Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

22 липня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що ним було розроблено та втілено ідею щодо створення комп`ютерної програми-застосунку «[INFO]» (далі - Застосунок). Шляхом звернення до спеціалістів - програміста, маркетолога, дизайнера та адміністратора, позивачем було розроблено застосунок «[INFO]» та 27 серпня 2016 направлено його до продажу в App Store. Але 08 березня 2018 року програму було заблоковано та зупинено його продаж у зв`язку зі скаргою [PERSON] , який заявив, що є автором даного застосунку. Позивач звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про подання заяви на реєстрацію авторських прав щодо даного застосунку. Але йому стало відомо, що [PERSON] ще 23.01.2018 подав заявки до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та станом на 25.01.2018 були прийняті відповідні рішення про видачу свідоцтв про реєстрацію авторського права. Окрім того, Позивачу стало відомо, що 27.07.2018 [PERSON] також отримав свідоцтво про реєстрацію авторського права на комп`ютерну програму-застосунок [INFO] та виклав програму у вільний доступ до App Store під назвою [INFO]. З огляду на зазначене, позивач просить суд визнати право на комп`ютерну програму-застосунок «[INFO]» за первинним автором [PERSON] та заборонити дії, що порушують авторське право і суміжні права [PERSON] на комп`ютерну програму-застосунок «[INFO]» з боку [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 10 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі, та визначено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідача [PERSON] надійшли пояснення, у яких він просив розглядати справу без його участі. [PERSON] повідомив, що між ним та позивачем [PERSON] було досягнуто домовленостей стосовно застосунку «[INFO]», що після вкладення перших грошових коштів на рекламну кампанію, а також інших витрат, яких потребує застосунок задля його підготовки до продажу на AppStore, [PERSON] буде мати відсоток від подальшого прибутку застосунку. У березні 2018 року йому стало відомо про те, що застосунок було заблоковано у зв`язку зі скаргою [PERSON] . Щодо авторства [PERSON] на даний застосунок йому відомо нічого не було. Коли [PERSON] звернувся до [PERSON] за поясненнями йому стало відомо, що [PERSON] мав доступ до ключового коду застосунку та незаконно їм заволодів. У зв`язку з чим [PERSON] вирішив отримати свідоцтво про реєстрацію авторського права на комп`ютерну програму "[INFO]". [PERSON] не заперечує, що [PERSON] є автором даного застосунку, але зауважив, що є вигодонабувачем. [PERSON] надав [PERSON] доступ до публічного ресурсу GitHub, а також до Google диску, на якому зберігається дизайн застосунку. Такий доступ йому був наданий [PERSON] , оскільки він є інвестором програми. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. Впродовж з 2013 року була здійснена розробка програмного забезпечення, яка 27 серпня 2016 року була вперше оприлюднена, як комп`ютерна програма-застосунок "[INFO]" (далі іменується "[INFO]"), що підтверджується даними аналітичної платформи App Store Connect з особистого кабінету розробника "[INFO]", шляхом її розміщення позивачем у магазині мобільних додатків App Store, де вона пропонувалась, і широко розповсюджувалась, для користувачів мобільних телефонів iPhone і планшетів iPad, і де для цього, відповідно, була створена веб-сторінка "[INFO]". "[INFO]" використовувалась позивачем від вказаної дати опублікування шляхом її продажів через додаток App Store включно по 08 березня 2018 року, оскільки вказану програму було видалено службою підтримки App Store за скаргою [PERSON] №АРР91406 з магазину мобільних додатків App Store. Позивач звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про подання заяви на реєстрацію авторських прав щодо даного застосунку. Але йому стало відомо, що [PERSON] ще 23.01.2018 подав заявки до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та станом на 25.01.2018 були прийняті відповідні рішення про видачу свідоцтв: № [NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір Комп`ютерна програма «Застосунок «[INFO]»; №[NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір Збірка творів з ілюстраціями «веб-сайт «[INFO]»; №[NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір Літературний твір «веб-сайт «[INFO]»; №[NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір Збірка творів «[INFO]»; №[NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір Літературно-письмовий твір публіцистичного характеру з ілюстраціями «Застосовна програма «[INFO]». Окрім того, Позивачу стало відомо, що 27.07.2018 [PERSON] , який є інвестором проекту, також отримав свідоцтво про реєстрацію авторського права на комп`ютерну програму-застосунок [INFO] та виклав програму у вільний доступ до App Store під назвою [INFO]. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст. 52 ч. 2 п. «а» Закону України «Про авторське право і суміжні права». Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 54 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. У шостому абзаці ст. 1 Закону зазначається наступне: "комп`ютерна програма - набір інструкцій у вигляді слів, цифр, кодів, схем, символів чи у будь-якому іншому вигляді, виражених у формі, придатній для зчитування комп`ютером, які приводять його у дію для досягнення певної мети або результату (це поняття охоплює як операційну систему, так і прикладну програму, виражені у вихідному або об`єктному кодах);". Там же, у ст. 18 "Авторське право на комп`ютерні програми", щодо охорони прав на комп`ютерні програми, зазначається таке: "Комп`ютерні програми охороняються як літературні твори. Така охорона поширюється на комп`ютерні програми незалежно від способу чи форми їх вираження." У відповідності до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Положеннями ч. 2 ст. 11 цього ж Закону встановлено, що авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства), як це встановлено ч. 1 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Згідно з п. 10) ч. 1 ст. 8 цього Закону і п. 1) ч. 1 ст. 433 ЦК України до об`єктів авторського права належить фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії. Статтею 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та ст. 435 ЦК України передбачено, що первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. За приписами ст. 14 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автор має право вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору, якщо це практично можливо, а також вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі і репутації автора. Суд дійшов висновку, що [PERSON] є автором "[INFO]", що підтверджується наступним. У 2013 році у [PERSON] виникла ідея щодо створення інвестиційної компанії. Так, він звернувся до дизайнера для отримання фірмового стилю компанії, назву якої він створив самостійно. На той момент це була назва [INFO]. 12 листопада 2013 року він направив електронний лист на адресу дизайнера [INFO] від якого отримав у відповідь 17 листопада 2013 року макет фірмового стилю, що підтверджується скріншотами листування [PERSON] та [PERSON] З 2015 року [PERSON] розпочав активну діяльність щодо втілення своєї ідеї, зокрема розпочав розробку сайту та 03.04.2015 звернувся до дизайнера [INFO] за розробкою макетів сайту. Також з 19 квітня 2015 року він звернувся до розробника сайту за електронною адресою [INFO] , який 22 травня 2015 року надіслав вихідний документ сайту, який наразі і залишається практично у такому ж вигляді. Чим доводиться той факт, що першочерговий сайт був виконаний за ідеями та замовленням [PERSON] . Той факт, що сплата за розробку дизайну застосунку [PERSON] здійснювалась саме за рахунок [PERSON] підтверджується випискою на загальну суму 38 770 гривень. 31 травня 2015 року [PERSON] направив [PERSON] листа щодо отримання домену для розташування сайту за адресою [INFO] , який прив`язав даний домен до своєї електронної пошти [INFO] . Між [PERSON] та [PERSON] договір не надавався, обов`язок передачі майнових прав на предмет спору документально не підтверджено. Суд прийшов до висновку, що прив`язування домену до власної електронної пошти не є підставою для визнання авторства, оскільки є лише формальною дією та у розумінні Закону України «Про авторське право і суміжні права» не вважається результатом інтелектуальної, творчої діяльності. Окрім того, зазначена дія [PERSON] стосується сайту [INFO], а не застосунку, який взагалі був створений окремо від сайту. Також той факт, що розробка комп`ютерної програми-застосунку «[INFO]» була здійснена у результаті діяльності та фінансової участі лише [PERSON] підтверджується наступним. У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до програміста - [PERSON] , який здійснив розробку програмного забезпечення, яке замовив [PERSON] . Вказане підтверджується договором про створення за замовленням і використанням комп`ютерної програми від 05.05.2018, в якому зазначено, що договір розповсюджується на правовідносини, що виникли з серпня 2016 року. Окрім того, в матеріалах справи наявні докази оплати [PERSON] саме від [PERSON] , що підтверджується чеком від 07.03.2016 №0431-7703-7622-0221, від 15.09.2016 №0623-6762-6707-0777, від 19.02.2017 №Р24А95247306775302521047, від 08.08.2017 №Р24АР24А269763335А73264, від 26.10.2017 №Р24АР24А311173392А94716, від 30.10.2017 №Р24А95247306793715881800, від 29.11.2017 №1063-6234-7103-0208, від 05.04.2018 №1219-6897-8285-0007 на загальну суму 12 856 гривень. 27 серпня 2016 року програма була вперше оприлюднена, як комп`ютерна програма-застосунок "[INFO]", що підтверджується даними аналітичної платформи App Store Connect з особистого кабінету розробника "[INFO]", шляхом її розміщення [PERSON] у магазині мобільних додатків App Store, де вона пропонується, і широко розповсюджується, для користувачів мобільних телефонів iPhone і планшетів iPad, і де для цього, відповідно, створена веб-сторінка "[INFO]" (наразі не доступна, до 08.03.2018 була доступна за посиланням [INFO]. Автором "[INFO]" у магазині мобільних додатків App Store зазначено [PERSON], що підтверджується скріншотом з App Store. За даними аналітичної платформи App Store Connect, "[INFO]" користувалась попитом та мала високий рівень відвідування, адже у період з 27 серпня 2016 року по 08 березня 2018 року кількість переглядів "[INFO]" склала 1 128 983 (один мільйон сто двадцять вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят три). 18-19 лютого 2017 року ключова частина програмного коду "[INFO]" була опублікована в персональному репозиторії Позивача, на публічному ресурсі GitHub за посиланням: [INFO], що підтверджується скріншотом веб-сторінки [INFO]. Окрім того, база даних програми, в якій в тому числі зберігаються облікові записи користувачів додатка [INFO], зберігається на аккаунті, що належить [PERSON] на сервісі [INFO], який виконує функцію back-end додатка [INFO]. Вихідний дизайн логотипів і всіх сторінок додатку зберігається у [PERSON] і належить [PERSON] . З серпня 2016 року [PERSON] оплачував діяльність маркетолога [PERSON] , який здійснював маркетинговий план з вересня 2016 по березень 2018 року щодо розкрутки застосунку [INFO], що підтверджується договором про проведення рекламної кампанії між [PERSON] та [PERSON] від 15.09.2016. Адміністрування застосунку з 06.02.2017 року здійснювалось [PERSON] , про що було укладено договори про надання послуг адміністратора комп`ютерної програми від 06.02.2017 та від 08.09.2016 між [PERSON] та [PERSON] . Від [PERSON] . [PERSON] отримав грошові кошти за свою роботу. Аккаунт розробника додатку зареєстровано в App Store на [PERSON] і прив`язаний до пошти, яка належить [PERSON] [INFO]. Оплата з реклами комп`ютерного застосунку «[INFO]» у apple.com регулярно здійснювалась з персональної банківської карти, яка належить [PERSON] , що підтверджується виписками за номером транзакції №26099447077, за номером транзакції №26209007927, за номером транзакції №26289633844, за номером транзакції №26453331782, за номером транзакції №26450166152, за номером транзакції №26543129434, за номером транзакції №26642657667 , № 26898675148 , № 26988977168 , № 27092055855 , № 27244540946 , № 27287812161 . У пункті 31 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що розміщення творів у мережі Інтернет у вигляді, доступному для публічного використання, є поданням творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів із будь-якого місця й у будь-який час за їх власним вибором. Свідченням безперервного активного використання "[INFO]" [PERSON] за період з 27 серпня 2016 року по 08 березня 2018 року є також статистичні дані аналітичної платформи App Store Connect щодо кількості розповсюджених копій "[INFO]" магазином мобільних додатків App Store третім особам, тобто користувачам мобільних телефонів iPhone і планшентів iPad, що становить 10 584. Відповідно до статистичних даних, розміщених на ресурсі [INFO] , найбільшим попитом "[INFO]" користується у Сполучених Штатах Америки (розповсюджено 5,66 тис. копій), Південній Кореї (750 копій), В`єтнамі (359 копій), Франції (141 копія), Канаді (75 копій), що вказує на те, що "[INFO]" відомий у всьому світі. Оприлюднення і широке використання "[INFO]" також засвідчує і наявність посилань з інших інтернет ресурсів, що відображається у множині посилань на застосунок "[INFO]" в мережі інтернет. При цьому, підтвердженням авторського права [PERSON] на "[INFO]", є вказівки як автора даного застосунку і його ім`я, яке до видалення програми службою підтримки App Store було зазначене на веб-сторінці застосунку "[INFO]" в інформаційному полі "Developer" про розробника застосунку. Окрім того, свідченням факту оприлюднення (існування в інтернет-мережі), розробленого [PERSON] застосунку "[INFO]", є множина інших публікацій, що, зокрема, наявні на сторінках ряду веб-сайтів за наступними гіперпосиланнями: [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] Також свідченням активного використання "[INFO]" є велика кількість оцінок та коментарів на сторінці застосунку, відповіді на які надавались з персонального кабінету розробника застосунку App Store Connect [PERSON] та через форму зворотного зв`язку на сайті [INFO], яка була прив`язана до електронної пошти, що належить Позивачу, що підтверджується скріншотами. Відповідно до висновку експертного дослідження № 34 від 01.02.2019, проведеного патентним повіреним України [PERSON] встановлено наступне: 1. Свідоцтво України про реєстрацію авторського права на твір "Комп`ютерна програма "Застосунок "[INFO]" № [NUMBER] від 25.01.2018 р., підтвердженням авторського прав [PERSON] на цей твір жодним чином не являється. 2. Комп`ютерна програма "Застосунок "[INFO]", на яку видане Свідоцтво України про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] від 25.01.2018, суттєвими частинами програмного коду, тотожне із частинами вихідного тексту програмного забезпечення, що його, під назвою "Програмний код застосунку "[INFO]", створив, і опублікував, на інтернет-ресурсі Github, та використовує у господарському обігу [PERSON] , і ці тотожні частини можуть використовуватися самостійно, та розглядається як твір і охоронятися, відповідно до Закону України "Про авторське право і суміжні права" 3. Використання [PERSON] у господарському обігу, як повністю так і частково, програмного коду застосунку "[INFO]", у його текстовому змісті, що опублікований [PERSON] на інтернет-ресурсі Github, порушенням особистих немайнових та майнових прав власності [PERSON] не являється. 4. Заявлення [PERSON] Комп`ютерної програми "Застосунка "[INFO]" своїм власним творінням, і видача йому Міністерства економічного розвитку і торгівлі Свідоцтва України про реєстрацію твору за № [NUMBER] від 25.01.2018 р., є порушенням авторського права [PERSON] . 5. Видача [PERSON] , за № [NUMBER] від 25.01.2018 р., Свідоцтва України про реєстрацію авторського права на твір "Програмний код застосунку "[INFO]", є порушенням авторського права та суміжних прав [PERSON] . Відповідно до Висновку комп`ютерно-технічного дослідження № 048 від «18» червня 2018, здійсненого [PERSON] , директором ТОВ фірми «Універсал-центр», встановлено наступне: Згідно з змісту компакт-диску «Svidotstvo №76290» наявний файл «[INFO]», який має дату створення як 23.01.2018 12:22, але в складі коду з файлу присутні посилання на авторські права від 2016 року - «[INFO]», які ниякими даними не підтвержено, окрім наявних ремарків. Тобто дата створення [PERSON] раніше за [PERSON] не підтверджена. Програмні файли, назва яких співпадає, має переважно тотожній зміст коду з схожим функціональним призначенням - детальніше див. порівняльну таблицю № 1-35, але на інтернет-ресурсі Github підбірка файлів дозволяє виконати локальний «тестовий» запуск проекту [INFO], а з підбірки файлів компакт-диску «Svidotstvo №76290» цього виконати неможливо. Тобто, програма, на яку [PERSON] отримав право власності є ключовою частиною застосунку, що належить [PERSON] (оскільки програма [PERSON] повністю охоплюється програмою [PERSON] , але програма [PERSON] є допрацьованою та доповненою версією, в той час як програма [PERSON] навіть не запускається). Фахівцем встановлено, що дані, які знаходяться на компакт-диску, який є додатком до свідоцтва про реєстрацію [PERSON] авторського права на твір № [NUMBER] , не є комп`ютерною програмою. Стосовно відсутності авторських прав на застосунок «[INFO]» [PERSON] суд зазначає наступне. [PERSON] одержав від Установи Свідоцтво про реєстрацію авторського права на "[INFO]", без будь-якого підтвердження його ( [PERSON] ) авторських прав на цю програму та без публікації відомостей про будь-яке конкретне її призначення, і, таким чином вказане Свідоцтво, підтвердженням авторських прав [PERSON] на цей твір не являється. Як наводиться у згадуваному положенні частини першої ст. 435 ЦК України, де зазначено, що "Первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства)." Разом з тим, як засвідчено у самій Заяві [PERSON] на реєстрацію твору "Комп`ютерна програма "Застосунок "[INFO]", цю свою Заяву він подав до Установи 13.01.2018 р. (вказівка [PERSON] у пункті 5 Заяви, що твір ним начебто створений 01.06.2016 р., за відсутності будь-якого підтвердження, взята до уваги бути не може), і, як встановлено у висновку комп`ютерно-технічного дослідження № 048 від 18.06.2018 р. "дату та час створення програмних файлів на інтернет-ресурсі Github зафіксовано як 18-19 лютого 2017 року" (вказані файли розміщені у персональному репозиторії [PERSON] на відповідній веб-сторінці інтернет-ресурсу Github, за гіперпосиланням [INFO]). Отже, дата створення програмного застосунку "[INFO]", автором якого, від початку, вказується [PERSON] , є майже на рік більш ранньою, від дати подання заявки на реєстрацію програмного застосунку із тотожною назвою [PERSON] . У своїй скарзі №APP91406 від 02.03.2018 до App Store [PERSON] зазначив, що йому належить доменне ім`я «[INFO]», який був зазначений як рекламний сайт застосунку, у зв`язку з чим він і є власником застосунку «[INFO]». Більше жодних доводів у скарзі [PERSON] не має. Отже, [PERSON] не має ніяких прав на застосунок «[INFO]», не маючи жодного доказу в підтвердження своїх авторських прав. Доступ до доменного імені рекламного сайту програми «[INFO]» не дає права вважати [PERSON] її правовласником і розробником програми, оскільки сайт є лише рекламним та не впливає на роботу застосунку «[INFO]». Більш того, наявність доменого імені у [PERSON] не доводить і право власності на сайт [INFO], який повністю створював лише [PERSON] . Стосовно відсутності авторських прав на застосунок «[INFO]» [PERSON] суд зазначає наступне. [PERSON] отримав свідоцтво про реєстрацію авторського права на комп`ютерну програму "[INFO]" №[NUMBER]. На підставі цього він розмістив для продажу у магазині App Store застосунок під назвою «[INFO]». Позивач зазначив, що [PERSON] є інвестором компанії, із яким були досягнуті домовленості щодо прибутку, але не щодо авторства в програмі. Авторство [PERSON] не підтверджується жодними доказами, окрім того відповідно до пояснень відповідача [PERSON] він є лише вигодонабувачем, а не автором даного застосунку. [PERSON] підтвердив, що мав доступ до публічного ресурсу GitHub [PERSON] , а також до Google диску, на якому зберігається дизайн застосунку. Такий доступ йому був наданий [PERSON] , оскільки [PERSON] був інвестором програми. Але наявність доступу до даних застосунку не є підставою для визнання авторства [PERSON] , оскільки він не вкладав інтелектуальної власності до проекту. Зважаючи на обставини та істотні докази, того, що Позивач одноособово вклав інтелектуальну власність у розробку застосунку, звертаючись та самостійно оплачуючи послуги спеціалістів, контролюючи його роботу та активно супроводжуючи його діяльність та якість надання послуг, суд дійшов висновку, що автором та власником застосунку «[INFO]» є [PERSON] . Стосовно позовних вимог позивача щодо заборони дій, що порушують авторське право і суміжні права [PERSON] на комп`ютерну програму-застосунок «[INFO]» з боку відповідачів суд зазначає наступне. Відповідно до пункту а) частини 1 статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належить виключне право на використання твору. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. У зв`язку з тим, що на підставі скарги [PERSON] , який на підставі свідоцтв про реєстрацію авторського права зазначив, що є автором застосунку «[INFO]», було обмежено можливість доступу користувачів до застосунку та можливості його продажу, суд дійшов висновку про порушення прав [PERSON] на використання власного твору. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1, 7, 8, 9, 50, 51, 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст. ст. 3, 16, 433-448 ЦК України, з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 за N 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав",

Outcome: approved