Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 09.02.2008 року у розмірі 24926,13 грн., а також судового збору та витрат, пов"язаних з викликом відповідача через оголошення в пресі. Мотивуючи тим, що 09.02.2008 року між банком і [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов"язання перед відповідачем виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобов"язання належним чином не виконав, порушив умови договору. Рішенням Житомирського районного суду від 06.06.2008 року [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 30.07.2008 року [PERSON] визнано опікуном на [PERSON]. І станом на 03.09.2013 року за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі - 24926,13 грн.. В судове засідання представник позивача не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що 09.02.2008 року між банком і [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом( а.с.5-9). Банк свої зобов"язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, даний факт сторони не оспорюють. Відповідач свої зобов"язання належним чином не виконав, чим порушив умови договору. І станом на 03.09.2013 року за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі - 24926,13 грн., яка складається з наступного: - 3000 грн. - заборгованість за кредитом; - 13129,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7133,31 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1163,15 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості( а.с.16-19). Такими діями [PERSON] порушив умови договору. Дане порушення є істотним, оскільки внаслідок завданої відповідачем шкоди, позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України) зобов"язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі, та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит, та сплатити проценти. Рішенням Житомирського районного суду від 06.06.2008 року [PERSON] визнано недієздатним(а.с.35). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 30.07.2008 року [PERSON] визнано опікуном [PERSON]( а.с.29). Відповідно до ст. 55 Цивільного Кодексу України( далі ЦК України), опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров"я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов"язки. У відповідності до ст. 67 ЦК України, опікун зобов"язаний вжити заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 71 ЦК України зазначено, що опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна. Доказів припинення опіки, а також доказів про визнання даного кредитного договору недійсним в судовому засіданні не здобуто. Підстав для застосування строків позовної давності не вбачається з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, для застосування позовної давності необхідна заява відповідача. Однак у матеріалах справи відсутні підтвердження того, що відповідачем зроблено заяву про застосування позовної давності. Вирішуючи спір та посилаючись на п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд неправильно застосував пункт 7 ч. 11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, та зробив помилковий висновок про можливість застосування позовної давності без заяви сторони, не врахував, що це положення стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямоване на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-126цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. За таких умов позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом і заборгованості по комісії за користуванням кредитом з відповідача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки з заявами про зменшення розміру пені (неустойки) він до суду не звертався. Також підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 249,26 грн., понесення якого підтверджено документально( а.с.1). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved