Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 07.06.2013року між нею та відповідачем було укладено договір довічного утримання, згідно якого вона передала свою квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON], а остання відповідно взамін безоплатної передачі квартири, зобов"язалась забезпечувати її утриманням та доглядом довічно. Обов"язки відповідача викладені в переданій їй нотаріусом незавіреній копії договору довічного утримання. Але з з початку відносин за цим договором відповідач проявила по відношенню до неї нечесність і фактично обман, які обернулися для неї великими збитками і моральними стражданнями. [PERSON] , скориставшись її правовою необізнанністю, при оформленні документів для складання договору довічного утримання переклала всі свої витрати на неї, і вона змушена була сплатити свої гроші за підготовку необхідних документів в БТІ, а також у оцінювача і у нотаріуса - близько шести тисяч гривень. В подальшому , незважаючи на те, що квартира вже стала власністю [PERSON] і, остання, за законом сама зобов"язана утримувати цю квартиру, але все ж таки не виконує цей обов"язок, то вона змушена , як і раніше, сама утримувати вже не свою квартиру, щоб мати можливість користуватися комунальними послугами та нормально проживати в ній. Після укладання договору змушена сплатити за комунальні послуги 3377,85грн. Набувачка квартири [PERSON] ні за які комунальні послуги не сплачує. Крім того , відповідачка не виконує всі інші свої обов"язки за договором довічного утримання. Догляд та надання необхідної допомоги вона не здійснює, ніякі побутові послуги, передбачені договором, [PERSON] їй не надає, лікарські засоби для неї не придбає, продуктами харчування та оплати їх вартості не забезпечує, організацією її щоденного триразового харчування не займається, її матеріальним забезпеченням у розмірі триста гривень щомісячно, тим більше з індексацією в порядку, встановленому законом, не переймається. За такою допомогою з питань побутових послуг, зокрема для отримання гуманітарної допомоги, вона змушена звертатися до інших людей, які їй допомагають. Більш того, з причини, що вона має договір довічного утримання, їй не можлива державна допомога від служби соціальної допомоги, хоча вона є людиною похилого віку і за законом мала би права на соціальну допомогу від держави. За час, що минув після укладення договору [PERSON] в порядку часткового виконання обов"язків за договором на початку було виконано тільки наступне: влітку 2013року вона з чоловіком звозила її на дачу, де вони допомогли їй зібрати врожай фруктів та скосили траву; тоді ж влітку , в день релігійного свята, коли вони їхали до Святогорського монастиря, то її також взяли туди; з 3 по 18 листопада 2013року вони удвох допомогли їй виконати поточний ремонт квартири, де вона проживає. Але виконано це було за її рахунок, так як вона за свої кошти в сумі 1550грн змушена була закупити необхідні матеріали, а також на протязі 15 днів, коли вони удвох за її допомогою, замінили шпалери в квартирі, забезпечувала їх належним харчуванням, на яке витратила ще близько півтори тисячі гривень. Всього на ремонт квартири нею було витрачено близько 3000грн; в той же період часу відповідачка допомогла їй замінити стару газову плиту в квартирі, допомогла придбати (за її кошти) та встановити на кухні нову мийку, а також допомогла один раз попрати ковдру і халат. За ці послуги відповідачка не відмовилася прийняти від неї добротний настінний килим за ціною не менш як 300грн. Тобто в початковий період дії договору необхідна їй допомога відповідачем надавалась фактично на оплатній основі, тобто неналежним чином, а надалі взагалі не надавалася. Тому за весь період дії договору станом на 07.01.2015року їй не надана допомога на суму 5700грн (300грн *19 місяців). У подальшому - це на протязі вже більше року, абсолютно ніякого утримання їй та допомоги [PERSON] ні сама особисто, і ніким іншим за її дорученням не здійснювала. Більше того, коли вона намагалася нагадувати їй про її обов"язок по виконанню договору, то отримувала відмову з посиланням на зайнятість та проживання в іншому районі міста. Чоловік відповідача [PERSON] влітку 2014року заявив, що квартира вже їхня і нічого вона зробити не зможе. Вважає, що відповідачем істотно порушені умови договору довічного утримання, що є підставою для розірвання договору. [PERSON] неналежним виконанням договору довічного утримання їй завдана матеріальна шкода в розмірі ціни не наданої щомісячної допомоги - 5700грн та ціни її витрат на сплату комунальних послуг у розмірі 3377,85грн, всього на суму 9077,85грн. Також їй завдана моральна шкода , яку оцінює у розмірі 300грн щомісячно, тобто в розмірі 6300грн. Просить розірвати договір довічного утримання , укладений 07 червня 2013року між нею та відповідачем, державну реєстрацію вказаного договору скасувати; відшкодувати їй завдану відповідачем матеріальну шкоду в розмірі 9077,85грн, моральну - 6300грн, всього 15 377,85грн; стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000грн, та судовий збір; визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. До відкриття провадження у справі, представник позивача надав заяву, в якій позовну вимогу про визнання за позивачем права власності на її квартиру після розірвання договору довічного утримання просить вважати не поданою (а.с.58). Під час розгляду справи позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги про розірвання договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди , стягнення витрат на правову допомогу та судового збору з підстав , викладених в позові. Просять позов задовольнити. Пояснили, що оригінал договору довічного утримання був у відповідача, але її чоловік договір порвав. Отримати договір у нотаріуса на даний час не має можливості, оскільки нотаруіс, який засвідчував договір виїхав з Ясинуватої. Розірвати договір у нотаріуса також неможливо, оскільки взагалі нотаріуси в Ясинуватій не працюють через воєнні дії та через відсутність оригіналу договору. