Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „Страхова компанія „АХА Страхування" про стягнення страхової суми, вказавши на те, що 17.08.2013 р. приблизно о 03 год.30 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2108, д/н [NUMBER], цивільна відповідальність якого була застрахована АТ СК „АХА Страхування" скоїв зіткнення з автомобілем марки MAZDA, д/н [NUMBER] під керуванням позивача. Вина [PERSON] у вчиненні ним ДТП 17.08.2013 року встановлена постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 17.08.2013 року. Незважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем, відповідач безпідставно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 104 393,27 грн. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов у повному обсязі, просили суд задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Представник відповідача позов не визнала, пояснивши що учасники ДТП надали страховику неправдиві пояснення щодо обставин ДТП, що підтверджено висновком експерта, тому для задоволення позову немає підстав. Третя особа - [PERSON] суду пояснив, що дійсно за його участі сталася ДТП 17.08.2013 року, вночі він рухався на автомобілі ВАЗ 2108,д/н [NUMBER] по вул.К.Великого в м.Запоріжжя, об"їжджаючи яму на дорозі змінив напрямок руху та скоїв зіткнення з автомобілем позивача, внаслідок чого автомобіль позивача відкинуло на брівку та на дерево. Проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З матеріалів справи вбачається, що 17.08.2013 року о 03-30 год. на вул.К.Великого у м.Запоріжжя сталася ДТП за участю автомобіля марки ВАЗ 2108, д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля Masda, д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] У даній ДТП винним визнано третю особу - [PERSON], що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05.09.2013 року (а/с 10). 15.08.2013 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір (поліс) обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС /6408724 (а/с28) та договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216466 Г дго/13 зп (а/с 111), у відповідності до яких було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров"ю та /або майну третіх осіб при експлуатації автомобіля ВАЗ 2108,д/н [NUMBER]. 17.08.2013 р. [PERSON] звернувся до ПАТ „СК „АХА Страхування" з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 104 393,27 грн. (а/с 8). згідно звіту № 3949 від 03.09.2013 року про оцінку вартості матеріальної шкоди (а/с14). 11.10.2013 року ПАТ „СК „АХА Страхування" повідомило позивача про необхідність надання ним особистих пояснень з приводу дорожньо-транспортної пригоди 17.08.2013 року. (а/с 59). 04.11.2013 року позивач повідомив відповідача про те, що за Законом України „Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" він не зобов"язаний надавати письмові пояснення, оскільки він неодноразово надавав усні пояснення з приводу ДТП представнику страховика та надавав письмові пояснення співробітникам ДАІ після дорожньо-транспортної пригоди (а/с 60). У зв"язку з наявністю у страховика (відповідача по справі) сумнівів щодо можливості утворення пошкоджень на автомобілях ВАЗ і MAZDA, за обставин вказаних [PERSON] та [PERSON] при наданні пояснень, страховик замовив експертне дослідження ДТП, на вирішення якого було поставлене питання щодо можливості утворення пошкоджень, які зафіксовані на транспортних засобах MAZDA СХ-7 р/н [NUMBER] та ВАЗ 2108 р/н [NUMBER], при механізмі та обставинах дорожньо-транспортної пригоди, які описані в поясненнях учасників ДТП - [PERSON] та [PERSON] (а/с 64). Відповідно з висновком комплексного експертного транспортно-трасологічного та авто технічного дослідження механізму ДТП № 127-13 від 02.12.2013 року, „ якщо врахувати обставини, при яких сталася пригода, та механізм ДТП, які викладені у поясненнях водія [PERSON], то в даних умовах не повинно було статися контакту автомобіля ВАЗ-2108 р/н [NUMBER] з автомобілем MAZDA СХ-7 р/н [NUMBER]; При обставинах пригоди та механізму, які викладені у поясненнях [PERSON], не виключалась можливість контакту транспортних засобів, але при цьому на обох автомобілях повинні були утворитися, крім тих пошкоджень, що були виявлені під час огляду, пошкодження, які за напрямком їх утворення не співпадали би з напрямком руху транспортних засобів на момент контактування". 05.12.2013 р. відповідач письмово відмовив позивачу у визнанні вказаної події страховим випадком та про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п.37.1.3 ст.37 Закону України „Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та п.18.1.4 Договору ( а/с 68). Ст.6 Закону України „Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Ст.25 Закону України „Про страхування" передбачено, що у разі необхідності страховик може робити запити про відомості, пов"язані із страховим випадком, а також можуть самостійно з"ясовувати причини та обставини страхового випадку. Умовами договору (п.15.3.1) передбачено право страховика перевіряти подану страхувальником інформацію. Відповідно ст. 33-1 Закону України „Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальник, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов"язані сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди: а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Згідно ст. 37 Закону України „Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов"язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. П.18.1.4 договору передбачено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, якщо висновками авто товарознавчої експертизи підтверджено, що страхувальник та /або потерпіла особа надали неправдиву інформацію стосовно обставин, при яких транспортний засіб потерпілої особи зазнав заявлених пошкоджень. Враховуючи вищевикладені обставини та зазначені норми права, суд вважає, що відмова відповідача в виплаті страхового відшкодування позивачу є правомірною та підтверджена належними доказами. Посилання позивача та його представника про неналежність та не допустимість такого доказу як висновку комплексного експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження механізму ДТП № 127-13 від 02.12.2013 року є хибним, оскільки підстав для не взяття до розгляду судом такого письмового доказу немає, крім того висновки експерта позивачем ніякими доказами не спростовані. Посилання позивача та його представника на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05.09.2013 року, як на доказ щодо встановлених обставин ДТП, є неспроможними, оскільки відповідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особ, стосовно якої ухвалена постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed