Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що у 1998 році померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), з місцем розташування на території Пасківщинської сільської ради. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв фактичними діями її чоловік [PERSON] , який був єдиним спадкоємцем померлої. Відомості про укладення шлюбу не збереглись. З 2003 року позивачка проживала однією сім"єю із [PERSON] , який був її двоюрідним дядьком. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на право на земельну частку (пай) розміром 3,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), з місцем розташування на території Пасківщинської сільської ради, яке належало померлому, а також на успадковане ним після смерті дружини право на земельну частку (пай). Спадкоємці першої, другої та третьої черги відсутні. Позивачка належить до спадкоємців четвертої черги. Позивачка спадщину прийняла, оскільки проживала разом з померлим [PERSON] на час його смерті. Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку у зв"язку із відсутністю підтвердження належності до спадкоємців, а також відсутністю правовстановлюючих документів на спадщину. Позивачка просить суд встановити, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; встановити, що позивачка є спадкоємцем четвертої черги за законом померлого [PERSON] , оскільки проживала разом з ним однією сім`єю з 2003 року до дня його смерті; встановити, що позивачка постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини; визнати за нею право на земельні частки (паї) та судові витрати покласти на позивачку. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Позивачка направила до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити. В підготовче судове засідання представник відповідача Пасківщинської сільської ради не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлений у встановленому законом порядку. Голова сільської ради Харченко В.В. направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача, позовні вимоги визнав повністю. Суд визнав можливим розглядати справу без участі сторін, оскільки у справі є достатньо даних про права та правовідносини сторін та його неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи визнання позову відповідачем та наявність для того законних підстав. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що [PERSON] згідно Сертифікату серії [NUMBER] належало право на земельну частку (пай) розміром 3,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Україна» з місцем розташування на території Пасківщинської сільської ради. Сертифікат на земельну частку (пай) на ім"я [PERSON] не зберігся, що встановлено з копії книги реєстрації сертифікатів (а.с.8). [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 3,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Україна» з місцем розташування на території Пасківщинської сільської ради. По схемі поділу земельній частці (паю) відповідає № 230. Сертифікат на земельну частку (пай) на ім"я [PERSON] не зберігся, що встановлено з довідки Пасківщинської сільської ради (а.с.11). Пунктами 2, 5 Указу Президента "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). [PERSON] померла [INFO] (копія актового запису про смерть - а.с.24, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть - а.с.25). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась, заповіти нею не складались. Спадщину після її смерті, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (фактичними діями), прийняв її чоловік [PERSON] , який був єдиним спадкоємцем померлої. До складу спадщини померлої, яку прийняв [PERSON] , входить також і вищезазначена земельна частка (пай), що встановлено з довідки Пасківщинської сілської ради (а.с.9), інформаційних довідок із Спадкового реєстру (а.с.27,30). В силу ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно положення п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. [PERSON] помер [INFO] (копія актового запису про смерть - а.с.39, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть - а.с.40). Спадкова справа до майна померлого не заводилась, заповіти ним не складались. Позивачка [PERSON] належить до спадкоємців четвертої черги, як особа яка проживала із померлим однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини. Спадкоємці попередніх черг, а також спадкоємці за заповітом відсутні. Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла, оскільки постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини та спадкові права позивачки ніким не оспорюються. До складу спадщини за заповітом входить також і право на земельні частки (паї) належні [PERSON] , зокрема успадковане ним після смерті дружини - [PERSON] , що встановлено з довідок Пасківщинської сільської ради (а.с.9,10), інформаційних довідок із Спадкового реєстру (а.с.28,29). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу положення ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні частки (паї) у зв"язку із ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів, зокрема Сертифікатів про право на земельну частку (пай), а також ненаданням доказів належності до спадкоємців померлого [PERSON] , а також пропуском строку для прийняття спадщини (нотаріальна відмова - а.с.13-14). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N 7 передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пуктом 3.5 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину... Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкові земельні частки (паї), а також відсутністю доказів своєї належності до спадкоємців, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса. Оцінюючи добуті в підготовчому судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Суд вважає за необхідне встановити, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; встановити, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом померлого [INFO] [PERSON] , оскільки проживала разом з ним однією сім`єю з 2003 року до дня його смерті, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; встановити, що позивачка постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини, тобто є такою, що спадщину прийнла; визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право на земельні частки (паї), які належали померлим [PERSON] та [PERSON] Враховуючи клопотання позивачки, суд вважає за можливе не застосовувати до відповідача Пасківщинської сільської ради Згурівського району ст. 141 ЦПК України та понесені позивачкою судові витрати залишити за нею. Враховуючи те, що визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору за вимогою майнового характеру, сплаченого нею при поданні позову, а саме грошові кошти в розмірі 931,36 грн.

Outcome: approved