Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

06.09.2017 року представник позивача Департаменту патрульної поліції звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 79 970,90 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову посилались на те, що 04.05.2016 року близько 21-25 год. на вул. Шевченка 317/1 у м.Харкові водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21113, д.н.з. [NUMBER] не обрав безпечної швидкості руху та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] , та після чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Prius д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м.Харкова від 07.07.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Автомобіль Toyota Prius д.н.з. [NUMBER] належить Департаменту патрульної поліції. Згідно рахунку на оплату №1713 від 08.06.2016 року загальна сума шкоди спричиненої автомобілю Toyota Prius д.н.з. [NUMBER] становить 248154,70 грн. ПрАТ СК «Саламандра Україна», де застрахована відповідальність винної особи виплачено максимальну суму страхового відшкодування 150000 грн. ТОВ «АРТСІТІ» виконані роботи по відновленню даного автомобілю на суму перерахованого страхового відшкодування за винятком робіт по відновленню системи безпеки. Вартість робіт по встановленню подушок безпеки згідно рахунку №71 складає 79 970,90 грн. Вказали, що обсяг ремонтних відновлювальних робіт, що потрібно виконати щодо автомобіля відповідає характеру та обсягу пошкоджень отриманих цим автомобілем під час ДТП 04.05.2016 року. Враховуючи наведене, шкода, завдана внаслідок дій водія [PERSON] під час ДТП 04.05.2016 повинна бути відшкодована ним у повному обсязі , у зв`язку з чим звернувся до суду для захисту своїх порушених прав. Просить суд стягнути із відповідача матеріальну шкоду та судові витрати. Через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування зазначили, що позивачем не надано належного доказу розміру завданої матеріальної шкоди. Рахунки ТОВ «АРТСІТІ» №1713 від 08.06.2016 року та №71 ТОВ «АРТСІТІ» без дати не можуть судом сприйматись як доказ, оскільки позивачем не доведено необхідність придбання конкретних запчастин до автомобіля і його ремонту, який пов`язаний з ДТП, не доведено актуальність зазначених ремонтних робіт, виникнення ушкоджень, що ремонтуються саме внаслідок ДТП від 04.05.2016 року, тобто не доведено фактичний розмір шкоди, понесеної позивачем внаслідок ДТП від 04.05.2016 року. Вказали, що згідно висновку експерта №12867/15388 від 26.03. 2021 року вартість матеріального збитку, завданої Департаменту патрульної поліції, як власнику автомобіля Toyota Prius д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП складає 191 635,28 грн. У зв`язку з тим, що страховою компанією ДПП було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 150 000,00 грн., вартість шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача складає 41 635,28 грн. (191635,28-150 000 грн.). Таким чином суми, вказані позивачем в позовній заяві в розмірі 79 970,90 грн. не підтверджуються належними доказами, отже позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2017 року відкрито провадження у справі. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2018 року позовні вимоги були задоволені. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.04.2019 року за заявою [PERSON] заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2018 року було скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2020 року цивільна справа надійшла в провадження судді Губської Я.В. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.07.2020 року задоволено клопотання відповідача та призначено судову авто-товарознавчу експертизу, зупинено провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.05.2021 року поновлено провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про слухання справи за їх відсутності, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача [PERSON] адвокат Батракова О.Ю. в судове засідання не з`явились, надали заяву, в якій просили слухати справу за їх відсутності, рішення прийняти за матеріалами справи з урахуванням наданого відзиву та пояснень. Третя особа: ПрАТ СК "Саламандра-Україна" в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.05.2016р. близько 21-25 години на вул. Шевченка, 317/1 у м. Харкові водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21113, державний номерний знак [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху та здійснив виїзд на зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак [NUMBER] , та після чого здійснив зіткнення з автомобілем TOYOTA PRIUS, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В матеріалах справи міститься постанова Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2016 року, з якої вбачається що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00грн. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Внаслідок зазначеного ДТП автомобілю TOYOTA PRIUS, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є Департамент патрульної поліції , було нанесено пошкодження, і ці обставини ніким не спростовано. З метою встановлення розміру збитків (шкоди), спричиненого власнику транспортного засобу TOYOTA PRIUS, державний номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП, яке сталося 04.05.2016, Департамент патрульної поліції звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТСІТІ» . Як вбачається з рахунку на оплату № 1713 від 08.06.2016 загальна сума шкоди, спричиненої автомобілю TOYOTA PRIUS, номерний знак [NUMBER] , становить 248154,70 грн. Відповідно до відповіді ПрАТ СК "Саламандра-Україна" , де застрахована відповідальність винної особи, виплачено максимальну суму страхового відшкодування - 150000грн. ТОВ «АРТСІТІ» виконані роботи по відновленню даного автомобіля на суму перерахованого страхового відшкодування, за винятком робіт по відновленню системи безпеки. Вартість робіт по встановленню подушок безпеки згідно рахунку № 71 складає 79970,90грн. Обсяг ремонтних відновлювальних робіт, що потрібно виконати щодо автомобіля TOYOTA PRIUS, номерний знак [NUMBER] , відповідає характеру та обсягу ушкоджень отриманих цим автомобілем під час ДТП 04.05.2016р. 01.04.2021 року на адресу суду надійшов висновок судової автотоварознавчої експертизи №12867/15388 від 26.03.2021 року, відповідно до якого вбачається, що проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля TOYOTA PRIUS, номерний знак [NUMBER] є економічно доцільним по причинам вказаним в дослідницькій частині висновку. Вартість матеріального збитку, завданої Департаменту патрульної поліції, як власнику автомобілю TOYOTA PRIUS, номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП, яка мала місце 04.05.2016 року станом на момент ДТП складає 191 635,28 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України, в разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, обов`язок по її відшкодуванню покладається на особу, яка володіє транспортним засобом, використання якого призвело до заподіяння шкоди. Цією особою в даній справі є відповідач. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 6 міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосовувати практику Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструменту функціонування Конвенції, що є частиною національного законодавства. Відповідно до матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Розгляд по суті і справедлива сатисфакція, Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими лише завдяки визнанню судом наявності порушення, заявник зазнав певної моральної шкоди. Однак зазначена у вимозі конкретна сума є надмірною.

Outcome: partial