Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У червні 2015 року ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа - ВГІРФО Подільського РУГУ МВС України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та знаття з реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачу було надано кімнату [ADDRESS]. Даний гуртожиток знаходиться на балансі ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод". Зазначили, що у відповідності до картки форми А, [PERSON] з 2007 року отримав реєстрацію місця проживання в гуртожитку для одиноких громадян, хоча фактично з для реєстрації місця проживання та по даний час в зазначеному гуртожитку не проживає та не з"являється. Посилаючись на те, що [PERSON] не проживає у вищевказаній кімнаті понад шість місяців та не користується нею, позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за даною адресою. У судове засідання представник позивача не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заява, у якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки, суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що гуртожиток за адресою - [ADDRESS] знаходиться на балансі ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", що підтверджується договором купівлі-продажу майна державного підприємства від 14 квітня 1993 року та листом Фонду державного майна України від 27.02.1998 року ( а.с. 4-6). У відповідності до картки форми А, [PERSON] з 2007 року отримав реєстрацію місця проживання в гуртожитку для одиноких громадян за адресою - кімната [ADDRESS] ( а.с. 14). Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідач фактично з для реєстрації місця проживання та по даний час в зазначеному гуртожитку не проживає та не з"являється. Факт не проживання [PERSON] в даній кімнаті підтверджується актами затвердженими Головою правління ПАТ "КССРЗ" від 09 вересня 2014 року, 15.жовтня 2014 року, 10 листопада 2014 року, 02 грудня 2014 року, 14 січня 2015 року, 06 лютого 2015 року, 04 березня 2015 року (а.с. 7-13). Спірні правовідносини регулюються нормами ЖК України. Відповідно до ст. 71 ЖК України, в разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно роз'яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.89 р., № 13 від 25.12.92 р., № 15 від 25.05.98 р.) наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Передбачених ч. 2 ст. 71 ЖК України випадків, коли жиле приміщення зберігається за відсутнім наймача понад шість місяців, у судовому засіданні не встановлено. Підстав для продовження строку відсутності особи у кімнаті понад шість місяців не виявлено, а відтак, [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування кімнатою № [ADDRESS]. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що відповідач з 2007 року не проживає у спірній кімнаті, спільного рішення адміністрації ПАТ "КССРЗ" та відповідного профспілкового комітету про надання останньому кімнати не було, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов'язання зняти відповідача з реєстраційного обліку, оскільки така вимога стосується третьої особи, а не відповідача, та дане питання не віднесене до компетенції суду та може бути предметом судового розгляду лише в разі відмови відповідних органів зняти [PERSON] з реєстрації на підставі даного рішення відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання». На підставі наведеного,

Outcome: partial