Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання спільним сумісним майном подружжя, його розділ . У позові вказано, що сторони зареєстрували між собою шлюб 25.12.1988 року , спільних дітей не мають. В період проживання однією сім"єю, за спільні кошти вони придбали транспортні засоби, а саме: - автомобіль WOLKSWAGEN TRANSPORTER 2004 року виготовлення , ДНЗ [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] - автомобіль ГАЗ - 24 СПГ 1981 року виготовлення, ДНЗ [NUMBER] , - скутер HONDA SUPER DIO 1994 року виготовлення,ДНЗ [NUMBER]. - причеп до легкового КТЗ NIEWIADOW 318-02, 1998 року випуску, [NUMBER], які зареєстровані на ім"я відповідача [PERSON], 04.06.2013 року згідно рішення Лубенського міськрайонного суду сторони зареєстрований між собою шлюб розірвали . Після розірвання шлюбу у сторін виник спір щодо визнання спільним сумісним майном подружжя , а саме придбаних транспортних засобів та його розділ, який у добровільному порядку не вирішується. Позивачка прохає суд визнати спільним сумісним майном подружжя - автомобіль WOLKSWAGEN TRANSPORTER 2004 року виготовлення , ДНЗ [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] - автомобіль ГАЗ - 24 СПГ 1981 року виготовлення, ДНЗ [NUMBER] , - скутер HONDA SUPER DIO 1994 року виготовлення, ДНЗ [NUMBER], - причеп до легкового КТЗ NIEWIADOW 318-02, 1998 року випуску, [NUMBER] Визнати за нею право власності у спільному сумісному майні на 1/2 його частини , Стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за 1/2 частини спільного сумісного майна в розмірі - 60910 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зменшивши грошову компенсацію 1/2 частини у спільному сумісному майна подружжя до 29918 грн.03 коп. враховуючи висновок судово - товарознавчої експертизи проведеної по оцінці автомобіля WOLKSWAGEN TRANSPORTER з яким погодилась, від реального розділу майна подружжя відмовилась. Відповідач [PERSON] та його представник позов в частині визнання спільним сумісним майном подружжя, а саме причепу до легкового КТЗ NIEWIADOW 318-02, 1998 року випуску, стягнення грошової компенсації 1/2 частини цього транспортного засобу не визнали так як причеп куплявся за власні кошти [PERSON] , який влітку 1998 року ним ввезений на територію України через митницю 10.08.1998 року до дня реєстрації шлюбу з позивачкою 25.12.1988 року, даний причіп не відноситься до спільного сумісного майна подружжя. З висновком експертизи погоджується. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив висновок проведеної ним судово - товарознавчої експертизи щодо визначення ринкової вартості автомобіля WOLKSWAGEN TRANSPORTER, яка визначалась у відповідності з вимогами Методики проведення товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, його пробігу, технічного стану. Він особисто проводив огляд спірного транспортного засобу WOLKSWAGEN TRANSPORTER Т5. Дослідивши обставини справи, докази, заслухавши думку сторін суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Встановлено, що 25.12.1988 року сторони зареєстрували між собою шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.3), спільних дітей не мають. Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 04.06.2013 року шлюб між сторонами був розірваний . Після розірвання шлюбу у сторін виник спір щодо визнання спільним сумісним майном подружжя та його розділу. У відповідності з ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Судом встановлено, що в період проживання однією сім"єю, за спільні кошти сторони придбали транспортні засоби, а саме: - автомобіль WOLKSWAGEN TRANSPORTER 2004 року виготовлення , ДНЗ [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER], - автомобіль ГАЗ - 24 СПГ 1981 року виготовлення, ДНЗ [NUMBER] , - скутер HONDA SUPER DIO 1994 року виготовлення, ДНЗ [NUMBER] з чим відповідач погоджується. Дані транспортні засоби зареєстровані на ім"я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів(а.с.50-51). Загальна вартість встановленого судом спільного сумісного майна складає - 57928 грн. 86 коп. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними отже [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині цього майна вартість якої складає - 28964 грн.43 коп. (57928,86 : 2 = 28964 , 43 ). З вартістю цих транспортних засобів сторони погоджуються. Разом з тим суд не визнав причеп до легкового КТЗ NIEWIADOW 318-02, 1998 року випуску, [NUMBER] спільним сумісним майном сторін оскільки цей транспортний засіб був придбаний особисто [PERSON] влітку 1998 року за кордоном, ввезений ним на територію України через митницю 10.08.1998 року тобто до одруження з позивачкою 25.12.1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.51), поясненням позивачки. Відповідно до ч.1 ст. 24 КПШС України ( в ред.1970 року) майно? яке належало кожному з подружжя до одруження ... є власністю кожного з них. Отже суд вважає, що причеп являється власністю [PERSON] Ствердження позивачки про те що даний причіп являється спільною сумісною власністю подружжя так як [PERSON] набув права власності на нього в зв"язку з його реєстрацією у Лубенському ВРЕР 16.02.1999 року в період перебування з нею в зареєстрованому шлюбі суд оцінює критично оскільки [PERSON] 16.02.1999 року здійснив в обов"язковому порядку реєстрацію причепу відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів де зазначено - Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок. п.8 Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів. Судом встановлено , що відповідач, придбавши спірний причеп за власні кошти, за кордоном особисто його оформляв на митниці 10.08.1998 року на підставі документів, які підтверджують правомірність його придбання, його заяви, як власника чого вимагає п. 8 вищевказаного Порядку. У свідоцтві про реєстрацію ТЗ є запис про посвідчення митниці від 10.08.1998 року через яку перевозився причеп тобто підтверджено законність ввезення та оформлення документів на причеп [PERSON] , як власником цього транспортного засобу. Крім того законом не передбачено необхідність реєстрації прав на рухоме майно , а тільки передбачена обов"язковість державної реєстрації транспортних засобів органами Державтоінспекції. Отже ствердження позивачки про те що [PERSON] набув права власності на причеп з дня його реєстрації 16.02.1999 року є хибним. Виходячи з вищенаведеного суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо визнання спільним сумісним майном - причеп до легкового КТЗ NIEWIADOW 318-02, визнання за [PERSON] права власності на 1/2 його частини , стягнення грошової компенсації за 1/2 частини причепа виходячи з вищенаведеного слід відмовити. Суд визнав спільним сумісним майном подружжя [PERSON], [PERSON] - автомобіль WOLKSWAGEN TRANSPORTER 2004 року виготовлення , ДНЗ [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER], - автомобіль ГАЗ - 24 СПГ 1981 року виготовлення, ДНЗ [NUMBER] , - скутер HONDA SUPER DIO 1994 року виготовлення,ДНЗ [NUMBER] вартість якого складає 57928 грн. 86 коп. Враховуючи , що вказане майно є неподільним, що позивачка не бажає його розділити в натурі , прохає суд тільки стягнути з відповідача грошову компенсацію належної їй 1/2 частини суд виходячи з встановленого в судовому засіданні переліку спільного сумісного майна , його вартості вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 28964 грн.43 коп. грошової компенсації 1/2 частини цього майна. З вартістю спірних транспортних засобів сторони погодилися. Оскільки транспортні засоби залишаються у власності [PERSON] суд вважає за необхідне зняти арешт на ці транспортні засоби накладений Лубенським міськрайонним судом згідно ухвали від 10.06.2013 року. Крім того суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат керувався ст. 79 ЦПК України в якій вказаний перелік судових витрат , пов"язаних з розглядом судової справи. Виходячи з вимог ст. 79 ЦПК України до судових витрат не відноситься оплата довідки оцінювача майна, сплата судового збору за забезпечення позову і тому у стягненні з [PERSON] на користь [PERSON] 500 грн. , як оплати довідки оцінювача, 114 грн. 70 коп. судового збору по забезпеченню позову слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог,у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, вимоги ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 289 грн.64 коп. судового збору та з [PERSON] на користь [PERSON] 1128 грн. 96 коп. за проведення експертизи. При цьому суд застосував розрахунок вартості задоволених позовних вимог . ( сума грошової компенсації, яка підлягає стягненню 28964 грн.43 коп. (вартість експертизи, яку оплатив відповідач складатиме з урахуванням позовних вимоги у задоволенні яких відмовлено 1128 грн. 96 коп. (28964,43 : 29918.03= 0,96) , ( 0,96 коефіцієнт частини позовних вимог, які були відмовлені) 1176 грн. - сума оплаченої відповідачем експертизи (1176*0,96 =1128,96). Згідно ст. 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" . Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. На час розгляду справи вартість однієї години праці адвоката складала з червня 2013 року по 01.12.2013 - 458,80 грн., з 01.12.2013р. по 23.01.2014 р. - 487,2 грн. Згідно журналів судових засідань, адвокат [PERSON] , як представник позивача [PERSON] приймав участь у судових засіданнях 16.09.2013р., 25.11.2013р., 09.12.2013р., 17.12.2013р., 16.01.2014р., 23.01.2014р. протягом 5 годин 15 хвл., адвокат [PERSON] приймав участь у судових засіданнях, як представник відповідача [PERSON] 16.09.2013р., 25.11.2013р., 17.12.2013р., 16.01.2014р., 23.01.2014р. протягом 5 год. З урахуванням вимог ст. 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" , вартості однієї години праці адвоката, тривалістю його участі у судових засіданнях розмір компенсації за надання правової допомоги [PERSON] складає - з 16.09.2013р. по 01.12.2013р. з урахуванням вартості однієї години - 458,80 грн. та з 01.12.2013р. по 23.01.2014р. з урахуванням вартості однієї години - 487грн. 20 коп. складає - 2559.88 коп. ( 458.8*150: 60= 1147грн) , (487.2*174 :60=1412,88) , (1147 + 1412,88= 2559,88 грн. Враховуючи надані письмово підтверджуючі документи вартість сплаченої суми позивачем 2000 грн., розміру задоволених позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2000 грн. за надання правової допомоги. З урахуванням вимог ст. 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" , вартості однієї години праці адвоката, тривалістю його участі у судових засіданнях розмір компенсації за надання правової допомоги [PERSON] складає - з 16.09.2013р. по 01.12.2013р. з урахуванням вартості однієї години - 458,80 грн. та з 01.12.2013р. по 23.01.2014р. з урахуванням вартості однієї години - 487грн. 20 коп. складає - 2347 грн. 37коп. ( 458.8*135 : 60= 1032 грн.30 коп. ) , (487.2*174 :60=1412,88) , (1032.30 + 1412,88= 2445 грн.18 коп. ). Враховуючи частину позовних вимог в задоволенні яких було відмовлено суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2347 грн. 37 коп. за надання правової допомоги. (2445.18*0.96=2347,37).

Outcome: partial