Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна, мотивуючи тим, що 09.06.2012 року [PERSON], уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 120001 від 09.06.2012 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 245471 від 15.11.2012 року. До реєстрації шлюбу, між відповідачем [PERSON], та ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Вінницької філії, що знаходиться за адресою вул. Київська, 31 та АТ "Ощадбанк" в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк", що знаходиться за адресою вул. Київська, 114 було укладено декілька договорів банківського вкладу (депозиту), які після укладення шлюбу сторонами спільно поповнювались, на загальну суму близько 50 000,00 грн. Тому, позивач звернулася в суд та просила стягнути компенсацію в розмірі 25000 грн., що становить 1/2 частку коштів від загальної суми 50000 грн., внесених на рахунки банківських вкладів (депозитів), відкритих у ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Вінницької філії, що знаходиться за адресою вул. Київська, 31 та АТ "Ощадбанк" в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк". Відповідач [PERSON], звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], про поділ майна подружжя, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він разом із [PERSON], проживав в квартирі разом з мамою позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Під час шлюбу у вищезазначеній квартирі він зробив ремонт в їх кімнаті та в 2 кладових, замінив три старі вікна і балкон на нові -металопластикові. Також, під час шлюбу ним була придбана побутова техніка, меблі та речі для покращення нашого побуту. Також, позивач зазначив, що переважна більшість речей купувались за кошти його мами [PERSON], а частина речей купувалась нею до шлюбу і він взяв їх в неї в тимчасове користування для здійснення ремонтних робіт (інструменти), але ці речі дружина не повертає. Тому позивач у зустрічному позові просив здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити у власність, [PERSON], наступне майно: телевізор марки Самсунгз програмним забезпечення і кріпленням, засобами погляду - вартістю 23674 грн.; електролобзік - вартістю 900 грн.; шуроповерт - вартістю 430 грн; флешка на 32Гб 1 шт. відео весілля вартістю 300 грн.; модем - роутер Телеком; набір інструменту Надрабанк; Картридж та карта телебачення Еверест - вартістю 800 грн.; фотоапарат Кенон та аксесуари - вартістю 3000 грн.; набір посуду з нержавіючої сталі Томсон, емальований посуд, сковорідки, кружки, тарілки, ножі, набори контейнерів вартістю 3000 грн.;декілька наборів бокалів; ковдри, 3 комплекти постільної білизни, плед, махрові простині, рушники великі і середні, рушники кухонні - вартістю 4000 грн.; Всього: 36 104 грн. Виділити у власність [PERSON], наступне майно: будівельні матеріали - вартістю 9000 грн.; будівельно-ремонтні роботи - вартістю 4000 грн.; вікно пластикове з пластикове з підвіконням - вартістю 2800 грн.; люстра в нашу кімнату і лампочки - вартістю 1200 грн.; диван - вартістю 5600 грн.; дитяче ліжечко вартістю 2250 грн.;тумба - пеленатор - вартістю 1350 грн.; матрац дитячий зі стружки кокосу - вартістю 500 грн.; постіль з балдахіном в ліжечко - вартістю 1100 грн.; холодильник "Атлант", пилосмок, 2 праски, очисник води, плитка електрична, пристрій перепаду напруги загальною вартістю 7413 грн.; конвектор електричний - вартістю 760 грн.; ремонт в 2 кладових (буд матеріали, плитка, ламінована фанера, нержавіючий уголок, оплата ремонтних робіт) вартістю 4000 грн.; нібулайзер - вартістю 1200 грн.; килимове покриття - вартістю 1400 грн.; коляска дитяча вартістю 1200 грн.; велосипед дитячий вартістю 1100 грн.; стілець для кормління - вартістю 1100 грн.; машина дитяча електрична - вартістю 1800 грн.; вікна пластикові 2 шт. з одним підвіконням, дерев'яне підвіконня з пластиковим підвіконням і вікно на балкон вартістю 12000 грн.; флешки на 8-2 шт,16-2 шт, Гб вартістю 500 грн.; дублянка вартістю 4000 грн. Всього: 64 273 грн. До [PERSON] предявила позов в якості третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи тим, що предмет позову за первісним позовом стосується їх прав та інтересів, оскільки спірне майно, а саме грошові кошти, які були розміщені на депозитних рахунках відкритих на ім'я [PERSON], на які посилається в своєму позові [PERSON] фактично і юридично є її власністю, так як на [PERSON], була оформлена генеральна довіреність і я мала можливість закрити вищезазначені депозитні рахунки і користуватись своїми грошовими коштами. До того ж, згідно договорів банківських депозитів відкритих на ім'я її сина у розділі (Завещательное распоряжение), у разі його смерті вкладом і нарахованими відсотками тільки вона мала право розпоряджатись на 100% суми, а не його дружина чи ще хтось. Дані депозитні рахунки були оформлені на її ім'я, але згодом переоформлені на сина в зв'язку з тим, що вона є людиною похилого віку,інвалідом II групи по зору (майже не бачу), має хворе серце та багато інших захворювань, і фізично сама не могла відвідувати банківські установи, що підтверджується відповідними виписками (довідками) банківських установ та договорами на відкриття депозитних рахунків, актом огляду у МСЕК та медичними виписками. Крім того, [PERSON], зазначає, що в період до шлюбу її сина з відповідачкою та під час шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин нею були придбанні наступні речі: ковдра бордова двухспальна стьобана з верблюжої вовни 1000,00 грн; комплект постільної білизни 2 шт. 800 грн.; махрове простирадло 700 грн., рушники махрові 4 шт. (три великі та одне мале) 400,00 грн., покривало (плед) 350 ,00 грн., рушник вишитий весільний 3 шт.- 750 ,00 грн., посуд: кружки червоні 2 шт., кружки коричневі 2 шт., тарілки - 10 шт. та блюдо для риби, набір салатниць малих -700,00 грн., кастрюлі фірми Томсон з нержавіючої сталі - 3 шт. ємністю 7; 3,5; 2,5 л. 1125,00 грн., сковорідки фірми Томсон 2 шт. 900, 00 грн., набір бокалів 2 шт. 300,00 грн., електролобзік 900,00 грн., шуруповерт 430,00 грн., набір інструменту Надрабанк - 200,00 грн., модем - роутер Телеком 400,00 грн. Вищезазначені речі є її приватною власністю, частину цих речей її син [PERSON] взяв у своє користування коли переїжджав до [PERSON], а саме: ковдру, постільну білизну, простирадла і покривало, рушники, посуд, каструлі, сковорідки, бокали. Іншу частину речей її син взяв у мене тимчасово, а саме: електролобзік, шуруповерт та набір інструменту для виконання ремонтних робіт у кладових; її роутер - на час поки Укртелеком їм не надасть за їх договором. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримав та просив їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити із підстав зазначених в запереченнях, зокрема, оскільки насправді жодного із наведеного переліку найменування майна ні позивачем, ні відповідачем за час шлюбу не придбавалось та в інтересах сімї не використовувалось. У задоволенні позову третьої особи [PERSON], відмовити з підстав викладених в запереченнях та враховуючи ту обставину, що факт придбання позивачем майна, заявленого до витребування не підтверджений письмовими доказами, а саме: розрахунковими документами. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав, із підстав викладених в запереченнях, позовні вимоги третьої особи [PERSON], підтримав та просив їх задовольнити. Третя особа, яка заявила самостійні вимоги [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Допитана в якості свідка [PERSON], суду пояснила, що вона є матірю відповідача [PERSON], після одруження з позивачем [PERSON], її син пішов жити до дружини. В квартирі, в якій вони жили ремонту не було близько 10 років. Син поступово зробив ремонт, купував меблі, поставив пластикові вікна. Кошти на все це надавала йому вона, оскільки з 1999 року вона працювала в Москві та зароблені нею кошти складала на депозит в банках. Крім того, багато речей вона дала сину із собою, коли він одружився. Допитаний в якості свідка [PERSON], суду пояснив, що коли він одружувався з [PERSON], то весілля робила його матір. Після весілля купили фотоапарат «Кенон» та аксесуари до нього, також моя матір дала нам два нових халати, на весілля нові махрові простирадла, постійно давала гроші на проживання та продукти харчування. На ремонт, придбання речей: диван, дитяче ліжечко, пеленатор, коляску, балдахін, телевізор, конвектор, пилосос, праску, фільтр напруги гроші брав у мами. Депозитні рахунки були внесені до шлюбу і не є спільним майном подружжя. Коли його мати почала хворіти то частину належних їй коштів переофрмила за депозиами на нього, бо їй було важко ходити до банку. За час спільного проживання ні він ні [PERSON] не працювали, доходів не мали, жили за рахунок процентів з депозитів. Коштів для поповнення депозитів у нього і у [PERSON] не було. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він знайомий [PERSON] та неодноразово допомагав [PERSON] робити ремонт у квартирі, зокрема в кімнаті, ванній та кладовій. Вванній кімнаті [PERSON] сам клав плитку. Також він був присутній разом із [PERSON], коли той купував будівельні матеріали, обої. Йому відомо, що кошти він отримував від його матері. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він є другом сім'ї [PERSON], та його хресним. Неодноразово бачив, що [PERSON] його матір передавала кошти. Знаю, що він поставив нові пластикові вікна, купував меблі, телевізор, холодильник та різні прилади, оскільки допомагав йому заносити куплені речі до квартири по вул. Чайковського. Іншого житла [PERSON] не мав. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона є знайомою родини [PERSON]. Цю сім'ю вона знає близько 20 років. Їй відомо що матір [PERSON] [PERSON] зробила йому весілля, а після давала постійно гроші на ремонт, вікна, меблі, посуд. [PERSON], купувала їм білизну, халати, рушники, праску, посуд, сковорідку, блендер та речі, які були необхідні для дитини. Також їй відомо що [PERSON], передала частину депозитних коштів для відкриття [PERSON] власних рахунків. Також, як їй відомо, що на [PERSON], ні [PERSON] не працювали, а жили за кошти, які давала матір [PERSON]. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він підпрацьовував у 2012 році на виготовленні метало пластикових вікон. [PERSON] замовляв у нього вікна та ставили їх за адресою по вул. Чайковського в м. Вінниці. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Так суд критично відноситься до копії акту обстеження матеріально- побутових умов та виявлення мавйна в помешканні від 27.01.2016 року ( на а.с. 182) як до неналежного доказі, оскільки належність підписів осіб, зазначених в акт не завірено належним чином. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення, для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Судом встановлено, що 09.06.2012 року [PERSON], уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 120001 від 09.06.2012 року (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 245471 від 15.11.2012 року (а.с. 9). Судом встановлено та сторонами не заперечувався той факт, що між відповідачем [PERSON], та ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Вінницької філії, що знаходиться за адресою вул. Київська, 31 та АТ "Ощадбанк" в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк", що знаходиться за адресою вул. Київська, 114 були укладені договори банківського вкладу (депозиту) (а.с. 46 - 76). Згідно вказаних виписок, [PERSON]В укладав строкові договори, пепреукоадав їх, забирав гроші з депозитів та вносив грошові кошти з депозиту одного банку на депозит іншого, переводив кошти на вклад "до вимоги", тощо. В судовому засіданні було встановлено, що договори банківського вкладу дійсно були відкриті на імя [PERSON], та позивач [PERSON], не заперечувала той факт, що то були депозитні рахунки її чоловіка, що також підтверджується довідкою про перелік рахунків відкритих на імя [PERSON] у АТ «Ощадбанк», виданою начальником управління [PERSON], відповідно до якої першочерговою датою відкриття рахунку є 12.07.2011 року (а.с. 47), тобто до реєстрації шлюбу між сторонами. Крім того, судом встановлено та сторонами не заперечувався той факт, що перебуваючи у шлюбних відносинах жоден із подружжя не був працевлаштований. Відповідно до технічного запису суду у справі № 127/18165/15ц за позовом [PERSON] до [PERSON], позивач [PERSON] пояснила суду, що їх сім'я жила за рахунок відсотків з депозитів належних її чоловікові і щомісячний бюджет сім'ї складав близько 10000 гривень. Також, судом було встановлено, що сторонам фінансово допомагала [PERSON] Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у справі № 6-612цс15, норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 58 СК України, якщо річ, що належить одному із подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди), він є власником цих плодів, приплоду або доходу (дивідендів). Тобто, закон відносить договори банківського вкладу до роздільного майна подружжя, таким чином в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації в розмірі 25000 грн., що становить 1/2 частку коштів від загальної суми 50000 грн., внесених на рахунки банківських вкладів (депозитів), слід відмовити. Щодо позовних вимог [PERSON] про поділ майна подружжя, та виділити у власність, [PERSON], наступне майно: телевізор марки Самсунгз програмним забезпечення і кріпленням, засобами погляду - вартістю 23674 грн.; електролобзік - вартістю 900 грн.; шуроповерт - вартістю 430 грн; флешка на 32Гб 1 шт. відео весілля вартістю 300 грн.; модем - роутер Телеком; набір інструменту Надрабанк; Картридж та карта телебачення Еверест - вартістю 800 грн.; фотоапарат Кенон та аксесуари - вартістю 3000 грн.; набір посуду з нержавіючої сталі Томсон, емальований посуд, сковорідки, кружки, тарілки, ножі, набори контейнерів вартістю 3000 грн.;декілька наборів бокалів; ковдри, 3 комплекти постільної білизни, плед, махрові простині, рушники великі і середні, рушники кухонні - вартістю 4000 грн.; Всього: 36 104 грн. Виділити у власність [PERSON], наступне майно: будівельні матеріали - вартістю 9000 грн.; будівельно-ремонтні роботи - вартістю 4000 грн.; люстра в кімнату і лампочки - вартістю 1200 грн.; диван - вартістю 5600 грн.; дитяче ліжечко вартістю 2250 грн.;тумба - пеленатор - вартістю 1350 грн.; матрац дитячий зі стружки кокосу - вартістю 500 грн.; постіль з балдахіном в ліжечко - вартістю 1100 грн.; холодильник "Атлант", пилосмок, 2 праски, очисник води, плитка електрична, пристрій перепаду напруги загальною вартістю 7413 грн.; конвектор електричний - вартістю 760 грн.; ремонт в 2 кладових (буд матеріали, плитка, ламінована фанера, нержавіючий уголок, оплата ремонтних робіт) вартістю 4000 грн.; нібулайзер - вартістю 1200 грн.; килимове покриття - вартістю 1400 грн.; коляска дитяча вартістю 1200 грн.; велосипед дитячий вартістю 1100 грн.; стілець для кормління - вартістю 1100 грн.; машина дитяча електрична - вартістю 1800 грн.; флешки на 8-2 шт,16-2 шт, Гб вартістю 500 грн.; дублянка вартістю 4000 грн. Всього: 64 273 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 03.06.2015р. у справі № 6-38цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст.60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: час набуття такого майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників судового засідання суд встановив відсутність доказів про джерела набуття грошових коштів у подружжя в період шлюбу. Про те суд приймає до уваги, що викоритовуючи свої кошти як проценти з депозитних рахунків та кошти, надані [PERSON] [PERSON] та [PERSON] сворювали спільну сумісну власність подружжя на придбане рухоме майно про купівлю якого є письмові докази, виходячи з мети набуття майна ( для спільного користування) . До майна, що є спільною власністю подружжя суд відносить : диван вартістю 6500 грн., конвектор електричний вартістю 760 гр-н, килимове покриття вартістю 1400 грн., телевізор «Самсунг» з програмним забезпеченням, кріпленням та засобами догляду вартістю 23618 гр-н , холодильник « Атлант»\~ вартістю\~ 5069 гр-н,\~ мережевий фільтр\~ вартістю 179 гр-н, , пилосос « Zelmer» вартістю 1759 гр-н,\~ праску « Philips» вартістю 839 гр-н,\~ праску « Philips» вартістю 969 гр-н, фільтр для води\~ Аквафор вартістю 159 гр-н. Щодо позовних вимог про розподіл між подружжям таких речей як: будівельні матеріали - вартістю 9000 грн.; будівельно-ремонтні роботи - вартістю 4000 грн. вікно пластикове з пластикове з підвіконням - вартістю 2800 грн.; вікна пластикові 2 шт. з одним підвіконням, дерев'яне підвіконня з пластиковим підвіконням і вікно на балкон вартістю 12000 грн.; то в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення з таких підстав. Так будівельно - ремонтні роботи не є майном та не можу бути розділені між колишнім подружжям. Будівельні матеріали суд відносить до споживчивчих речей, які відповідно до ст. 185 ЦК України знищуються і перестають існувати в первісному вигляді в наслідок одноразового використання. Отже їх поділ не є можливим. Відповідно до ст. 187 ЦК України, складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Оскільки зазначені вище речі ( вікна пластикові і підвікання, вікна на балкон) є складовими речами квартири [ADDRESS], власником якого відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом є [PERSON] (а.с. 111 т.1), то в силу ст. 187 ЦК України поділу вони не підлягають та не є предметами спільної сумісної власності, тому [PERSON], обрав не належний спосіб захисту свого права і його вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. При розподілі майна суд вважає за можливе виділити [PERSON] телевізор «Самсунг» з програмним забезпеченням, кріпленням та засобами догляду вартістю 23618 гр-н,\~ праску\~ « Philips»\~ вартістю 969 гр-н, в всього на\~ сумум 24587 гр-н..\~ [PERSON]\~ належить виділити диван вартістю 6500 гр-н,\~ конвектор електричний\~ вартістю 760 гр-н,\~ килимове покриття\~ вартістю 1400 гр-н,\~\~ холодильник «Атлант»\~ вартістю\~ 5069 гр-н,\~ мережевий фільтр\~ вартістю 179 гр-н, , пилосос « Zelmer» вартістю 1759 гр-н,\~ праску « Philips» вартістю 839 гр-н,\~\~ фільтр\~ для\~ води\~ Аквафор вартістю 159 гр-н, всього на\~ суму 15765 гр-н. Стягнути з\~ [PERSON] на користь [PERSON]\~\~ 8822 гр-ні\~\~ різницю вартості\~\~ виділеного при розділі майна.\~ Разом з тим, щодо поділу інших речей, то суду не надано належних та допустимих доказів про їх придбання та наявність індивідальних ознак і властивостей за яких їх можна вирізнити з-поміж інших однорідних речей, а тому суд не вбачає підстав для їх поділу. При цьому суд відхитляє посилання [PERSON] на на фотографії та опис, без підтвердження належності їх на праві власності сторонам, як на недопустимі докази. Щодо позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння слід зазначити відсутність індивідальних ознак речей, що відрізняють їх серед інших - однорідних, відсутність індивідуалізації та доказів наявності та передачі. Відповідно до частини 1 статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Про те як пояснила [PERSON] вона передала майно сину [PERSON] в добровільному порядку для використання в кругу сім"ї. Підстав, передбачених ст. 388 Цивільного кодексу України, витребування мавйна з від добросовісного набувача, як що особа не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати; якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом позивач [PERSON] не довела. Судом встановлено, що лише роутер, отриманий [PERSON] на підставі додаткової угоди по договору з Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» від 25.09.2012 року, вибув з її володіння без достатніх правових підстав та може бути повернутий. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги щодо витребування майна, а саме модему - роутера із чужого незаконного володіння, є обґрунтованими, підтверджуються письмовими доказами ( договір на а.с. 215 т.1), наданими до матеріалів справи та підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial