Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просила в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути на її користь з [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля WOLKSVAGEN CADDI, 2007 року випуску, колір червоний, - в сумі 100000 грн.,а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на сплату судового збору в сумі 1000 грн., витрати на правничу допомогу. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що з 11 вересня 2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірваний рішенням Бердичівського міськрайсуду від 14.03.2018 року. За час спільного проживання, за спільні кошти, вони з чоловіком придбали автомобіль WOLKSVAGEN CADDI, 2007 року випуску, колір червоний, по довіреності від 04.06.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Вовк Г.А. Право власності на автомобіль було зареєстровано 27.10.2017 року сервісним центром 1842 на ім`я [PERSON] , що є спільним майном подружжя. З листопада 2017 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, він забрав автомобіль і постійно ним користувався. Як їй стало відомо, відповідач вчинив відчуження автомобіля іншій особі згідно договору купівлі-продажу, посвідченого територіальним сервісним центром (ТСЦ) 0545 м.Хмільник Вінницької області 04.01.2019 року. Продаж вчинено за 200000 грн.. Спірний транспортний засіб є спільним сумісним майном подружжя, яке підлягає поділу в рівних частках. У зв`язку з фактичною відсутністю вказаного майна на даний час з відповідача підлягає стягненню наїї користь грошова компенсація вартості 1/2 частки у вказаному майні. Згідно договору купівлі-продажу від 04.01.2019 року продаж спірного автомобіля вчинено за 200000 грн.. Отже, розмір її частки відповідно грошової компенсації становить 100000 грн., яку відповідач повинен сплатити на її користь. Ухвалою суду від 27.03.2019 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 26.04.2019 року відповідач надав відзив на позов в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, при цьому зазначив, що автомобіль придбав за власні кошти, оскільки питання про розірвання шлюбу та розподіл спільного майно стояло ще задовго до купівлі спірного автомобіля. Так як позивачка, діючи від імені формального власника транспортного засобу [PERSON] на підставі довіреності, уклала договір комісії № 1095 від 22.08.2017 року з ТОВ "Автоплюс К", в свою чергу він придбав вказаний автомобіль за свої особисті кошти в сумі 36750 грн., відповідно до договору купівлі- продажу транспортного засобу №6332/17/001/1095 від 22.08.2017 у комісіонера ТОВ "Автоплюс К", після чого зареєстрував право власності на вказаний автомобіль за собою. Таким чином, він, фактично діючи за згодою позивачки, розрахувався з нею за її частку у вартості спільного майна подружжя, тому спірний автомобіль, у відповідності до ст. 57 СК України перестав бути спільною сумісною власністю подружжя. 17.05.2019 року позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що автомобіль WOLKSVAGEN CADDI, 2007 року випуску, колір червоний був придбаний ними у шлюбі у [PERSON] за 12000 доларів США. Розрахунок з продавцем було проведено повністю, після чого він надав довіреність на право розпорядження цим автомобілем на неї та її чоловіка. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Вовк Г.А. 04.06.2012 року. На підставі цієї довіреності відповідач весь час користувався транспортним засобом, але власником автомобіля був [PERSON] .. Оскільки довіреність від 04.06.2012 року була видана на них обох, вони з відповідачем не мали можливості оформити договір купівлі-продажу один на одного. Місце перебування [PERSON] не було відомо. За таких обставин, за допомогою знайомих вони звернулися до ТОВ «Автоплюс К», щоб вчинити договір купівлі-продажу автомобіля на відповідача та зареєструвати за ним право власності. Звісно, що ніяких розрахунків між ними не проводилося, ніяких грошей відповідач їй за автомобіль не сплачував. Договір купівлі-продажу був вчинений формально. Про це свідчить те, що цей договір укладений між ними як подружжям під час шлюбу, ціна автомобіля в сумі 36750 грн. не відповідає його дійсній вартості є занадто малою, а оплата за послуги ТОВ «Автоплюс К» в розмірі 50 грн. є «символічною». Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Юрченко І.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак його представник - адвокат Пилипчук В.О., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши позивача та його представника, а також пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] . перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). У шлюбі в сторін [INFO] народилась донька - [PERSON] (а.с.9) Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10) За час спільного проживання сторони придбали автомобільWOLKSVAGEN CADDI, 2007 року випуску, колір червоний, по довіреності від 04.06.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Вовк Г.А. (а.с.59) Право власності на автомобіль було зареєстровано 27.10.2017 року сервісним центром 1842 на ім`я [PERSON] (а.с.13). Оскільки автомобіль WOLKSVAGEN CADDI, 2007 року випуску був придбаний в період шлюбу сторін за спільні кошти, тому є спільним майном подружжя. З листопада 2017 року сторони припинили шлюбні відносини, відповідач забрав автомобіль і постійно ним користувався. Після припинення шлюбних відносин відповідач без відома та згоди позивача розпорядився спільним майном, здійснивши його відчуження автомобіля іншій особі згідно договору купівлі-продажу , посвідченого територіальним сервісним центром (ТСЦ) 0545 м. Хмільник Вінницької області 04.01.2019 року. Продаж автомобіля вчинено за 200000 грн.. (а.с.81) Відповідач [PERSON] заперечує проти заявлених позовних вимог, мотивуючи тим, що спірний автомобіль був поділений сторонами задовго до розірвання шлюбу, що він розрахувався з позивачкою , сплативши їй 36750 грн. При цьому, відповідач посилається на договір комісії № 1095 від 22.08.2017 року, укладений між позивачкою та ТОВ «Автоплюс К», згідно якого комісіонер продав [PERSON] спірний автомобіль згідно договору купівлі-продажу № 6332/17/001/1095 від 22.08.2017 року (а.с.65-67). Факт укладення договору комісії № 1095 та договору купівлі-продажу № 6332/17/001/1095 від 22.08.2017 року позивач не заперечує. Проте, ці договори були укладені формально з метою оформлення права власності на спірний автомобіль за відповідачем. Про це свідчить той факт що договір укладений між сторонами як подружжям під час шлюбу, ціна автомобіля в сумі 36750 грн. не відповідає його дійсній вартості, є заниженою, а оплата за послуги ТОВ «Автоплюс К» в розмірі 50 грн. є «символічною». Зазначені обставини також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Правовідносини , що склалися між сторонами, врегульовані главою 8 Сімейного кодексу України. Згідно зі статтями 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, зв винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до положень статті 63, 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою іншого подружжя. У статті 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22); вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (пункти 23, 24); у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України. Частки майна дружини та чоловіка є' рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Шлюбний договір між сторонами не укладався. Домовленості про поділ майна не досягнуто. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Відчужуючи майно, відповідач діяв недобросовісно, на власний розсуд, без згоди позивачки, не в інтересах сім`ї, привласнив кошти від реалізації автомобіля. Спірний транспортний засіб є спільним сумісним майном подружжя, яке підлягає поділу в рівних частках. У зв`язку з фактичною відсутністю вказаного майна на даний час з відповідача підлягає стягненню на користь позивача грошова компенсація вартості 1/2 частки у вказаному майні. Згідно договору купівлі-продажу від 04.01.2019 року продаж спірного автомобіля вчинено за 200000 грн. Проти даної оцінки майна позивач не заперечує. Відповідач іншої вартості майна суду не надав, отже, розмір частки і відповідно грошової компенсації позивача становить 100000 грн.. Суд не можде взяти до уваги твердження представника відповідача про те, що спірний автомобіль є власністю відповідача [PERSON] з огляду на зазначені вище обставини, а також те, що договір купівлі-продажу № 6332/17/001/1095 від 22.08.2017 був укладений в період шлюбу сторін, відповідач не довів, що автомобіль був придбавний за його особисті кошти та не надав відповідних доказів . Вимогу про визнання спірного майна його особистим майном не ставив. Відповідно до приписів ч.2 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. ( ч.5 ст. 81 ЦПК ) Доказування не може грунтуватися на припущеннях.( ч.6 ст. 81 ЦПК ). Таким чином з урахуванням всіх обставин справи суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за 1/2 частку вартості автомобіля WOLKSVAGEN CADDI 2007 року випуску, в сумі 100000 ( сто тисяч) гривень . Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розгляду справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов вирішено на користь позивача, тому понесені нею судові витрати стягуються на її користь з відповідача урозмірі 1000грн судового збору та 3500 грн за надання правничої допомоги відповідно до наданого розрахунку.

Outcome: approved