Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №04-02/13 від 18.02.2013 року у розмірі 63726,79 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді трикімнатної квартири №35, що знаходиться у будинку [ADDRESS], загальною площею - 56,20 кв.м., житловою площею - 35,20 кв.м., що належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 18.08.2004 року. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі вище зазначеного кредитного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 38000,0 грн. з виплатою 72% річних. З метою забезпечення по кредитному договору між сторонами був оформлений договір іпотеки, згідно якого відповідач надав позивачеві в іпотеку нерухоме майно у вигляді спірної квартири. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 63726,79 грн.. Тому згідно з приписами Іпотечного договору від 18.02.2013 року позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.2-4). В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка первісно визнала позов у повному обсязі. Натомість, після відмови позивача у наданні їй відстрочки зі сплати заборгованості по кредиту змінила свою позицію і визнала позов частково - у розмірі отриманого кредиту в сумі 38000,0 грн. та відсотків за два місяці. Суду пояснила, що вона є приватним підприємцем і у неї виникла потреба у грошових коштах, оскільки необхідно було терміново надати матеріальної допомоги своєму сину, який потрапив у ДТП. За цієї обставини й була змушена звернутися до позивача з метою отримання кредиту. Сподівалася завчасно розрахуватися з позивачем, але не мала змоги це зробити через своє банкрутство. Тому дала позивачу згоду на продаж своєї квартири з метою . Однак, позивач у свою чергу умисно затягнув продаж квартири з метою нарощування суми боргу. Вважає позивача бандитською компанією, яка тільки оббирає людей. Просила надати їй відстрочку виконання рішення з метою збору грошових коштів для розрахунку з позивачем. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 18.02.2013 року між сторонами було укладено Кредитний договір №04-02/13, за яким відповідачка отримала кредит на споживчі потреби в сумі 38000,0 грн. і зобов'язалася повернути його на умовах кредитного договору, починаючи з 18.03.2013 року і до 18.02.2018 року (п.2.3 Договору, а.с.13-15). Разом із тим, згідно Графіку розрахунків по кредитному договору №04-02/13 останній платіж відповідачка повинна повністю повернути кредит 18.12.2017 року. Тобто, ще за два місяці до спливу терміну договору (а.с.16-17). В якості забезпечення виконання умов зазначеного Кредитного договору 18.02.2013 року між сторонами також був укладений Іпотечний договір зі строком дії до 18.02.2018 року, за яким предметом іпотеки є квартира відповідачки, розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 56,20 кв.м. і житловою 35,20 кв.м.. Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України «Про іпотеку» від 06.06.2003 року №898-ІV вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Згідно п.1.4 зазначеного Договору заставна вартість зазначеного нерухомого майна за згодою сторін складає 50000 гривень 00 копійок (а.с.5-11). Відповідно до п.3.1 Кредитного договору №04-02/13 від 18.02.2013 року плата за користування кредитом (проценти) становить 72% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Відповідно до п.3.7 зазначеного Договору, у разі порушення Позичальником умов цього Договору плата за користування кредитом становить подвійну річну процентну ставку, тобто 144% (а.с.13). Аналогічні умови з приводу внесення плати за користування кредитом також викладені у п.1.1 Іпотечного договору від 18.02.2013 року (а.с.6). Відповідно до п.п. „б" п.5.4.3. Кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на три календарнних місяців (а.с.14). Обидва договори відповідають вимогам діючого цивільного законодавства і Закону України «Про іпотеку». Законність цих договорів відповідачкою не оспорюється і під сумнів не ставиться. Висловлює лише незадоволення з приводу їхніх умов в частині розміру відсотків за користування кредитом. Згідно Графіка розрахунків до кредитного договору №04-02/13 від 18.02.2013 року відповідачка повинна повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше вісімнадцятого числа кожного місяця, починаючи з 18.03.2013 року (а.с.16-17). Однак, після отримання кредиту відповідачка за весь час здійснила лише один платіж 18.03.2013 року у розмірі 2352,0 грн., в тому числі відсотки у розмірі 2093,11 грн.. У зв"язку із цим з 01.05.2013 року процентна ставка за користування кредитом позивачем була збільшена з 72% до 144%. Внаслідок цього за станом на 01.10.2013 року склалася заборгованість відповідачки перед позивачем у розмірі 63726,79 грн., в тому числі по тілу кредита 37741,11 грн. та за відсотками 25985,68 грн. (а.с.21). Виконання відповідачкою зобов'язання за Кредитним договором припинено позивачем у зв'язку із тим, що сума заборгованості відповідачки перевищила обумовлену сторонами вартість предмету іпотеки - 50000,0 грн. (а.с.6, 21). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов"язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договром, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов"язання може забезпечуватися також і заставою. Відповідно до ст.572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов"язання, забеспеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встарновлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов"язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов"язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним грошового зобов"язання. Згідно ст.7 Закону України „Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовльнити свою вимогу за основним зобов"язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбаченне умовами договору, що обумовлює основне зобов"язання. Згідно ч.1 ст.33 зазначеного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов"язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення на предмет іпотеки. Внаслідок невиконання відповідачкою умов Кредитного договору №04-02/13 від 18.-2.2013 року позивач був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 63726,79 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді належної відповідачці квартири за адресою: [ADDRESS], шляхом надання позивачеві права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій стороні-покупцеві на підставі іпотечного договору у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку». З оглядом на викладене суд частково задовольняє заявлені позовні вимоги, а саме в частині стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача в особі Кредитної спілки «Кредитно-Депозитний Центр Професіонал» заборгованості за кредитним договором №04-02/13 від 18.02.2013 року у розмірі 63726,79 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру під номером 35, що знаходиться у будинку [ADDRESS], загальною площею - 56,20 кв.м., житловою площею - 35,20 кв.м., що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 18.08.2004 року державним нотаріусом Торезької, в.о. Амвросіївської державної нотаріальної контори Кулаковою В.Р., зареєстрованого в реєстрі за №2826, зареєстрованого 14.02.2013 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №140872, реєстраційний об'єкт нерухомого майна: 9062514206, шляхом надання Кредитній Спілці «Кредитно-Депозитний Центр Професіонал» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій стороні-покупцеві на підставі іпотечного договору у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Що стосується другої вимоги позивача щодо надання йому „права на отримання будь яких документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки, подавати заяви у відповідні установи та організації, у тому числі в органи нотарівату, одержувати всі необхідні довідки та інші документи, в тому числі договір купівлі-продажу або дублікати документів; отримувати будь які витяги з відповідних реєстрів на вказане нерухоме майно; технічної інвентаризації; а також виконувати всі дії, необхідні для укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з третьою особою - покупцем", то вона є другорядною, похідною від першої вимоги та її фактичною складовою і тому не потребує додатковго рішення. Суд також погоджується з доводами відповідачки про те, що на укладення несправедливого та кабального кредитного договору її спонукало лише тяжке матеріальне становище і що з боку позивача дійсно мало місце затягування продажу предмета іпотеки з метою збільшенння розміру заборгованості та позбавлення її житла. Так, з аналізу Графіка розрахунків по кредитному договору №04-02/13 від 18.02.2013 року, який є не зовсім зрозумілим в частині розрахунку сум щомісячних сплат по тілу кредита), слідує, що тільки упродовж перших двох років (двадцяти чотирьох місяців) відповідачка повинна була сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 52145,56 грн., що складає у середньому 2172,43 грн. щомісячно (52146,56 грн. : 24 міс. = 2172,43 грн.). У свою чергу сума сплат по тілу кредита повинна була скласти тільки 4302,44 грн., що складає у середньому тільки 179,27 грн. щомісяно (4302,44 грн. : 24 міс. = 179,27 грн.). Встановлену позивачем відповідачці плата за користування кредитом у розмірі 72% річних зі збільшенням її удвічі до 144% за невиконання зобов'язання суд вважає несправедливою і надмірною, оскільки зазначений розмір набагато перевищує середньоєвропейській (0,5% - 6%). Хоча відповідачка і не надала суду докази про спричинення її сином матеріальної шкоди іншій особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і про своє банкрутство, суд вважає, що договір з запропонованими позивачем умовами сплати відсотків за користування кредитом могла підписати лише особа, яка дійсно перебувала у важкому матеріальному становищі і якій конче були потрібні грошові кошти. Після того, як відповідачка не сплатила грошові кошти за користування кредитом у квітні місяці 2013 року, позивач на підставі п.3.7 Кредитного договору з 01.05.2013 року збільшів процентну ставку до 144% і припинив зобов"язання відповідачки після того, як за станом на 01.10.2013 року заборгованість за кредитом на 13726,79 грн. перевищила обумовлену сторонами у п.1.4 Іпотечного договору від 18.02.2013 року заставну вартість предмета іпотеки у розмірі 50000,0 грн.. Зазначена обставина свідчить об умисном затягуванні позивачем щодо вирішення питання з виставленням на продаж предмета іпотеки з метою нарощування заборгованості. Крім того, у разі продажу предмета іпотеки лише за обумовлену в Іпотечному договорі вартість, за відповідачкою буде залишатися борг перед позивачем у розмірі 13726,79 грн., що надасть позивачеві право звернення до суду з позовом про стягнення вищезазначеної суми. Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Відповідачкою не порушується перед судом питання щодо зменьшення суми заборгованості. Просить лише відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи обумовлений у договорі розмір встановленої позивачем надмірної і несправедливої відсоткової ставки за користування кредитом, який складає 72% річних, що набагато перевищує середньоєвропейські, які складають у середньому від 0,5 до 6%, а також співвідношення між обумовленою в п.1.4 Іпотечного договору від 18.02.2013 року заставної вартості квартири відповідачки - 50000,0 грн. та визначеною в позові сумою заборгованості відповідачки перед позивачем у розмірі 63726,79 грн., яке в подальшому ( в разі продажу позивачем квартири саме за 50000,0 грн.) може ще погіршити матеріальний стан відповідачки, - суд вважає за можливе задовольнити заявлене відповідачкою клопотання щодо надання відстрочки виконання рішення і відстрочити виконання рішення в частині надання позивачу права на продаж предмету іпотеки на шість місяців, але не пізніше ніж до 05.09.2014 року. Також у відповідності із ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 638,0 грн., сплачений ним при зверненні до суду. На підставі ст.ст.526, 536, 546, 575, 590, 598, 625 ЦК України, ст.ст.7, 33, 34, 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial