Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач ПАТ "КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № DOG0RB25814087 від 08.07.2005 року відповідачка отримала кредит у розмірі 3222,90грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення вимог статей 526,527,530 ЦК України та умов договору, відповідачка [PERSON] зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв"язку з чим станом на 25.01.2014 року має заборгованість у сумі 40515,17грн., яка складається з наступного: 12055,75грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом, 26053,94грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина), 1905,48грн. - штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 40515,17грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 405,15грн., сплачений при зверненні до суду. Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана письмова заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час розгляду справи відповідачка [PERSON] була повідомлена своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, в зв»язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтву про державну реєстрацію юридичної особи, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 19.03.1992 року та у зв"язку зі зміною найменування юридичної особи проведена заміна свідоцтва про держану реєстрацію 17.07.2009 року. Зі статуту ПАТ "КБ "ПриватБанк" вбачається, що банк є правонаступником всіх прав та зобов"язань Закритого акціонерного товарства комерційного банку "ПриватБанк". Банк зареєстровано як юридичну особу та включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою АА № 241170/а.с.13, 15-зворот,16/. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти . Відповідно до кредитного договору № DOG0RB25814087 від 08.07.2005 року встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобов'язання, а саме: кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 3222,90грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,34% процентів на рік на суму залишку заборгованості, з щомісячним погашенням заборгованості шляхом надання банку грошових коштів в сумі не менше 198,31грн. з « 3» по « 8» число кождного місяця, на термін 24 місяці по 09.07.2007 року, а позичальник зобов»язалася починаючи з місяця, наступного за датою надання кредиту, щомісячно, в період сплати надавати банку грошові кошти на особовий транзитний рахунок для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам і комісії за користування кредитом, згідно з п.1 договору/а.с.7/. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов»язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Як встановлено судом, 08.07.2005 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений кредитний договір, який підписаний представником позивача та відповідачкою [PERSON] і відповідно до якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № DOG0RB25814087 від 08.07.2005 року, наданого позивачем, загальна сума заборгованості за кредитним договором, укладеним з відповідачкою [PERSON] станом на 25.01.2014 року складає 40515,17грн., яка складається з наступного: 12055,75грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом, 26053,94грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина), 1905,48грн. - штраф (процентна складова)/а.с.5-6/. Отже, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов»язання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Разом з тим, згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт»), укладеного між сторонами договору, строк позовної давності по вимогах повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором, встановлюється сторонами тривалістю у 5 років/а.с.8-11/. Відповідно до положень ч.1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання. Як вбачається з укладеного між сторонами договору банк надав позичальнику строковий кредит на термін 24 місяці по 09.07.2007 року включно, тобто конкретно був визначений строк виконання зобов'язання. Таким чином строк виконання зобов'язання сплинув 09.07.2007 року, але на цей час зобов'язання відповідачки [PERSON] залишилися невиконані. Отже, позивач саме з цього дня міг довідатися про порушення свого права і з саме з цього часу, із спливом строку виконання, у відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України для нього розпочався перебіг позовної давності, але з позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося лише 12.02.2014 року, тобто за межами збільшеної на підставі договору між сторонами позовної давності. Відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою стороні у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася та не подала заяви про застосування строку позовної давності, а тому підстави для застосування строку відсутні. Таким чином, враховуючи, що строк виконання зобов'язання сплинув 09.07.2007 року, а відповідачка в порушення умов договору кредит не повернула та не сплачує проценти за користування кредитом, у позивача виникло право вимагати повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 25.01.2014 року складає 40515,17грн., яка складається з наступного: 12055,75грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом, 26053,94грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина), 1905,48грн. - штраф (процентна складова). Відповідачка будь-яких заперечень щодо розміру заборгованості та доказів щодо сплати кредиту не надала. Відповідно до п.5.1 Умов надання споживчого кредиту при порушені позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2 ( Позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви), п.3.2.3(сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п. 4.1, п.4.2 даних Умов) Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менш 1грн. за кожний день прострочки платежу(п.5.1 Умов)/а.с.11. Як вбачається з розрахунку позивача, саме таку ставку пені застосував позивач при її розрахунку і пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, відповідно до розрахунку, наданого позивачем складає 26053,94грн.. Але, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Крім того, незалежно від подання заяви про застосування позовної давності (п.п.3,4 ст. 267 ЦК України) вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України про строк позовної давності є обов'язковим для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року. Отже, відповідно до статті 258 ЦК України пеня має обчислюватися за один рік до дати звернення позивача до суду з зазначеним позовом і без письмової заяви боржника. Враховуючи викладене, пеня за порушення зобов'язань за кредитним договором з відповідача може бути стягнута лише за період з 12 лютого 2013 року по 12 лютого 2014 року. З урахуванням позовних вимог банку і його розрахунку заборгованості, а також вимог ст. 258 ЦК України розмір пені визначається таким чином: пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт) передбачено, що Банк має право нарахувати, а позичальник сплатити Банку пеню у розмірі 0.15% від суми простроченого платежу, але не менше 1грн. за кожний день прострочки платежу. Загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 12055,75грн.(заборгованість по процентам) х 0.15%=18,08грн. на день. 18,08грн. х 365дні=6599,20грн. і саме така сума пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») ( Стандарт) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн.+ 5% від суми заборгованості. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, штраф, який він просить стягнути з відповідача згідно п. 5.3 Умов в розмірі 500грн. (фіксована частина) та 1905,48грн. (процентна складова), а саме, його процентна ставка нарахована з врахуванням заборгованості відповідача за процентами 12055,75грн., пені 26053,94грн., комісія банком не нараховувалась, а всього 38109,69грн.(12055,75грн. +26053,94грн), (38109,69грн.х5%=1905,48грн.). Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що пеня з відповідача підлягає стягненню у розмірі 6599,20грн., процентна складова штрафу складає 932,74грн.: (заборгованість за процентами 12055,75грн., пеня 6599,20грн.(18654,95грн.грн.х5%=932,74грн.) Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 25.01.2014 року в розмірі 20087,69грн., з яких: заборгованість за процентами - 12055,75грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 12.02.2013р. по 12.02.2014р.-6599,20грн., штраф-500грн.(фіксована частина), 932,74рн.-штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 405,15грн.(а.с.1), але оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково у сумі грн., з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн..

Outcome: partial