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надала суду заперечення, в яких зазначає, що дійсно був укладений з позивачем договір довічного утримання в червні 2013року, згідно якому вона зобов"язалась доглядати її довічно, а після її смерті квартира, в якій вона проживає за адресою [ADDRESS], переходить у власність до неї. Ініціювала укладання договору [PERSON] Змінити умови договору вони не мали можливості, оскільки нотаріус пояснив, що договір є типовим. Позивачка не вимагала від неї виконання умов договору, але вони після підписання договору надавали їй посильну допомогу. Кожного місяця вони приносили їй пенсію і додаткового помагали грошима в розмірі 200-300грн, поповнювали рахунок мобільного телефону, допомагали продуктами. Ніяких розписок і підтверджуючих документів з неї не брали, тому що все будувалося на довірительних відносинах. В листопаді 2013року був зроблений ремонт в квартирі позивача. Оплата будівельних матеріалів здійснювалась з кредитної картки її чоловіка в магазині "Епіцентр" м.Макєєвка. В серпні 2014року , коли почалися обстріли міста, її чоловік приходив до [PERSON], щоб забрати до них до дому, але отримав відмову. У вересні 2014року, коли в квартирі [PERSON] внаслідок взриву було вибито вікно, вони хотіли тимчасово закрити його фанерою, а потім після поліпшення обстановки поставити скло, але ж вона сказала, щоб не хвилювалися, тому що в неї появився інший спонсор і попросила повернути їй технічний паспорт на квартиру, що і було зроблено. Згодом зрозуміли, що стають заложниками ситуції і хотіли розірвати цей договір, оскільки не претендують на квартиру , а також у зв"язку з неможливістю виконувати умови договору через початок війни. На даний час вона залишилася без роботи, без коштів до існування, має на утриманні двох дітей, виїхати в інше місце не має можливості. Нотаріальна контора не працює, договору у неї не має, оскільки чоловік його порвав та викинув. Просить розірвати договір довічного утримання без застосування до неї фінасових санкцій. (а.с.64-76,93) В судове засідання 06 травня 2015року сторони не з"явилися. Про час та місце розгляду справи повідмолені належним чином. (а.с.109) Позивач та її представник надали суду заяву про закінчення розгляду справу без їх участі. (а.с.107) Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57, 57,59,64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування , що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати подання оригіналу. У відповідності до статті 755 ЦК договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: - на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Судом встановлено, що 07.06.2013року позивач та відповідач уклали договір довічного утримання (догляду), серія та номер : 454, засвідчений державним нотаріусом Ясинуватської державної нотаріальної контори Грачовою Л.І. На підставі цього договору накладено заборону на нерухоме майно: квартира [ADDRESS]. Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON], особа, в інтересах якої встановлено обтяження: [PERSON] (а.с.95-96) . Цей факт відповідачем визнається. Як вбачається з пояснень відповідача вона має бажання розірвати договір довічного утримання з позивачем, але через обставини, які від неї не залежать (не працює нотаріальна контора) здійснити це неможливо, тому не заперечує щодо розірвання договору. Оскільки відповідач погоджується з вимогами про розірвання договору, то суд вважає можливим їх задовольнити і розірвати договір довічного утримання укладений 07 червня 2013року між позивачем та відповідачем. Вимога позивача про скасування державної реєстрації вказаного договору не підлягає задоволенню. В разі припинення договору довічного утримання, а розірвання договору за рішення суду є його припиненням, відповідно до п. 7.10. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, відчужувачу повертається приєднаний до примірника договору довічного утримання (догляду) первинний правовстановлюючий документ на майно або його дублікат, який міститься у матеріалах нотаріальної справи. Разом з листом нотаріуса про припинення дії договору довічного утримання (догляду) цей правовстановлюючий документ (або його дублікат) подається відповідному реєструвальному органу для перереєстрації. Позивач стверджує, що згідно умов договору відповідачка зобов"язана забезпечувати її утриманням та доглядом довічно, а саме: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання в квартирі; здійснення догляду та надання необхідної допомоги; надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, вологе прибирання квартири - один раз на тиждень, прання та прасування білизни - дин раз на тиждень), виконання різних видів ремонтних робіт (ремонт побутової та аудіо-відеотехніки, поточний ремонт квартири не рідше одного разу на 5років тощо; придбання для відчужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на її лікування; щотижневого забезпечення відчужувача продуктами харчування ; організація щоденного триразового харчування відчужувача. Вартість матеріального забезпечення становить 300грн щомісячно. Але ці умови відповідач не виконувала. На підтвердження цих обставин посилається на копію договору (а.с.14-16). Але суд вважає, що такий доказ не є належним і допустимим, оскільки цей договір не є оригіналом і не є належно завіреною копією. Суд позбавлений можливості витребувати оригінал договору у державного нотаріуса Грачової Л.І. через відсутність поштового зв"язку з м.Ясинувата. Як пояснив позивач в судовому засіданні державна нотаріальна контора в м.Ясинувата також не працює, а нотаріус Грачова виїхала за межі міста. Факт того, що нотаріальна контора не працює , також визначається відповідачем в своїх запереченнях. Тому суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні на яких же умова був укладений договір довічного утримання з відповідачем, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60грн пропорційно до розміру задоволенних вимог (задоволена вимога про розірвання договору довічного утримання). Ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Доказів надання правової допомоги поза судовим засідання та під час ознайомлення з матеріалами справи , позивачем не надано. Представник позивача приймав участь у судових засіданнях 26 лютого 2015року з 16год 08хв до 17год 02хв., а також 16 березня 2015року з 10год 25хв до 11год 36хв. 40% мінімальної заробітної плати становить 487,2грн, таким чином на відшкодування витрат на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 974,4грн, з розрахунку 487,2 *2години. В решті позову необхідно відмовити.

Outcome: partial