Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: cтягнути на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Укргазбанк" (ЄДРПОУ 23697280), з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2007 року №110-Ф/07 по процентах в сумі 3594 доларів США 92 центи та пеню в сумі 220051 грн. 22 коп. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №110-Ф/07 від 23 квітня 2007 року, зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав цьому відповідачу кредит на суму 45600 доларів США, зокрема за умови щомісячної сплати 11,9% річних (12,9% на залишок простроченої заборгованості), а відповідач свої зобов'язання не виконала належним чином, в тому числі, не сплатила на користь позивача за період з 27.09.2011 року по 01.04.2015 року заборгованість по процентах по вказаному кредитному договору, яка відповідно до його умов складає суму - 3594 доларів США 92 центи, а також пеню за несвоєчасне погашення кредиту та за несвоєчасну сплату процентів станом на 09.06.2015 року в загальній сумі 220051 грн. 22 коп. (яка згідно з розрахунком заборгованості вказана, як еквівалент доларам США за курсом НБУ станом на 09.06.2015 року). У письмовій заяві представник позивача просив задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечував справу, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Проаналізувавши наведені дані, матеріали цивільної справи №2-2688/12, в тому числі, рішення Дарницького районного суду від 09 липня 2012 року (яке набрало законної сили) по цивільній справі №2-2688/12 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Укргазбанк" (ЄДРПОУ 23697280), до [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], про стягнення заборгованості по цьому ж кредитному договору №110-Ф/07 від 23 квітня 2007 року, всі матеріали даної справи, в тому числі, розрахунки вказаної заборгованості (а.с.65-68), суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Дарницького районного суду від 09 липня 2012 року (яке набрало законної сили) по цивільній справі №2-2688/12 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Укргазбанк" (ЄДРПОУ 23697280), до [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], про стягнення заборгованості по цьому ж кредитному договору №110-Ф/07 від 23 квітня 2007 року, зокрема встановлено наступне. Кредитний договір №110-Ф/07 від 23 квітня 2007 року, зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав цьому відповідачу кредит на суму 45600 доларів США, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 26.09.2011 року не сплатив на користь позивача заборгованість по вказаному кредитному договору, яка відповідно до його умов складає суму - 16336,81 доларів США, з яких: 15866,62 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 470,19 доларів США - заборгованість по процентах; 23,12 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 28,30 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів. Отже, ці обставини, встановлені вказаним судовим рішенням у іншій цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді цієї справи. Щодо іншого безпосереднього предмету судового розгляду - судом встановлено, що в подальшому - після 26.09.2011 року відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконала належним чином, в тому числі, не сплатила на користь позивача за період з 27.09.2011 року по 01.04.2015 року заборгованість по процентах по вказаному кредитному договору - які згідно з п.3.1.8 вказаного Кредитного договору (а.с.12) розраховані виходячи з їх розміру - 12,9% (щомісячно) на залишок простроченої заборгованості, яка за вказаний період складає суму - 3124 доларів США 73 центи (оскільки саме така сума заборгованості вбачається з її детального розрахунку, наданого позивачем, згідно з яким сума нарахованих процентів - 4218,33 доларів США, а сума сплачених процентів - 1093,6 доларів США - розрахунок а.с.65-67, а отже різниця складає суму 3124 доларів США 73 центи, а не 3594 доларів США 92 центи, як про це огульно стверджує позивач, в тому числі у підсумках розрахунку на а.с.68), а також заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним Кредитним договором складається з вказаної пені, яка згідно з п.5.3 Кредитного договору встановлена у розмірі 0,1% річних від суми невиконаного зобов"язання за кожен день простроченого платежу, яку суд, відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, у загальному розмірі вважає за належне зменшити до суми в гривнях (оскільки саме у гривнях просить стягнути пеню позивач), яка за курсом НБУ станом на 15.02.2016 року (100 доларів США - 2614,7430 грн.) еквівалентна 3124 доларам США 73 центам - розміру реальних збитків позивача, встановленому у цьому судовому рішенні, а саме яка становить - 81703 грн. 66 коп. - враховуючи зокрема, що заявлений позивачем розмір неустойки (пені) значно перевищує розмір вказаних збитків. Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами. А отже, щодо підстав зменшення пені судом також враховані положення ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо балансу договірних прав та відносин, що матеріали справи не місять доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру неустойки, не зволікав зі зверненням до суду з позовом з 27.09.2011 року. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З положень ст.533 ЦК України вбачається, що: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Укргазбанк" належить задовольнити частково, а саме: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Укргазбанк" (ЄДРПОУ 23697280), з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість по процентах в сумі 3124 доларів США 73 центи та пеню в сумі 81703 грн. 66 коп.; в задоволенні решти позовних належить вимог відмовити з вищевказаних підстав. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі належить розподілити таким чином: судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 1634 грн. 07 коп. та витрат на оголошення в пресі в сумі 420 грн. стягнути на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Укргазбанк" (ЄДРПОУ 23697280), з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]; решту судового збору зарахувати в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial