Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16 червня 2014 року звернулася в Любешівський районний суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Любешівської районної державної адміністрації Волинської област, про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини без згоди та супровіду батька та видачу проїздного документа дитини для виїзду за кордон. Свої вимоги мотивувала тим, що шлюб між сторонами було розірвано, а неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], проживає та знаходиться на утриманні матері. Оскільки позивачка має можливість забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за кордоном, а відповідач ухиляється від дачі дозволу на виготовлення проїзного документа та дозволу на виїзд за кордон, вона просила надати дозвіл на підставі рішення суду. На розгляд справи позивачка [PERSON] не з"явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Любешівської районної державної адміністрації Волинської області, в судове засідання не з"явився, подав суду заяві, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника органу опіки та піклування Любешівської районної державної адміністрації Волинської області, позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримав, зазначивши, що є всі підстави для надання [PERSON] дозволу на виїзд її неповнолітньої доньки [PERSON] за межі України - за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] та без його супровіду, а також надання позивачці дозволу на оформлення проїзного документа для виїзду за кордон неповнолітньої [PERSON] без нотаріально посвідченої згоди батька дитини [PERSON] та без його супровіду. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних обставин. У відповідності до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 4 Закону „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857). Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). Аналогічні положення викладені в п. 18 Постанови КМ України „Про затвердження правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення" від 31 березня 1995 р. N 231. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі (п. 5 Постанови КМ України „Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" від 27 січня 1995 р. N 57). З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя в них не склалося, шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. При цьому, мати дитини (позивачка у справі) має можливість забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини за межами України, оскільки донька часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне перебування дитини на морі. З приводу хвороби неповнолітня [PERSON] стоїть на диспансерному обліку з діагнозом: дискенезія жовчовивідних шляхів, часто та тривало хворіючи гострими респіраторно- вірусними захворюваннями, що підтверджується довідкою поліклініки №2 дитячої лікарні м. Кременчука № 147 від 16.05.2014 року. Згідно довідки поліклініки №2 дитячої лікарні м. Кременчука № 123 від 16.05.2014 року [PERSON] потребує санаторно-курортного лікування та оздоровлення на морі - південному березі Криму, в Бердянську, Одесі в літню пору доби. В суді доведено, що позивачка [PERSON] зверталась до відповідача з приводу отримання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини та дозвіл на виїзд дитини за кордон, що підтверджується відповідними доказами, а саме: копією заяви [PERSON], копією опису вкладення, копією рекомендованого повідомлення, копією квитанції. Оскільки відповідач відмовляється надати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини та дозвіл на виїзд дитини за кордон, позивачка просить надати такий дозвіл на підставі рішення суду. Вирішуючи дане питання, суд враховано мету поїздки (відпочинок та оздоровлення), державу прямування (Болгарія) та часовий проміжок перебування у цій країні. Крім того, враховано тимчасовий характер виїзду за кордон, що не порушує прав батька дитини на спілкування з нею та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дитини. У зв"язку з подіями в Україні (особливо на півдні та сході України) підставною є вимога позивачки щодо можливості оздоровлення дитини у Болгарії з тими ж показниками для оздоровлення. Можливість такого оздоровлення позивачки з дочкою, звернення її до туристичної фірми з приводу отримання путівки, факт надання відпустки за місцем роботи у 2014 році повністю підтверджується наданими належними доказами. Враховуючи викладене, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті відпочинок та оздоровлення і не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцією. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, враховуючи обставини справи, рішення суду допустити до негайного виконання в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України. Питання про розподіл судових витрат між сторонами слід вирішити відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved