Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON],[INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач, будучи батьком дочки, народженої у шлюбі з позивачкою, злісно ухиляється від її утримання і виховання, не проявляє батьківського піклування, не турбується про здоровя, фізичний, духовний розвиток дитини, матеріально її не підтримує. Позивач в судове засідання не з"явилась, представник позивача в судове засідання не з"явився, направив до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з"явився, викликався належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився,причину своєї неявки суду не повідомив, заперечень стосовно позову не надав. Відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та за згоди позивачки. Суд вивчивши та дослядивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно пленума Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 " Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи вбачається що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про її народження серії [NUMBER] виданого 8 січня 2014 року виконавчим комітетом Грушківської сільської ради Ульяновського району Кіровоградсько області (а.с. 6). Відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, участі у виховання дитини не приймає, станом її здоров"я не цікавиться, матеріально не допомгає. Відповідно довідки з виконкому Грушківської сільської ради відповідач на території сільської ради не мешкає та вихованням доньки не займається (а.с.9-10). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки є доцільним та відповідає інтересам дитини. На підставі викладеного ст.ст. 150, 164 СК України, постанови Пленума ВС України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved