Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

З 21 жовтня 2006 року позивач і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Конотопського міськрайонного суду їх шлюб 05.02.2010 року розірваний у відділі РАЦС Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області. Дитина залишена проживати з матір"ю (а.с.4-5). 18 липня 2016року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Обгрунтовуючи вимоги тим, що коли доньці було два місяці припинили сімейно-шлюбні відносини. Відповідач не виявляв ніякої турботи до дитини, провідав її два рази, а коли доньці виповнився один рік, то подарував іграшку. Після цього із донькою не спілкується, аліменти на її утримання не сплачує, не цікавився життям, здоров'ям, не приймає участі у вихованні, взагалі не виконує обов'язків батька. Тому і просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON]. У судовому засіданні позивач і її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] і його представник [PERSON], кожен окремо, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що позивач перешкоджала спілкуватися з донькою, з весни 2008 року в м. Конотопі не проживала, а аліменти не сплачував, тому що не знав куди їх перераховувати. Представник органу опіки та піклування Конотопської міської ради - спеціаліст сектору опіки та піклуваня служби міської ради у справах дітей Петруша В.Ю. позовні вимоги підтримує, стверджуючи, що відповідач вихованням дитини не займається. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а згідно ч. 4 ст. 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], якій у зв"язку з реєстрацією шлюбу присвоєне прізвище "[PERSON]", є матір'ю, а [PERSON] - батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження і одруження. (а.с.4,6). Свідок [PERSON], пояснила, що з травня 2009 року відповідач з донькою не спілкується, не приймає участі у її вихованні, матеріальної допомоги не надає. З пояснень позивача, а також з пояснень самого відповідача і його представника вбачається, що батько дитини не виконує обов'язків по вихованню дітей, які передбачені ст. 150 СК України, а саме: не забезпечує дитину матеріально, не піклується про її життя та здоров'я, не дбає про фізичний та моральний розвиток. З характеристики і довідки, виданих Конотопською загальноосвітньою школою № 11 на ученицю [PERSON] вбачаться, що мати приділяє належну увагу вихованню доньки. Батько ж [PERSON] не приймає участі у її вихованні та не цікавиться її навчанням. (а.с. 10,11). Пояснення відповідача і його представника про те, що мати дитини перешкоджала спілкуватися з донькою, не знав, де вона знаходилась, а аліменти не сплачував, тому що не знав, куди їх перераховувати не заслуговують на увагу, оскільки свідок [PERSON], мати відповідача, стверджувала, що постійнно спілкується з онукою. Як відповідач, так і його представник не спростовують того, що з відповідними заявами до відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції щодо неможливості сплати аліментів у зв"язку з відсутністю розрахункового рахунку стягувача боржник не звертався. Що ж стосується позитивних характеристок [PERSON] і пояснень свідка [PERSON], що відповідач не вживає алкогольних напоїв, то такі обставини не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Суд не приймає посилання відповідача на виписки з історії його хвороби, як на доказ перепон в спілкуванні і вихованні доньки з огляду на те, що лікування носило короткочасний характер і жодною мірою не впливало на виконання батьківських обов"язків. Згідно предоставлено розрахунку заборгованість по аліментам станом на 05.07.2016, тобто на час звернення до суду складала 42189,86 грн. (а.с.8) У решті решт за час знаходження справи у суді відповідач погасив заборгованісь у сумі 4000 грн. (а.с.42,43) Відтак, судом встановлено, що відповідач без поважних на то причин з травня 2009 року, тобто на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не приймає участь у її матеріальному утриманні та оздоровленні. Згідно Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За змістом ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з пп. 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", з послідуючими змінами і доповненнями, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбаченихст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради вважається за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, оскільки ухиляється від виконання батьківських обов"язків. (а.с.13-14). Суд з вказаним висновком згоден, адже він відповідає зібраним по справі доказам. Суд звертає увагу і на те, що на засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідач не не з"явився, надав заяву про проведення засідання комісії у його відсутність і не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. У судовому засіданні не зміг назвати заслуговуючих на увагу обставин надання такої заяви. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов'язку по її вихованню і маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав. За таких підстав, суд вважає, що в наявності всі підстави для задоволення позову. Водночас з відповідача, на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверждені 551 грн. 20 коп. судових витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved