Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 43 853 грн. 75 коп. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що всупереч вимог ст.ст.610, 611, 1046, 1050, 1054 ЦК України відповідач порушив взяті за договором позики зобов'язання щодо своєчасного повернення коштів, що призвело до утворення заборгованості та стало підставою для нарахування штрафних санкцій. Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання відповідач не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. У поданих до суду заявах представник позивача просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач позов визнає, але просить зменшити суму штрафних санкцій. Враховуючи її тяжке матеріальне становище. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних осіб в порядку заочного розгляду та згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "ВіЕйБі Банк" та відповідачем укладений кредитний договір №BLaЖГА00045501 від 21 червня 2011 року, згідно якого позивач надає відповідачу споживчий кредит у розмірі 14\~500 грн. 00 коп. зі строком користування до 21 червня 2014 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 15 % річних та щомісячної комісії у розмірі 1.75% від первісної суми кредиту. Станом на 17 серпня 2015 року за боржником рахується заборгованість на загальну суму 43 853 грн. 75 коп., яка складається з тіла кредиту у розмірі 7 644 грн. 60 коп., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами 372 грн. 69 коп., заборгованості по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку 1 653 грн. 47 коп., сума плати за пропуск платежів 34 182 грн. 99 коп. Згідно ст.ст.1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконує, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства. Тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов"язання за договором. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, про розмір боргу. Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Згідно з ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання між сторонами по загальному правилу мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.Згідно ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У поданій до суду заяві відповідач вказує, що позов визнає частково, оскільки сума пені перевищує суму кредиту в пять разів, і вона не взмозі її погасити, оскільки її заробітна плата складає менше 3\~000 грн. Ч.3 ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз»яснень п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року, положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Таким чином, зменшення судом розміру неустойки в разі її неспіврозмірності завданим збиткам полягає в оцінці наслідків порушення зобов'язання боржником і застосуванні принципу добросовісності. Як встановлено судом, боржник не ігнорував своїх зобов'язань за договором, а намагався його виконувати і ступінь виконання ним зобов'язання доволі високий. Також позивачем не доведено наявність негативних наслідків для нього через прострочення відповідачем виконання зобов'язання. ЦК України не передбачено випадків повного звільнення боржника від сплати неустойки у разі порушення ним зобов'язання, в тому числі, і у разі доведеності причин такого порушення з вини кредитора. У зв"язку з наведеним, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки з 34 182 грн. 99 коп до 3 418 грн. 90 коп. і, відповідно, зменшити загальну суму заборгованості за кредитом, що підлягає до стягнення з відповідача на користь банку до 13\~090 грн. 06 коп. У зв»язку із задоволенням позову на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню в прибуток держави судові витрати у виді судового збору. З огляду на викладене, згідно ст.ст.526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved