Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в листопаді 2018 року до Святошинського районного суду м. Києва із позовом, в якому просила визначити місце проживання дитини разом з матір`ю за її місцем проживання. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею у Дніпровському районі м. Києва, відвідує школу № 258 та курси англійської мови поруч з місцем проживання. Відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 36 841,51 грн., яку він погасив частково тільки після застосування державним виконавцем обмежень. Донька проживає разом зі своєю матір`ю, тобто нею та знаходиться на повному її утриманні, тому вона звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11.12.2018 відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач надав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на недостовірну інформацію, викладену в позові. Стверджує, що позивачка постійно створює умови, які перешкоджають відповідачу нарівні з позивачкою спілкуватись з дитиною, брати участь у її вихованні та навчанні. 30.07.2019 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Обгрунтовує тим, що він любить свою дитину, бажає постійно брати участь у її розвитку, в житті, освіті та вихованні, не має заборгованості по аліментам та кожного місяця надає дитині добровільно 200 грн. на кишенькові кошти, при перебуванні з ним дитина повністю забезпечена всім необхідним, він як батько покриває всі витрати. Позивач та представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. Зустрічну позовну заяву просили залишити без задоволення з підстав її необгрунтованості та недоведеності. Відповідач за первісним позовом, який має зворотній статус за зустрічним у судовому засіданні позовні вимоги по первісному позову заперечував, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву, в якій просив здійснити судовий розгляд без присутності представника служби та прийняти рішення з урахуваням інтересів дитини та чинного законодавства України, позов [PERSON] та висновок Органу опіки та піклування підтримують в повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву, в якій просив здійснити судовий розгляд без присутності представника служби. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 01.11.1997 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.06.2017 розірвано. Відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб від 13.12.2018 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно характеристики від 26.10.2018 року [PERSON] , [INFO] , навчається в СЗШ № 258 за адресою: [ADDRESS] з першого класу, мама приділяє багато уваги навчанню та вихованню доньки, постійно цікавиться її успіхами та досягненнями, завжди відвідує батьківські збори, підтримує і навчає свою дитину моральним цінностям. Згідно довідки від 01.11.2018 року [PERSON] навчається на курсах англійської мови за адресою: м. Київ, б-р Перова, 48-а. Згідно довідки КП «Керуюча компанія обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 31.10.2018 року [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Зареєстроване місце проживання [PERSON] з 14.01.2016 року: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 22.01.2019. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.09.2017 року [PERSON] належить на праві власності садовий будинок [ADDRESS] . Відповідно до витягу з розпорядження № 587 від 30.10.2017 року визначено участь батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у формі спілкування з малолітньою донькою перші та треті вихідні місяця з 16-00 год. П`ятниці до 20-00 неділі, щосереди з 16-00 год. до 20-00 год., весняні канікули з батьком, осінні канікули з матір`ю [PERSON] , зимові канікули: парні роки перша половина з матір`ю, друга половина з батьком, літні канікули порівну між батьками. Постановою державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 15.05.2018 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частки доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В рамках виконавчого провадження № 56376237 стягнення з [PERSON] аліментів державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві були винесені постанови про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання та у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобом. Станом на 08.08.2018 року заборгованість [PERSON] по аліментам становить 36 841,51 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 08.08.2018 року. Згідно висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини від 30.05.2019 року Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Станом на 26.07.2019 року заборгованість [PERSON] по аліментам відсутня, що підтверджується довідкою державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 26.07.2019 року. В матеріалах справи наявна інформація про проведену роботу з неповнолітньою та батьками психолога Центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді від 11.10.2017 року та зазначені рекомендаційні висновки. В матеріалах справи також наявні висновки Святошинського УП ГУ НП в м. Києві про звернення [PERSON] та [PERSON] до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві. Згідно акту обстеження умов проживання від 23.07.2019 року за адресою: [ADDRESS] , для дитини виділена окрема кімната, в якій є ліжко, письмовий стіл, тумба для зберігання одягу. У судовому засіданні за клопотанням відповідача була допитана під присягою у якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що знайома з [PERSON] , влітку вона бачила дитину і відповідача разом, вони гарно проводили час, відпочивали, спілкувалися, з чого вона зрозуміла що у батька з дитиною гарний контакт, проте на запитання представника позивача вказаний свідок зазначила, що не знає де і ким працює [PERSON] , як і де він зареєстрований. Чи знайома свідок із матір"ю дитини та чи обізнана вона про відносини матері з дитиною, свідок зазначила, що не знайома з позивачкою, що вперше бачить її наразі у судовому засіданні. Допитаний у якості свідка сам відповідач [PERSON] , за його клопотанням, суду пояснив, що позивачка [PERSON] при дитині агресивна, коли донька знаходиться з ним. Він не може налагодити контакт з дитиною, бо на неї впливає її матір. Донька відчуває себе невпевненою та подавленною. Він сам має бажання щоб дитина довгий час була з ним. Графік побачень з дитиною визначено Органом опіки та піклування, в судовому порядку це питання не вирішувалось. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст.19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав,відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні,а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В положенні принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 p., зазначено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю». Отже суд, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, подані докази в їх сукупності та співставленні, зокрема і висновки психолога, погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю. В даному випадку, суд враховує положення принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 p., в якому зазначено, що «малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю». В даному випадку судом встановлено належну поведінку по відношенню до дитини обох батьків та навпаки встановлено відсутність виключних обставин за якими б малолітню дитину можна було б відлучити від матері, визначивши місцем проживання такої з батьком. Враховується судом і те, що незважаючи на рівність прав обох батьків, таке питання щодо визначення місця проживання дитини має бути вирішено саме таким чином, оскільки малолітня дитина є дівчинкою, а тому в такому віці найбільш потребує постійного з нею находження матері, тоді як батько ніяким чином не обмежується у спілкуванні та вихованні дитини. Суд враховує і те, що дитина за місцем проживання матері окрім влаштованих належним чином побутових умов, відвідує школу та навчається на курсах англійської мови, які розташовані поруч з таким місцем проживання, що вказує на сформовані сталі життєві умови та соціальні зв"зки дитини, а тому суд вважає, що зміна таких не буде в інтересах дитини та навпаки зашкодить емоційному стану такої. Крім того, згідно ст. 161 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, тоді як під час розгляду цієї справи суду так і не були надані докази існування у [PERSON] такого стабільного, самостійного доходу. Не було вказано і про можливість навчання дитини за місцем проживання батька, що також оцінюється судом відповідним чином. Окрім того, відповідно до положень ст. 12 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини. Поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно зі ст. 13 Конвенції дитина має право вільно висловлювати свої думки. Згідно ч.1 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Згідно ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Так, під час проведення бесіди з малолітньою [PERSON] , працівниками служби у справах дітей та сім"ї було встановлено, що дитина хоче бачитися та спілкуватися з батьком, однак проживати постійно вона бажає з матір"ю (т.1 а.с. 83). Таким чином, враховуючи перш завсе інтереси дитини, враховуючи її особисту думку та встановлені вище обставини, які є вагомими у вирішенні вказаного питання, суд дійшов висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю є обґрунтованими та доведеними, а тому такі підлягають задоволенню, тоді як у задоволенні зустрічних позовних вимогах слід відмовити. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суд обгрунтовувати своє рішення, його не можна тлумачити, як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року). З огляду на вказане, суд навів всі необхідні та ключові мотиви вказаного рішення. Розподіл судових витрат відбувається згідно ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved