Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 12 грудня 2003 року за № Д-2593. Зазначає, що відповідач є її колишнім чоловіком і проживав разом з іншими членами сім"ї в зазначеному будинку, однак, з 2017 року і по даний час в господарстві не проживає, про що комісією у складі представників об"єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку "Кринична 80" складено акт обстеження. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації у вищевказаному будинку, так як пекрестав бути членом сім"ї і вказане житло не є для нього таким, що необхідне для проживання, просить визнати його таким, що втратив право на користування ним. В судове засідання позивачка не з"явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити та не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся в установленому законом порядку по зареєстрованому місцю проживання. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Взявши до уваги заяву позивачки, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 12 грудня 2003 року приватним нотаріусом Коломийського державного нотаріального округу Трачук Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № Д-2593, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2621267 від 21 січня 2004 року (а.с.5). Із копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.10). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки про склад сім"ї, виданої об"єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Кринична 80" 22 лютого 2020 року , у квартиирі окрім позивачки зареєстровані : [PERSON] - син, [PERSON] - дочка та [PERSON] - колишній чоловік (а.с.6). Акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства позивачки, складений 21 січня 2020 року комісією в складі представників ОСББ "Кринична 80", вказує, що [PERSON] за адресою реєстрації відсутній, з 2017 року (а.с. 7-9). В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідача у житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, а житлове приміщення в якому відповідач продовжує бути зареєстрованим покинуте ним добровільно і з того часу пройшло більше одного року, то суд вважає за можливе позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved