Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок перейшло до них після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (батька та чоловіка позивачів). При підготовці для видачі їм свідоцтв про право на спадщину та про право власності на частку подружжя, від приватного нотаріуса Середи Н.І. стало відомо про наявність заборони відчуження належного їм житлового будинку. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 листопада 2017 року, обтяження за реєстраційним номером 3480715 внесено до реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна 19.07.2006 року Снігурівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення БМУ № 24 від 24.05.1968 року. При цьому, власником будинку на який накладено заборону відчуження зазначено [PERSON] , який жодного відношення до спадкового будинку не мав і не має, ніколи в ньому не проживав і не був його власником. Вважають, що невірне внесення заборони відчуження на належне їм майно зумовлено зміною нумерації будинків з "№\~23" на "№\~27" за вказаною адресою. Снігурівською державною нотаріальною конторою відмовлено у знятті заборони та посвідчення договору відчуження належного їм будинку, з посиланням на відсутність повідомлення кредитора про погашення позики та припиненням БМУ № 24 як юридичної особи. Вважають відмову відповідача незаконною, оскільки заборона стосується іншого будинку, власником якого є інші особи, які не мають жодного відношення до будинку, що їм належить. Існуюча заборона відчуження нерухомого майна перешкоджає їм вільно розпоряджатися належним майном. На підставі викладеного, позивачі просять зняти заборону на відчуження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , внесену Снігурівською державною нотаріальною конторою 19.07.2006 року за номером 3480715 на підставі повідомлення БМУ № 24 від 24.05.1968 року. В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач [PERSON] , [PERSON] та представник позивачки [PERSON] - [PERSON] подали суду заяви, в яких просили справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Завідувач Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. також надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у відсутність представника відповідача, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що за життя батьку та чоловіку позивачів у справі [PERSON] виконкомом Снігурівської міської ради депутатів трудящих на підставі договору № 20 від 02 червня 1965 року, посвідченого Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 22 червня 1965 року за реєстровим № 1113, була надана земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно, за адресою по [ADDRESS] (ка.с.13-14). Закінчений будівництвом житловий будинок вже за адресою по [ADDRESS] , на підставі вище вказаного договору був зареєстрований Снігурівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 06 грудня 2011 року в реєстровій книзі за № 19и, номер запису 2291, реєстраційний номер 35394354 (а.с.15). [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцями після його смерті є позивачі донька [PERSON] та дружина [PERSON] 14 лютого 2018 року приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Середою Н.І. після смерті [PERSON] видані позивачам [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідними частками господарських та побутових будівель та споруд, який розташований за адресою по [ADDRESS] ; та [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою по [ADDRESS] (так зазначено у правовстановлюючих документах), що належав померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 22.06.1965 року за реєстровим № 1113, зареєстрованого в Снігурівській філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 06 грудня 2011 року в реєстрову книгу за № 19и, номер запису 2291, реєстраційний номер 35394354 (а.с.6, 8). Право власності на нерухоме майно за позивачами у рівних частках на праві спільної часткової власності також 14 лютого 2018 року зареєстровано приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Середою Н.І. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 113990221 та №\~113988947, сформовані 14 лютого 2018 року (а.с.7, 9). За звернення позивачки [PERSON] до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з метою посвідчення договору купівлі-продажу належної їй 1/2 частки вище вказаного житлового будинку, постановою нотаріуса від 04 березня 2021 року їй відмовлено у прийнятті документів для посвідчення вказаного договору, у зв"язку з виявленням обтяження у виді заборони відчуження об"єкта нерухомого майна (а.с.5). Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 103490254 сформованої 13 листопада 2017 року, вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] , накладено обтяження, а саме заборону відчуження об"єкта нерухомого майна (архівний запис). Реєстраційний номер обтяження 3480715 зареєстровано 19 липня 2006 року реєстратором Снігурівською державною нотаріальною конторою, 57303, Миколаївська область, м.Снігурівка, вул.Суворова, 106, на підставі повідомлення б/н від 24 травня 1968 року БМУ № 24. Особа, майно якої обтяжено: [PERSON] (а.с.12). Також, відповідачем надано Витяг з реєстру Снігурівської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон на будівлі за 1959 рік (у паперовій формі), а саме сторінки 73 за порядковим № 14, що стосується накладення обтяження (а.с.64-66). Позивачі вказують, що невірне внесення заборони відчуження на належне їм майно у 2006 році, зумовлено зміною нумерації будинків, яка відбулася на той час. Крім того, гр. [PERSON] ніколи не проживав у спірному житловому будинку і не був його власником. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За правилами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. З досліджених судом правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на частку подружжя, вбачається що спірний житловий будинок значиться за [ADDRESS] . Начальником архівного відділу Снігурівської райдержадміністрації Ященко Л.М. 06.12.2011 за №119-3.7/С надано повідомлення, що в рішеннях виконкому Снігурівської міської ради за період з 1984 року по 2004 рік відомостей про зміну адреси будинку по [ADDRESS] на [ADDRESS] немає (а.с.34). Разом з тим, рішенням виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області від 22 грудня 2017 року №\~159 "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету міської ради від 27.02.2013 року № 22 "Про підтвердження перенумерації житлового будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS] ", внесено зміни в резолютивну частину рішення виконавчого комітету міської ради від 27.02.2013 року № 22 "Про підтвердження перенумерації житлового будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS] " та підтверджено перенумерацію житлового будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS] , який належить [PERSON] , з 04.08.1987 року (а.с.31,32). З дослідженої судом інвентарної справи №3245 на будинок [ADDRESS] , розпочатої в липні 1973 року, власником нерухомого майна вбачається лише [PERSON] , та після його смерті позивачі [PERSON] та [PERSON] . Згідно записів в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] , відсутні будь-які записи відносно гр. [PERSON] (а.с.16-21). Також, судом була досліджена інвентарна справа № 3571 на будинок [ADDRESS] , та встановлено що власниками вказаного будинку значаться лише [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, при розгляді справи судом встановлено, що рішенням виконкому Снігурівської міської ради депутатів трудящих № 47 від 29.03.1968 року гр. [PERSON] , як працівнику БМУ-25 "Миколаївводбуд" надавався довгостроковий кредит на житлове індивідуальне будівництво (а.с.40). На запит суду, начальником Снігурівської філії Миколаївського МБТІ Волосатовою Н.І. 18.03.2021 р. надано інвентарну справу житлового будинку [ADDRESS] , з якої вбачається що гр. [PERSON] відповідно до договору дарування від 29 березня 1974 року прийняв у дар від [PERSON] жилий будинок незакінчений будівництвом з 37% виконаних робіт по [ADDRESS] . В наступному, 10 березня 1981 року виконавчим комітетом Снігурівської міської ради народних депутатів розглянуто заяву [PERSON] про продаж недобудованого будинку вже за [ADDRESS] , а також вказано "колишній № 27", термін будівництва якого сплинув в серпні 1966 року та рішенням виконкому від 10 березня 1981 року № 72 "Про продаж недобуваного домобудівництва по [ADDRESS] " продовжено строк будівництва житлового будинку по [ADDRESS] " до 01 жовтня 1981 року та дозволено [PERSON] продати недобудований будинок по [ADDRESS] . 30 березня 1981 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу продав житловий будинок незакінчений будівництвом - 87% виконаних робіт по [ADDRESS] гр. [PERSON] . Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2012 року право власності на вказаний житловий будинок визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . Дослідивши докази суд встановив, що дійсно мала місце перенумерація будиків з [ADDRESS] на [ADDRESS] , та з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що на житловий будинок [ADDRESS] , застосовано заборону відчуження, позичальником за борговими зобов"язаннями у зв"язку з якими накладено обтяження позивачі не є, з часу внесення повідомлення нотаріусу про накладення обтяження пройшло більше 50 років. Обтяження нерухомого майна позбавляє позивачів можливості вільно розпоряджатись нерухомим майном та порушує їх права як власників. Таким чином, позовні вимоги позивачів обґрунтовані та підлягають задоволенню. На прохання позивачів суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved