Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідачки суми заборгованості за спожиту електроенергію. В позові зазначив, що [PERSON] є споживачем електроенергії за адресою [ADDRESS] на підставі договору на постачання електроенергії від 26.09.2013 року, за вказаною адресою на її ім"я відкрито особистий рахунок споживача [NUMBER]. Станом на 27.02.2015 року відповідачка має заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 795,27 грн. Оскільки заборгованість відповідачка у добровільному порядку сплатити відмовляється, позивач просить стягнути суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на безпідставність вимоги щодо сплати судових витрат за неотримання попередження про утворення боргу. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання зобов"язань по оплаті за спожиту електроенергію, що регулюються ст.714 ЦК України, Правилами користування електричною енергією для населення (далі Правила або ПКЕЕН), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до п.3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником. Відповідно до п.п.19,20,21,22,27 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюється за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Порядок та форма оплати спожитої електричної енергії визначається у договорі. У разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного в договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем електроенергії в будинку [ADDRESS], яку постачає за вказаною адресою ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» в особі філії Снігурівського району на підставі договору № 1454 від 17.10.2013 року про користування електричною енергію (далі-Договір). Як вбачається з вказаного договору за відповідачкою рахується особовий рахунок споживача електроенергії [NUMBER]. За вказаною адресою відповідачка зареєстрована (а.с.5) та проживає, що нею не заперечується. Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та Правил. Згідно п.12 Договору плата за спожиту протягом розрахункового періоду (календарного місяця) електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо розрахунки проводяться по розрахунковим книжкам. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Як вбачається з наданої позивачем особової картки по рахунку [NUMBER] станом на день пред"явлення до суду позову позивачем, тобто станом на 27.02.2015 року заборгованість відповідачки за спожиту електроенергію становила 795,27 грн (а.с.3), яка виникла у період з листопада 2014 року. Відповідачка представила суду квитанцію від 13 березня 2015 року про оплату за електроенергію на суму 1418, 59 грн., у судовому засіданні ствердила, що погасила наявний борг за цією квитанцією, тобто вчинила дії щодо визнання нею наявної заборгованості перед позивачем. За вказаним суд визнає, що позовні вимоги позивача були обґрунтовані, що підтверджується діями відповідачки про сплату заборгованості, яку вона остаточно сплатила на час ухвалення рішення. Оскільки на час ухвалення рішення, заборгованість у відповідача по сплаті за спожиту електроенергію відсутня, то в задоволенні позову позивачеві у цій частині слід відмовити. Разом з тим, позивач просив про стягнення судового збору, який він сплатив при подачі позовної заяви до суду за платіжним дорученням №81 від 24.02.2015 року у сумі 243,60 грн. (а.с.1). Оскільки відповідачка сплатила заборговану суму 13 березня 2015 року, тобто вже після пред"явлення позову до суду, який було пред"явлено 27 лютого 2015 року, вимоги позивача в цій частині обґрунтовані і витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у розумінні ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Відсутність попередження відповідачки про утворення заборгованості не являється обов"язковою умовою для стягнення наявного боргу в судовому порядку, й на розподіл судових витрат між сторонами за обґрунтованості пред"явлених позовних вимог, які задоволені відповідачем після пред"явлення позову до суду, не впливає. За такого, позов підлягає до задоволення частково, лише в частині стягнення судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved