Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, зазначивши, що її батько - [PERSON], котрий помер [INFO] року, за життя був членом колгоспу «Победа» та його правонаступника - КСП «Світанок», однак [PERSON] не внесли до списку осіб, котрі мали право на отримання сертифікату на земельну частку (пай) у землях, які перебували в колективній власності КСП «Світанок». Таким чином, [PERSON] просила визнати за нею право на земельну частку (пай) у землях, які перебували в колективній власності КСП «Світанок», у межах Сиберізької сільської ради Ріпкинського району, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] Під час з"ясування фактичних обставин справи, представник позивача надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землях, які перебували в колективній власності КСП «Світанок», у межах Сиберізької сільської ради Ріпкинського району, в порядку спадкування за законом, після смерті матері - [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON], котра померла [INFO] року, за життя прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON], в тому числі право на земельну частку, яка перебувала в колективній власності сільськогосподарського підприємства. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені вимоги, пояснивши, що з вини відповідача і третіх осіб, а також посадових осіб КСП "Світанок", батько позивача не був включений до списку осіб, які мали право на отримання сертифіката на право на земельну частку (пай). В той же час, за законом [PERSON] мав право на отримання земельної частки, яка перебувала в колективній власності і це право, після смерті чоловіка, успадкувала його дружина [PERSON], котра померла [INFO] року. В свою чергу [PERSON], за законом, успадкувала все майно і майнові права, які належали її матері, оскільки до дня смерті спадкодавця здійснювала за нею постійний догляд, проживала і проживає в будинку, який належав батькам, а також зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після матері, отримавши свідоцтво про право власності на ? частини земельної ділянки, яка належала померлій. Представник відповідача - територіальної громади, в особі Сиберізької сільської ради, в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що списки членів КСП для отримання сертифікатів на земельну частку (пай), сільська рада не складала, сертифікати на земельну частку видавались Ріпкинською РДА на підставі рішення № 220 від 20.06.1996 року, а до проекту роздержавлення земель КСП «Світанок», погодженого Сиберізькою сільською радою в 1993 році, списки пайщиків не додавались. Крім того, згідно записів у книгах погосподарського обліку, [PERSON] в [ADDRESS], на день смерті батька не проживала. Після смерті матері, позивач, у рівних долях з іншою донькою - [PERSON], прийняла спадщину за заповітом. На день розгляду справи судом, розпайовані земельні ділянки колишнього КСП "Світанок", знаходяться поза межами населеного пункту та перебувають у віданні ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області. В судовому засіданні представники третіх осіб у вирішенні спору поклались на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. У відповідності до ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні сторони не оспорювали той факт, що [PERSON] доводиться донькою померлим [PERSON] та [PERSON] Судом також встановлено і сторони не оспорювали той факт, що позивач не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] Сторонами визнано, що батьки [PERSON], на день смерті [PERSON], проживали разом і вели спільне господарство. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом підтверджується, що [PERSON] успадкувала ? частину майна після смерті матері, а семе земельні ділянки на території Сиберізької сільської ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на праві приватної власності з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що інший спадкоємець за заповітом - [PERSON], успадкувала ? частину майна після [PERSON], а саме земельні ділянки на території Сиберізької сільської ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на праві приватної власності з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER]. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 3439/01-17 від 05.09.2016 року, вбачається, що спадкова справа після смерті батька позивача - [PERSON], не заводилась. Довідкою Сиберізької сільської № 226 від 18.08.2016 року, підтверджується, що [PERSON] на день смерті проживав і був зареєстрований спільно з дружиною - [PERSON] по [ADDRESS] З довідки Сиберізької сільської ради № 226 від 18.08.2016 року, вбачається, що матір позивача - [PERSON], на день своєї смерті [INFO] року, одноособово була зареєстрована [ADDRESS]. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що станом на [INFO] року, тобто на день смерті [PERSON], спадкоємцями останнього за законом, являлись дружина померлого - [PERSON] та дві його доньки - [PERSON] і [PERSON] Як дружина померлого, так і його доньки до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, не звертались. Таким чином, єдиною особою, яка в порядку ст.549 ЦК УРСР, могла успадкувати майно та майнові права померлого, була його дружина, котра проживала разом зі спадкодавцем як на день смерті останнього, так і упродовж 6 місяців, з дня відкриття спадщини. Згідно п.1 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР, діючого на день смерті [PERSON], спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він упродовж 6 місяців з дня її відкриття, вступив в управління або володіння спадковим майном. Як слідує з пояснень представника позивача, матір [PERSON] прийняла спадщину після батька, вступивши у володіння та користування майном і майновими правами померлого, в тому числі і правом на земельну частку (пай). Разом з цим, представник позивача не довела цих суттєвих для справи обставин, належними і допустимими засобами доказування. Єдиною причиною, через яку [PERSON] звернулась до суду з позовом через свого представника, являється той факт, що [PERSON] не було внесено до списків для отримання сертифікату на земельну частку (пай) у землях, які перебували в колективній власності КСП «Світанок». Виникнення у [PERSON] права на земельну частку (пай), залежить від доведеності того факту, що її батько був членом КСП «Світанок» та мав парво на отримання земельної частки (паю). В той же час, позивач та її представник, не просили суд встановити відповідний факт. Таким чином, позивач та її представник не довели тих обставин, на які вони посилались, як на підставу своїх вимог. Суд не може вважати належним доказом прийняття спадщини, у виді права на земельну частку, довідку Сиберізької сільської ради від 29.06.2006 року № 148, видану [PERSON] для надання в управління Пенсійного фонду. Із вказаного документа вбачається те, що на день смерті матері позивача, [PERSON] проживала спільно з матір"ю, без реєстрації. Ця довідка видавалась позивачеві для отримання допомоги на поховання, а також недоотриманої [PERSON] пенсії. Крім того, суд вважає за необхідне вказати на недобросовісність представника позивача, яка звертаючись до суду, від імені свого довірителя, в порушення ч.3 ст.27 ЦПК України, приєднала до позовної заяви копію паспорта, з відміткою про реєстрацію [PERSON] в с.Сиберіж, що не відповідає дійсності. Зокрема, серія та номер паспорта, сторінка якого з відміткою про реєстрацію [PERSON] в с.Сибереж, не відповідають серії та номеру паспорта позивача. Представник позивача, звертаючись в інтересах [PERSON], із запитами до підприємств, установ та організацій, посилалась на Закон України "Про адвокатуру" та, відповідно, свій процесуальний статус, незважаючи на те, що дія її ліцензії на право зайняття адвокатською діяльністю, зупинена 17.07.2015 року. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed