Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду, посилаючись на те, що 10 листопада 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 95 000 грн. строком до 20 листопада 2015 року, на підтвердження чого відповідач видала відповідну письмову розписку. У встановлений договором термін відповідач повернула 25 000 грн. та повідомила, що більше коштів для повернення боргу не має, тобто не виконала взяті на себе зобов"язання за договором позики. Тому позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 70 000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 700 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, надали судові аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала судові письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено у судовому засіданні 10 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачці грошові кошти в розмірі 95 000 грн, які відповідач [PERSON] прийняла та зобов'язалася повернути в строк до 20 листопада 2015 року, про що написала відповідну розписку /а. с. 4/. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений договором строк відповідач повернула позивачу 25 000 грн., від повернення грошових коштів у повній сумі відмовилася, посилаючись на їх відсутність. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов"язковим для виконання сторонами. Тому відповідач зобовязаний виконувати договір у відповідності до його умов та чинного законодавства. Таким чином, суд проходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства не виконала прийняті на себе зобов"язання та до теперішнього часу не повернула позивачу суму, яку отримала в нього внаслідок укладання договору позики. У зв'язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 70 000 грн. Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що судом задовольняється позовні вимоги [PERSON] суд стягує з відповідачки на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 700 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved