Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про захист прав споживачів та повернення коштів депозитних банківських вкладів. Позов мотивував тим, що [INFO] його матір [PERSON] у Лубенському відділенні №20 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ Банк «Фінанси та кредит» уклала договір «про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в національній валюті» №331832/63144/3-14. Відповідно до п.1 умов даного договору банк прийняв у моїй матері на вкладний рахунок «[NUMBER] гроші в сумі 46202 грн на строк до 16.07.2014 року. В подальшому моя матір продовжила строк дії вказаного договору до 17.10.2014 року. Це підтверджується договором №331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року, копію якого я до позову додаю. Також 16.04,2014 року його матір у Лубенському відділенні №20 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ Банк «Фінанси та кредит» уклала і договір «про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті» №331832/63154/3-14. Відповідно до п.1 умов даного договору банк прийняв у моїй матері на вкладний рахунок «[NUMBER] гроші в сумі 5478 доларів США на строк до 16.07.2014 року. В подальшому моя матір продовжила строк дії вказаного договору до 17.10.2014 року. Це підтверджується договором » №331832/63154/3-14 від 16.04.2014 року, копію якого я до позову додаю. [INFO] його матір померла. Він як рідний син померлої, вступив у спадщину, яка відкрилась після смерті його матері, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом [NUMBER] від 21.04.2015 року. Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом ,він має право власності на 1/2 частку грошових заощаджень моєї матері, які знаходяться на її банківських рахунках відповідача. В процесі оформлення спадщини за запитом нотаріуса стало відомо, що у зв'язку із смертю його матері та закінченням строку банківських вкладів, грошові кошти матері з її банківських рахунків у відповідача ним були переведені: з вкладного рахунку [NUMBER] (договір №331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року) переведені на вкладний рахунок [NUMBER] у Придніпровський регіональний департамент ПАТ Банк «Фінанси та кредит». Станом на 20.04.2015 року залишок рахунку становив 73780,28 грн. з вкладного рахунку [NUMBER] (договір №331832/63154/3-14 від 16.04.2014 року) переведені на вкладний рахунок [NUMBER] у Придніпровський регіональний департамент ПАТ Банк «Фінанси та кредит». Станом на 20.04.2015 року залишок рахунку становив 6054,64 доларів США. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом він 21.04.2015 року звернувся до відповідача та повідомив про те, що він, як спадкоємець і власник коштів спадщини, закриває банківські рахунки матері і вимагає сплатити належну йому 1/2 частку депозитів. Листом №453 від 25.05.2015 року надійшла відповідь відповідача, у якій про повернення гривневого вкладу його матері взагалі нічого не повідомлялось, а стосовно валютного вкладу було рекомендовано чекати своєї черги і намагатись кошти отримувати в еквіваленті по 15000 грн щодня у місцевому відділенні (у Лубнах), якщо і коли у них на це будуть кошти. 25.05.2015 року він подав заяву у Лубенське відділення 180-ї філії «Придніпровське РУ» відповідача щодо виплати йому валютний заощаджень матері, але відповіді до цього часу так і не отримав зовсім. Вважає дії відповідача щодо неповернення йому грошових коштів депозитних банківських вкладів його матері незаконною. Ці дії відповідача полягають у відмові від належного виконання своїх зобов'язань за Договором порушенням вимог діючого законодавства України, а саме: ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та положень цивільного законодавства України. Станом на 20.04.2015 року відповідач мав йому повернути 1/2 частину банківських вкладів його матері , що становить 36890 , 14 грн. та 3027, 32 долара США, а також пеню, інфляційні та 3% річних. Крім того вважає,що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода яку він оцінює в 20 000 грн. Прохає суд постановити рішення яким стягнути з відповідача на його користь : суму неповернутого банківського строкового вкладу (депозиту) по договору № 331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року в розмірі 36890,14 грн.; суму неповернутого строкового вкладу по договору № 331832/63154/3-14 від 16.04.2014 року в розмірі 3027,32 доларів США; пеню за прострочення надання послуги в сумі 199263,90 грн.; моральну шкоду в розмірі 20000 грн.; 16605,34 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання та 3% річних в сумі 545,93 грн. Стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати при вирішенні даного спору (оплата правових послуг адвоката). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник по дорученню [PERSON] позов підтримали, прохали його задовольнити. Представник ПАТ Банк "Фінанси та кредит" в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Статтею 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» визначено, що Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Статтею 1058 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Судом встановлено, що 16.04.1014 року [PERSON] мати позивача [PERSON] у Лубенському відділенні № 20 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ Банк «Фінанси та кредит» уклала договір «про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в національній валюті» №331832/63144/3-14. Відповідно до п.1 умов даного договору банк прийняв у [PERSON] на вкладний рахунок «[NUMBER] гроші в сумі 46202 грн на строк до 16.07.2014 року. В подальшому вона продовжила строк дії вказаного договору до 17.10.2014 року. Що підтверджується договором №331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року. Також 16.04,2014 року [PERSON] у Лубенському відділенні №20 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ Банк «Фінанси та кредит» уклала і договір «про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті» №331832/63154/3-14. Відповідно до п.1 умов даного договору банк прийняв у неї на вкладний рахунок «[NUMBER] гроші в сумі 5478 доларів США на строк до 16.07.2014 року. В подальшому вона продовжила строк дії вказаного договору до 17.10.2014 року. Що підтверджується договором » №331832/63154/3-14 від 16.04.2014 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 09.10.2014 року Позивач як рідний син померлої, вступив у спадщину, яка відкрилась після смерті матері, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом [NUMBER] від 21.04.2015 року. Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, він має право власності на частку грошових заощаджень своєї матері, які знаходяться на її банківських рахунках відповідача. Що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та свідоцтвом про народження. В процесі оформлення спадщини за запитом нотаріуса стало відомо, що у зв'язку із смертю матері позивача та закінченням строку банківських вкладів, грошові кошти матері позивача з її банківських рахунків у відповідача ним були переведені: з вкладного рахунку [NUMBER] (договір №331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року) переведені на вкладний рахунок [NUMBER] у Придніпровський регіональний департамент ПАТ Банк «Фінанси та кредит». Станом на 20.04.2015 року залишок рахунку становив 73780,28 грн. з вкладного рахунку [NUMBER] (договір №331832/63154/3-14 від 16.04.2014 року) переведені на вкладний рахунок [NUMBER] у Придніпровський регіональний департамент ПАТ Банк «Фінанси та кредит». Станом на 20.04.2015 року залишок рахунку становив 6054,64 доларів США. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач [PERSON] 21.04.2015 року звернувся до відповідача та повідомив про те, що він, як спадкоємець і власник коштів спадщини, закриває банківські рахунки своєї матері і вимагає сплатити належну йому 1/2 частку депозитів. Листом №453 від 25.05.2015 року надійшла відповідь відповідач - позивачу, у якій про повернення гривневого вкладу його матері взагалі нічого не повідомлялось, а стосовно валютного вкладу позивачу було рекомендовано чекати своєї черги і намагатись кошти отримувати в еквіваленті по 15000 грн щодня у місцевому відділенні (у Лубнах), якщо і коли у них на це будуть кошти, що підтверджуються листом. 25.05.2015 року позивач [PERSON] подав заяву у Лубенське відділення 180-ї філії «Придніпровське РУ» відповідача щодо виплати йому валютний заощаджень його матері, але відповіді так і не отримав зовсім. Згідно ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України передбачено що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Змістом ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положення ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України закріплює те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За таких обставин вбачається, що відповідач не виконав свої зобов'язання по Договору №331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року та №331832/63154/3-14 від 16.04.2014 року, і положення ст.ст. 1228 ч.2, 1268 ч.5 ЦКУ щодо повернення спадкоємцю суми вкладу та процентів. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Згідно з п. 22 ст. 1 цього Закону, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. За приписами ч. 5 ст. 10 Закону, у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги. Сплата пені не звільняє неналежного виконавця від виконання зобов'язання в натурі. Правову позицію з цього приводу викладено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», де у п. 20 зазначено, що пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочення, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. У зазначеній постанові Пленуму також вказується, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Виходячи з положень ст.1. п.17 ЗУ «Про захист прав споживачів», «послуга» це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, приймання банками вкладів від фізичних осіб - є ні чим іншим ніж фінансовими послугами, оскільки по-перше, вони надаються на підставі індивідуального замовлення споживача, тобто на підставі договору; по-друге, в результаті їх надання споживач отримує матеріальні блага - грошові кошти (відсотки). Вкладник, теж підпадає під поняття споживача, оскільки це - фізична особа, яка придбаває замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Враховуючи вищенаведене, відносини, що виникають між вкладником (споживачем послуг) та Банком (надавачом послуг), також регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Аналогічної думки прийшов і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 1, 5 своєї Постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 20.04.2015 року відповідач мав повернути позивачу [PERSON] 1/2 частину банківських вкладів його матері, що становить 36890,14 грн (73780,28 : 2 = 36890,14) та 3027,32 долара США (6054,64 : 2 = 3027,32). Відповідно до курсу долара до гривні (2105,7654 грн за 100 доларів США) за ставкою НБУ станом на 20.04.2015 року розмір доларової виплати мені мав би становити 63748,26 гривень (3027,32 х 21,057654 = 63748,26). В всього відповідач мав би йому сплатити, якщо всі виплати перевести у гривні, - 100638,40 грн (36890,14 + 63748,26 = 100638,40). Розрахунок пені: - 100638,40 грн - сума вартості послуги; - з 20 квітня 2015 року по 25 червня 2015 року - період заборгованості (66 днів) - кількість днів заборгованості; - 3% вартості послуги: 100638,40 грн : 100% х 3 = 3019,15 грн - розрахунок пені за період прострочення платежу: 3019,15 грн х 66 днів прострочення = 199263,90 грн. Розрахунок інфляційних втрат: - 100638,40 грн - сума заборгованості; - з 20 квітня 2015 року по 25 червня 2015 року - період заборгованості; - індекс інфляції у квітні 2015 року 114,0% - індекс інфляції у травні 205 року 102,2% - індекс інфляції за період прострочення платежу 114% х 102,2% = 116,5% - розмір інфляційних втрат : (100638,40 грн х 116,5%)-100638,4 = 16605,34 грн Розрахунок 3-х процентів річних: - 100638,40 грн - сума заборгованості; - з 20 квітня 2015 року по 25 червня 2015 року - період заборгованості (66 днів) - кількість днів заборгованості; 3% річних: 100638,40 грн :100% х 3 = 3019,15 грн - розрахунок 3% річних за період прострочення платежу: 3019,15 грн : 365 днів х 66 днів прострочення = 545,93 грн. Також, згідно з частиною . 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживача» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вважає , що банком заподіяна йому моральна шкода внаслідок не повернення строкового вкладу та депозитного вкладу , після закінчення строку договору, яку він оцінює в 20000 тис. гривень . Однак дослідивши матеріали , суд приходить до переконання , що позов про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню , оскільки відшкодування такої шкоди , договорами про банківські вклади як строкового вкладу так і депозитного , не передбачено . У відповідності до ст.88 ЦПК України , підлягають стягненню з відповідача витрати понесені по наданню юридичної допомоги в розмірі -4600 гривень , та витрати по стягненню судового збору на користь держави в розмірі -3654 гривні.

Outcome: partial