Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. З позову [PERSON] вбачається, що 01.10.2009 року, відповідач [PERSON], за письмовою розпискою позичила у [PERSON] 25000 доларів США, які зобов"язалася повернути до 01.10.2012 року. 30.09.2012 року нею була написана інша розписка в якій [PERSON] зобов"язалася повернути борг до 01.10.2014 року. Однак, свого зобов"язання відповідач не виконала і гроші позивачу не повернула. У зв"язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом до суду в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за позикою, що на час складання та подання позовної заяви становить 647950 грн.00 коп., згідно офіційного курсу валют, а також: 304792 грн.05 коп. - інфляційних втрат за весь час прострочення, 104595,10 грн. - три проценти річних від простроченої суми виконання боргового зобов"язання та 679868 грн.19 коп. проценти від суми позики,а всього 1737205 грн. 34 коп. В судове засідання сторони не з'явились від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутність позов визнала. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг 25000 доларів США які зобов'язалася повернути останньому до 01.10.2012 року, що підтверджується борговою розпискою (а.с.10). У зв"язку з скрутним матеріальним становищем [PERSON] іншою розпискою зобов'язалася повернути [PERSON] борг до 01.10.2014 року та відсотки за весь період несвоєчасного поверненя боргу ( а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст.1046 ЦК України). Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК). Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов"язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору складають умови /пункти/ взаємно визначені сторонами і погоджені ними, і умови, що є обов'язковими у відповідності до актів цивільного законодавства. Таким чином законом встановлено, що обов"язковим для виконання є ті умови-пункти договору, що взаємно обумовлені та погоджені сторонами та умови, що є обов"язковими для виконання у відповідності до актів цивільного законодавства. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідач умови договору порушила і станом на день подачі даної позовної заяви заборгувала позивачу: суму позики з урахуванням інфляційних витрат за користування коштами - 679868 грн.19 коп. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов,язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України /ст. 1050 ЦК України/. А у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індекса інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми. Самі договори позики позичальник (відповідач) не оспорював і не оспорює, в установленому законом порядку договори позики недійсними не визнані. З урахуванням викладеного, положень ст. 59 ЦПК України, передача коштів позивачем саме в борг відповідачу підтверджується укладеним договором позики. Як вбачається із матеріалів справи, 01.09.2009 року відповідач [PERSON], за письмовою розпискою отримала від позивача у позику гроші в сумі 25000 доларів США, які зобов"язалася повернути йому 01.10.2014 року (а.с.10,11). Однак, свого зобов»язання відповідач не виконала і вказану суму грошей, позивачеві не повернула. Оскільки відповідач не виконав свого зобов"язання за письмовим договором позики, що підтверджуються, відповідними та належними доказами, то суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача суму боргу за даним договором, яка на час складання та пред"явлення позову відповідно до офіційного курсу валют, складає 647950 грн.00 коп., а також 304792 грн.05 коп. - інфляційних втрат за весь час прострочення та 104595,10 грн. - три проценти річних від простроченої суми виконання боргового зобов"язання,та 679868 грн.19 коп. проценти від суми позики,а всього 1737205 грн.34 коп. (а.с.5-8). Таким чином, законом вказана можливість підтвердження своїх доводів про повернення боргу - позики при наявності письмової угоди тільки письмовими доказами, з отриманням суми боргу з урахуванням встановленого індекса інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню то суд приймає до уваги, як доказ наданий розрахунок позивача щодо заборгованості по договору позики за яким сума позики з урахуванням інфляційних витрат за користування коштами становить - 1737205 грн.34 коп. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved