Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у зв′язку з ДТП, просив про стягнення з відповідача на його користь 9 742.74 грн. в рахунок збитків, завданих пошкодженням ТЗ, 900,00 грн. - витрат, пов»язаних з визначенням розміру матеріального збитку та витрати на оплату правової допомоги в сумі 1 500,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 17.12.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Шевроле», д\\н [NUMBER], який належить позивачу на праві власності та автомобілем [NUMBER], яким під час ДТП керував відповідач [PERSON] Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року винним у даній ДТП визнано відповідача [PERSON], який порушив вимоги п. 2.3.Б, 10.1, 10.3 ПДР України. В результаті дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «Хюндай», що належить відповідачу [PERSON] був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який на праві власності належить позивачу. Відповідач [PERSON] відповідно до поліса №АІ/3758913 застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу «Хюндай», д/н [NUMBER] в ПАТ «СК «Україна». Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження №53/03/15 від 16.03.2015 року вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП становить 9 742.74 грн. За визначення матеріального збитку позивачем було сплачено 900,00 грн. Просив також про стягнення з відповідача на його користь витрат, що були ним понесені на оплату правової допомоги. В судовому засіданні представник позивача подав до суду письмову заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 53) та залучення в якості співвідповідача по справі ПАТ «СК Україна», просив про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 4 000 грн. в рахунок моральної шкоди, про стягнення з відповідача ПАТ «СК «Україна» на користь позивача 9 742 грн. 74 коп. страхового відшкодування, 900,00 грн. витрат, пов»язаних з визначенням розміру матеріального збитку, а також про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача витрат на оплату правової допомоги в розмірі 1 500,00 грн. В останнє судове засідання представник позивача не з»явився, надіславши письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в повному обсязі виконав вимоги Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких наступного дня після дорожньо-транспортної пригоди повідомив про це свою страхову компанію, а тому вважає, що матеріальні збитки, що були спричинені автомобілю позивача повинна відшкодувати СК «Україна». Щодо позовних вимог про стягнення з нього моральної шкоди, то просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що не вважає, що спричинив своїми діями моральної шкоди позивачу, а також розмір правової допомоги не підтверджується жодним документом. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна» в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як було встановлено при розгляді справи, 17.12.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Шевроле», д\\н [NUMBER], який належить позивачу на праві власності та автомобілем [NUMBER], яким під час ДТП керував відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою виданою ВДАІ Деснянського ГУМВС України в м. Києві (а.с. 8). Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року винним у даній ДТП визнано відповідача [PERSON], який порушив вимоги п. 2.3.Б, 10.1, 10.3 ПДР України. (а.с. 7). В результаті дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «Хюндай», що належить відповідачу [PERSON] був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який на праві власності належить позивачу. Відповідач [PERSON] відповідно до поліса №АІ/3758913 застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу «Хюндай», д/н [NUMBER] в ПАТ «СК «Україна» (а.с. 61). Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження №53/03/15 від 16.03.2015 року вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП становить 9 742.74 грн. (а.с. 12-17). За визначення матеріального збитку позивачем було сплачено 900,00 грн., що підтверджується копією товарного чеку від 06.03.2015 року (а.с. 27). Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідач [PERSON] 18.12.2014 року повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 17.12.2014 року (а.с. 54). Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до положень ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це, зокрема, шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За приписами ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] було вчасно повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону №1961-ІУ обов»язку з»ясовується судом першої інстанції, у зв»язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Така правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4. Таким чином, відповідно до законодавства України, ПАТ «СК Україна» повинно відшкодувати позивачу 9 742 грн. 74 коп. матеріального збитку, а також 900,00 грн., що були сплачені позивачем на проведення авто товарознавчого дослідження, яким було визначено матеріальні збитки, що були отримані транспортним засобом позивача при ДТП. Що стосується вимог позову про стягнення моральної шкоди то судом було встановлено наступне. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. З урахуванням всіх встановлених обставин справи, суд вважає доведеним позивачем заподіяння йому моральної шкоди, оскільки вважає, що внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, позивач пережив нервовий стрес. Крім того, через неможливість користування автомобілем та продовження активного громадського життя, були порушені нормальні життєві зв'язки позивача, ускладнено вирішення багатьох побутових проблем. Враховуючи викладені обставини, характер скоєного відповідачем правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань позивача, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Вирішуючи вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 1500 грн., з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов"язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік", ст.ст. 56, 79 ЦПК України, суд вважає їх обґрунтованими та заснованими на вимогах закону, що регулюють дані правовідносини, а тому такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем на підтвердження цих вимог надано договір про надання юридичних послуг від 03.07.2015 року, платіжний документ про оплату ним вказаних коштів, детальний розрахунок витрачених нормогодин, пов"язаних із наданням правової допомоги представником позивача, як фахівцем в галузі права тощо, що мотивований ним в позовній заяві. За таких обставин вимоги про стягнення витрат на правову допомогу також підлягають задоволенню. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги позивача, якого звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду то відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial