансу в доларах США. За таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню грошова сума в розмірі 479 642 грн., що за курсом Національного Банку України на день ухвалення рішення становить 20 000 доларів США (100 доларів США складає 23,9821 грн.). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 5 488 грн.

Outcome: approved