Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що протягом останніх трьох років подружнє життя між ними поступово погіршилося, у зв"язку з тим, що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, внаслідок чого між ними часто виникають сварки та непорозуміння, що негативно впливають на виховання їхніх дітей. Відповідач залишив сім"ю та поклав обов"язок утримання їхньої сім"ї лише на неї, що приносить їй та їхнім дітям лише негативні емоції, душевні страждання та значні фінансові витрати. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і зовсім не підтримують подружніх відносин, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними не відбулося і є неможливим, а тому вона просить суд розірвати їх шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що 16 липня 2003 року у виконкомі Біщенської сільської ради, Бережанського району, Тернопільської області вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей : син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею. Протягом останніх трьох років подружнє життя між ними поступово погіршилося, у зв"язку з тим, що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, внаслідок чого між ними часто виникають сварки та непорозуміння, що негативно впливають на виховання їхніх дітей. Відповідач залишив сім"ю та поклав обов"язок утримання їхньої сім"ї лише на неї, що приносить їй та їхнім дітям лише негативні емоції, душевні страждання та значні фінансові витрати. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і зовсім не підтримують подружніх відносин, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними в наданий судом строк для примирення не відбулося і є неможливим, а тому вона просить суд розірвати їх шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнає та проти його задоволення не заперечує, оскільки дійсно подружнє життя між ними не складається, примирення між ними є неможливе, у зв"язку з чим подальше перебування в шлюбі є недоцільним. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2003 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу Серії [NUMBER] видане 16 липня 2003 року, виконкомом Біщенської сільської ради, Бережанського району, Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народилася двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим 18.03.2004 року Біщенською сільською радою, Бережанського району, Тернопільської області та дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим 18.08.2011 року виконкомом Бцщенської сільської ради, Бережанського району, Тернопільської області, які проживають разом із позивачкою та фактично перебувають на її повному матеріальному утриманні. Крім цього судом встановлено, що протягом останніх трьох років подружнє життя між сторонами поступово погіршилося, у зв"язку з тим, що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, внаслідок чого між ними часто виникають сварки та непорозуміння, що негативно впливають на виховання їхніх дітей. Відповідач залишив сім"ю та поклав обов"язок утримання їхньої сім"ї лише на позивачку, що приносить їй та їхнім дітям лише негативні емоції, душевні страждання та значні фінансові витрати. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і зовсім не підтримують подружніх відносин, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними в наданий судом двох місячний строк не відбулося і є неможливим, а тому суд вважає, що перебування у даному шлюбі може перешкодити сторонам у реалізації їхніх інтересів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved