Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] третя особа відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів . Просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину з урахуванням індексації, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 18 липня 2003 року, він та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому у Радухівській сільській раді Рівненського району Рівненської області, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 4. Від подружнього життя в них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Згідно даного рішення малолітніх дітей було залишено на вихованні матері. З часу розірвання шлюбу їхні стосунки фактично було припинено. Вони проживають окремо, діти проживають з ним. Спорів стосовно міста проживання дітей не було, відповідач не заперечувала, що діти будуть проживати з ним. Весь цей час відповідач життям дітей не цікавилася, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Між ним і дітьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дочка [PERSON] навчається у 8 класі Новожуківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, а син [PERSON] у 7 класі даного навчального закладу. Характеризуються з позитивної сторони. Матір участі в цій сфері життя дітей не приймає. Ці обставини підтверджуються Характеристиками на дітей, які видані директором Новожуківської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів. На 05.03.2018 р. [PERSON] Рівненським районним судом Рівненської області притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України . 24 жовтня 2017 року відповідачка була оголошена у розшук. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Заробітна плата, яку він отримує не дає йому можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвитку творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвитку обдарувань. Відповідач ухиляється від утримання дитини, її виховання, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до частини першої ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Це, зокрема, виявилося у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання дитини, а також у тому, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні. Відповідач офіційно ніде не працевлаштована. Як йому відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки, сина немає. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача адвокат Гвяздовський А.І. підтримали позов в межах його доводів. Просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, підтримала поданий до суду письмовий відзив та просила відмовити [PERSON] в задоволенні позову. На заперечення позовних вимог посилається на те, що рішенням Рівненського міського суду від 22 вересня 2011 року розірвано шлюб між нею та позивачем, а малолітніх дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON] залишено на її вихованні. Діти до травня 2013 року проживали разом з нею у [ADDRESS]. У дошкільному віці вони відвідували дошкільний навчальний заклад ясла-садок № 55 «Котигорошко» у м. Рівному по вул. Шухевича,28. Потім діти навчалися у Рівненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 28 Рівненської міської ради, яка розташована по вул. Євгена Коновальця, 19. У травні 2013 року вона з дітьми переїхала на проживання до своїх батьків у с. Шостаків Рівненського району. З 1 вересня 2013 року діти пішли на навчання до Новожуківської середньої школи, оскільки в с. Шостаків не має школи. Частину наявних у неї грошових коштів вона витрачала на шкільні потреби дітей, а саме, на шкільну форму, підручники, посібники, додаткові спеціальні зошити тощо. Вона виховувала та матеріально, по мірі своїх можливостей, утримувала дітей, вживала можливих заходів для забезпечення їх усім необхідним. Діти постійно проживають у її батьків у с. Шостаків. Інколи позивач забирав дітей до себе. Останні півроку діти стали частіше перебувати у позивача - він забирає їх сам. Вони перебувають у нього на вихідних у вільний від служби в пенітенціарній державній установі час, як правило на 2-3 дні. У своїй позовній заяві позивач неправдиво зазначає, що вона нібито не переймається дітьми, не телефонує їм, не спілкується , не приймає участь у їх вихованні. Насправді вона постійно ходила до дітей на «перший та «останній дзвоник», відвідувала батьківські збори, спілкувалась з їх класними керівниками. Допомагала коштами Новожуківській середній школі на проведення ремонту та інші заходи. Твердження позивача, що діти проживають з ним не відповідає дійсності та спростовується довідкою Радухівської сільської ради Рівненського району від 14 грудня 2017 року за № 1172/02-13/17, згідно якої до складу сім'ї [PERSON] входить його батько [PERSON] та мати [PERSON] Представник відповідачки- адвокат Ващишин О.П. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідачки та просить задовольнити його позов в повному обсязі виходячи з наступного. Всі доводи Відповідача про те, що вона піклується про своїх дітей, займається їхнім захованням спростовуються наступними документами. 1.Довідкою виданою Радухівською сільською радою від 24 липня 2018 року № 395/02-13/18 згідно якої встановлено, що [PERSON], 1982 року -народження, дійсно зареєстрований в [ADDRESS], у такому складі сім'ї: дочка - [PERSON], [INFO] (проживає без реєстрації); син - [PERSON], [INFO] (проживає без реєстрації); батько - [PERSON], 1963 р.н.; мати - [PERSON], 1964 р.н. 2. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з якого свідчить, що «Заявник разом : своїми двома дітьми проживає у великому газифікованому будинку з комунальними зручностями та гарним ремонтом зовні та в середині. Діти проживають разом з батьками без реєстрації. Мати дітей [PERSON], (дружина заявника), не зареєстрована і не проживає в даному будинку. Будинок належить батькам заявника. Під час обстеження матер.побут.умов проживання сім'ї повністю встановлено, що [PERSON],(мати дітей), дійсно не проживає разом з ними, дітей не виховує, нічим не допомагає, про що свідчать сусіди, місце проживання її не відомо. Діти проживають з батьком та навчаються в Новожуківський ЗОШ. Діти охайні виховані доглянуті. Умови проживання дітей добрі. Комісією встановлено, що дітям з батьком краще». 3. Рішенням виконавчого комітету Радухівської сільської ради від 25 липня 2018 року № 37 згідно якого виконавчий комітет Радухівської сільської ради вирішив: «1. Доцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] 2.Контроль за виконанням даного рішення залишаю за собою». 4. Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав від 25.07.2018 року № 1 виконавчого комітету Радухівської сільської ради. 5. Листом сільського голови Верхівської сільської ради від 26.06.2018 року № 230/02- 11/18 відповідно до якого [PERSON] 1985 року народження в [ADDRESS] не зареєстрована і не проживає. Крім того, зазначив, що відповідно до ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року у справі № 570/3349/16-к кримінальні провадження № 1201618010000837 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та матеріали кримінального провадження № 1201518010000916 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України об'єднані в одне провадження та [PERSON] оголошено в розшук. Відповідно до ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року у справі № 570/3349/16-к до [PERSON] застосовувався привід в судове засідання. Згідно ухвали Рівненського районного суд Рівненської області від 24 жовтня 2017 року у справі № 570/3349/16-к [PERSON] було оголошено в розшук. 20 квітня 2018 року Рівненським районним судом Рівненської області під головуванням судді Коробова С.О. було поставлено та проголошено вирок у справі № 570/3349/16-к, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 29.08.2018 р., яким [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. У своїй ухвалі колегія суддів зазначила: «Крім того, колегія суддів дає оцінку і характеристику [PERSON] характеризується посередньо, ніде не працює, власного житлового будинку та особистого селянського господарства не має, в громадському житті участі не приймає (т. 2 а.с.45а), а також пояснення її матері (т. 1 а.с. 23) яка пояснила, що за дітьми та онуками дочки доглядає самостійно, купує їм продукти харчування та одяг й у період «загулів» дочки, які бувають досить часто й тривають довго, дочка за дітьми не дивиться, участі у їх вихованні не приймає. Наведене спростовує доводи обвинуваченої, наведені у апеляційній скарзі щодо її позитивної характеристики та наявності стійких соціальних зв'язків, зокрема: догляду за жінкою похилого віку і вихованні двох неповнолітніх дітей». З оглянутих заперечень на відповідь на відзив вбачається, що відповідач не погоджується з доводами позивача. Вважає, що у відповіді на відзив позивач не спростував її заперечення проти позову. Вказала, що вона та її діти зареєстровані у [ADDRESS]. Згідно довідки виконкому Радухівської сільської ради Рівненського району від 14 грудня 2017 року № 1172/02-13/17 [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS], у складі сім'ї: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. У зазначеній довідці відсутні будь-які відомості про дітей [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації відповідача, оскільки вони проживали з нею в будинку її батьків в с. Шостаків, а їздили у загальноосвітню школу, яка знаходиться в с. Новожуків. У відповіді на відзив позивач уже посилається на довідку Радухівської сільської ради Рівненського району від 24 липня 2018 року за № 395/02-13/18 згідно якої, окрім його батьків, до складу сім'ї входять: дочка [PERSON] та син [PERSON], які проживають без реєстрації. Але, по-перше, довідки за таким вихідним номером не існує, є довідка за № 595/02-13/18. По-друге, у довідку про склад сім'ї вносяться наступні дані, зокрема: ПІБ усіх хто входить у склад сім'ї, їх родинні стосунки із власником, співвласником чи наймачем, дата народження, номер та серія паспорта або ж свідоцтва про народження. Для оформлення довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи необхідно надати оригінали свідоцтва про народження неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 23 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, працівник органу реєстрації в день звернення особи або її представника оформляє і видає довідку про реєстрацію місця проживання/перебування дітям до 16 років та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, за формами згідно з додатками 13 або 14 відповідно. Проте Радехівський сільський голова [PERSON] (яка приходиться рідною тіткою позивача [PERSON]) видала таку довідку, попри те, що оригінали паспорта доньки [PERSON] та свідоцтва про народження сина [PERSON] знаходяться у батьків [PERSON] в с. Шостаків Рівненського району. З Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеним 24.07.2018 р. в Радехівській сільській раді вона категорично не погоджується. Вона ніколи не була зареєстрована і не проживала з позивачем в будинку [ADDRESS]. Зазначення в Акті про нібито її ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей не відповідає дійсності та не спростовуються показами сусідів, прізвища яких навіть не названо. Всупереч вимог наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2004 № 95 Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] був затверджений Радехівським сільським головою. І, навпаки, Акт не підписаний уповноваженим представником сім'ї - самим позивачем. В Акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відсутні відомості з приводу додержання прав її дітей на те, щоб бути вислуханими посадовими особами з питань, що стосуються їх особисто, а також питань сім'ї. У дітей навіть не запитали їх думку при вирішенні спору про позбавлення її батьківських прав. Крім того, позивачем до відповіді на відзив долучено витяги судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень, які не є належними та допустимими доказами. Представник органу опіки та піклування Пяна О.В. підтримала висновок та вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] За клопотанням відповідачки у справі допитані свідки [PERSON], [PERSON] За клопотанням відповідачки судом надавалося доручення органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації щодо проведення бесіди з неповнолітніми дітьми сторін. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], актовий запис № 2353, зареєстрований відділом РАГС м.Рівне , та [PERSON], [INFO], актовий запис № 1840, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.11-12). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO] , залишено на вихованні матері [PERSON] (а.с.126). Довідкою № 1172/02-13/17 від 14.12.2017 р. р. підтверджується, що [PERSON] зеєстрований в [ADDRESS] у складі сім'ї : батько- [PERSON], 1963 р.н., мати- [PERSON] , 1964 р.н. (а.с.18). З довідки № 74 від 13.12.2017 року, виданої ДУ «Городищенська ВК ( № 96) вбачається, що [PERSON] офіційно працевлаштований та займає посаду мол.інспектор ( з озброєння та спец.засобів).(а.с.10). З характеристики на [PERSON], виданої «Городищенською виправною колонією» (№ 96) вбачається, що за місцем роботи, характеризується позитивно. (а.с.9). Згідно характеристик на [PERSON], 2003 р.н. та [PERSON], 2006 р.н., виданими 26.10.2017 р. Новожуківською ЗОШ І-Ш ступенів Рівненської районної ради Рівненської області вбачається, що належну увагу вихованню та навчанню [PERSON] приділяють тато та бабуся (зі сторони мами), які підтримують зв'язок зі школою та класним керівником. Щодо навчання сина [PERSON], з боку батьків більше цікавості щодо навчання та виховання виявляє батько.(а.с.14-15). Довідкою виданою Радухівською сільською радою від 24 липня 2018 року № 595/02-13/18 згідно підтверджується, що [PERSON], 1982 року -народження, дійсно зареєстрований в [ADDRESS], у такому складі сім'ї: дочка - [PERSON], [INFO] (проживає без реєстрації); син - [PERSON], [INFO] (проживає без реєстрації); батько - [PERSON], 1963 р.н.; мати - [PERSON], 1964 р.н. (а.с.54). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], № 596/02-13/18 від 24.07.2018р. вбачається, що заявник разом зі своїми двома дітьми проживає у великому газифікованому будинку з комунальними зручностями та гарним ремонтом зовні та в середині. Діти проживають разом з батьком без реєстрації. Мати дітей [PERSON], (дружина заявника), не зареєстрована і не проживає в даному будинку. Будинок належить батькам заявника. Під час обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї повністю встановлено, що [PERSON],(мати дітей), дійсно не проживає разом з ними, дітей не виховує, нічим не допомагає, про що свідчать сусіди, місце проживання її не відомо. Діти проживають з батьком та навчаються в Новожуківський ЗОШ. Діти охайні виховані доглянуті. Умови проживання дітей добрі. Комісією встановлено, що дітям з батьком краще.(а.с.53). Згідно висновку № 1 від 25.07.2018 р. Радухівської сільської ради вбачається, що виконавчий комітет Радухівської сільської ради вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.50). Рішенням виконавчого комітету Радухівської сільської ради від 25 липня 2018 року № 37 вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.51) Як встановлено судом, ні висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, ні рішення зовсім не вмотивовані. Відповідно до листа сільського голови Верхівської сільської ради від 26.06.2018 року № 230/02- 11/18, [PERSON] 1985 року народження в [ADDRESS] не зареєстрована і не проживає.(а.с.52). З довідки, виданої [PERSON] , мешканці [ADDRESS], Верхівською сільською радою Рівненського району Рівненської області № 881/02-13/18 від 19.09.2018 р. вбачається, що склад її сім'ї такий: [PERSON], мати 1964 р.н. - проживає постійно без реєстрації, [PERSON], батько, 1960 р.н. - проживає постійно без реєстрації, [PERSON] дочка, 2003 р.н. - проживає постійно без реєстрації, [PERSON], син, 2006 р.н. - проживає постійно без реєстрації. (а.с.187). Як встановлено судом, неповнолітні [PERSON] , 2003 р.н., [PERSON], син, 2006 р.н. зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.117-118) Окрім того, судом встановлено, що вироком Рівненського районного суду від 20 квітня 2018 року у справі № 570/3349/16-к, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 29.08.2018 р., [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.(а.с.175-179). Ухвалами Рівненського районного суду від 20.12.2016р. , 24.10.2017р. [PERSON] була оголошена у розшук у зв"язку з неявкою до суду за викликами. (а.с.181-182). Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] з серпня 2017р. не проживала з дітьми, діти були на вихованні та утриманні її матері [PERSON] в с.Шостаків Рівненського району, з дітьми підтримувала зв"язок лише по телефону. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] яка є матір'ю відповідачки суду показала, що у 2013 році відповідачка з дітьми переїхали проживати до неї в с.Шостаків Рівненського району. У квітні 2018р., після засудження [PERSON] [PERSON] забрав дітей проживати до себе в [ADDRESS], де діти проживають і по даний час та відвідують місцеву школу. З серпня 2017р. по квітень 2018р. дочка проживала з іншим чоловіком, іноді зустрічала її в м.Рівне на базарі, Показала, що відповідачка цікавилася дітьми та передавала гроші на утримання дітей. Свідок [PERSON] суду показала, що відповідачка та її діти [PERSON] і [PERSON] з кінця 2013 року проживали у батьків [PERSON] в с.Шостаків Рівненського району. Заслухані в судовому засіданні члени комісії - сілький голова [PERSON], яка приходиться рідною тіткою позивачу, [PERSON] підтвердили, що за зверненням [PERSON] з приводу позбавлення його колишньої дружини батьківських прав, проводили обстеження матеріально-побутових умов проживання його та його неповнолітніх дітей, яка була проведена у відсутність дітей, спілкування з дітьми не проводилося та їх думка не встановлювалася щодо позбавлення матері батьківських прав. Встановили, що діти проживають з батьком в будинку його батьків. Діти відвідують місцеву школу, характеризуються позитивно, доглянуті. За дорученням суду, 15.09.2019 р. головним спеціалістом служби у справах дітей Рівненської райдержадміністоації Шах Н.І. була проведена бесіда з неповнолітніми [PERSON], [PERSON]. В ході бесіди встановлено, що вже понад рік діти проживають з батьком. Донька [PERSON] пояснила, що коли вони проживали з мамою, мама часто була п"[PERSON], вчиняла сварки та дебоші. Їхнім вихованням та утриманням займалася бабуся (по лінії матері) та батько. Коли мама була у тверезому стані, то доглядала та дбала про них. Водночас діти повідомили, що їм добре та комфортно проживати з татом та вони не заперечують проти позбавлення мами батьківських прав. (а.с.219). В судовому засіданні не надано доказів та судом не встановлено виключних та надзвичайних обставин, які б свідчили про недобросовісність матері та її умисне ухилення від виконання батьківських обов"язків. Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За змістом позовної заяви підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав є її ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав»(далі - Постанова), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-Хіі від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Конвенції держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як передбачено статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Судом не встановлено, що позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] необхідне в якнайкращих інтересах дітей. Позивач не довів суду, що спілкування відповідача з дітьми в подальшому може призвести по порушень прав та інтересів останніх. В судовому засіданні позивачем не надано та судом не здобуто доказів, що відповідач грубо нехтувала своїми батьківськими обов"язками, не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дітей, навпаки, матеріалами справи підтверджено, що відповідачка належним чином виконувала свої обов"язки матері, оскільки діти виховані, слухняні. Так, судом встановлено, що має місце негативна поведінка матері у суспільстві, проте це не вплинуло негативно на свідомість дітей. Залишення дітей без її піклування мало місце один раз, при цьому діти залишалися проживати з матір"ю відповідачки, та були доглянуті. Окрім того, відповідачка у судовому засіданні підтвердила, що категорично заперечила проти позбавлення її батьківських прав чим підтвердила свій інтерес до дітей. За таких обставин, суд не вбачає підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо неповнолітніх дітей вважаючи, що позбавлення батьківських прав не відповідає інтересам дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відтак, суд прийшов до висновку, що [PERSON] слід попередити про необхідність зміни ставлення до виховання дітей: доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та покласти на відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків щодо неповнолітніх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1 860 грн., з 1 липня - 1 944 грн., з 1 грудня - 2 027 грн. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових Відповідно до ч.З статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.І ст.184 СК України). Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Згідно з ч.3 ст. 181 СК, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено судом, неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають разом з батьком [PERSON], у зв'язку з чим та з врахуванням положень СК виникло право на стягнення аліментів на утримання дітей. Оцінивши достовірно встановлені докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачка [PERSON] добровільно не надає коштів на утримання дітей, тому аліменти підлягають до стягнення за рішенням суду в твердій грошовій сумі . Враховуючи встановлені по справі обставини, з метою забезпечення прав дітей на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі по 1013 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05.03.2018 року до досягнення дітьми повноліття, що є не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму на дітей, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним, виходячи з віку дітей та положень ЗУ "Про державний бюджет на 2019 рік". Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 05.03.2018 р. по 05.04.2018 р. - допустити до негайного виконання. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету. На підставі вищевикладеного, ст. 164, 180-184,191 СК України,

Outcome: partial