Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до ТОВ "ГАБРОІНВЕСТ-ПЛЮС", мотивуючи його тим, що 16.10.2012 року між ним та відповідачем було укладено договори оренди землі №51, №52 та №53. стосовно земельних ділянок, що належать йому на праві власності на підставі державного акту на земельні ділянки які знаходяться на території Мартинівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області. Вказані договори було зареєстровано у Червоноармійському районному відділі "Центр державного земельного кадастру". Відповідно до умов Договору орендар зобов"язаний приступити до використання земельних ділянок після державної реєстрації договору оренди, використовувати орендовані земельні ділянки за їх цільовим призначенням, дотримуючись при цьому екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів і своєчасно вносити орендну плату. В порушення вимог п.32 та п. 37 договорів оренди землі протягом строку їх дії відповідач свої зобов"язання щодо використання орендованих земельних ділянок за їх цільовим призначенням з дотриманням при цьому екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів і щодо своєчасної сплати орендної плати, не виконує. До цього часу не приступив до використання його земельних ділянок. Крім того, Орендарем не виплачено орендні платежі за 2012 рік, тобто має факт прострочення, що станом на момент звернення до суду складає більше десяти місяців, позивачем направлено відповідачу повідомлення про відмову від договорів оренди землі, яке останнім залишено без уваги. Враховуючи викладене, позивач просить суд розірвати вищевказані договори оренди землі між ним та відповідачем, а також стягнути з ТОВ "ГАБРОІНВЕСТ-ПЛЮС" на його користь всі понесені ним та документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов з викладених у ньому підстав та просив постановити рішення про задоволення позову, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Належним чином повідомлений відповідач в судові засідання призначені на 12.12.2013 року, 10.01.2014 року, 24.01.2014 року та 06.02.2014 року (через оголошення в пресі) не з"явився. Будь-яких повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення, згідно ст.224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. За статтею 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності . Згідно ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі" за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За правилами ст. ст.15, 20 Закону України "Про оренду землі" орендна плата є істотною умовою договору оренди землі, а укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Законодавець в пунктах а) та в) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України встановив обов'язок орендаря використовувати землю за цільовим призначенням та своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації, а згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статтею 792 ЦК України визначено ,що за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно п.32 спірних договорів оренди землі, орендар зобов"язаний приступити до використання земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди. Крім того, даним пунктом передбачено обов"язок орендаря використовувати орендовану земельну ділянку за її цільовим призначенням, дотримуючись при цьому екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів... Пунктом 36 зазначених договорів оренди землі передбачено, що дія договорів оренди землі припиняється за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законодавством. Згідно пункту 37 договору оренди землі, розірвання (припинення) цього Договору в односторонньому порядку допускається у разі прострочення орендарем сплати орендних платежів протягом 3 місяців з моменту закінчення строку внесення орендної плати, передбаченого п.13., а саме: один раз на рік у період з 10 грудня до 31 грудня кожного поточного року у розмірі, передбаченому в п.10 Договору, а саме у грошовій формі, готівкою. Відповідно до п.10,13 договорів оренди землі відповідач зобов'язався виплачувати позивачеві орендну плату у грошовій формі, готівкою, у сумі 1691 грн. на рік, що складає 3,6% від вартості земельних ділянок (паїв), зазначеної у п.5 даного Договору у такі строки: один раз на рік у період з 10 грудня до 31 грудня кожного поточного року у розмірі, передбаченому в п.10 Договору. Як встановлено судом позивач [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії АБ № 222961, (а.с.51) є власником трьох земельних ділянок загальною площею 8,1 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Мартинівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області. Відповідно до договорів оренди за № 51-53, 16 жовтня 2012 року (а.с.9-10, 12-13,15-16) між позивачем та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАБРОІНВЕСТ-ПЛЮС" укладено договори оренди належних [PERSON] земельних ділянок. Договори оренди між позивачем та відповідачем набрали чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації ( п.45 договору). За умовами спірних договорів позивач надав, а відповідач прийняв у строкове платне користування, згідно актів прийому передачі земельної ділянки до договору оренди землі від 16.10.2013року (а.с.11,14,17) земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже як встановлено судом відповідач, який є орендарем відповідно до даних договорів, не виконав обов'язки, передбачені ч.1 ст.93, п. а) та в) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України, ст.ст.1, 13 Закону України "Про оренду землі", п.п.10,13,32 ,36,37 договорів, які згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання та в порушення ст.525 Цивільного кодексу України в односторонньому порядку відмовився від своїх зобов'язань за цими договорами, а саме порушив свої зобов'язання щодо використання орендованих земельних ділянок за їх цільовим призначенням, дотримання екологічної безпеки землекористування, не обробляє вказані земельні ділянки та не проводить виплати орендної плати . Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Як показали допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] вони спільно з позивачем у квітні 2012 року укладали з відповідачем договори оренди належних їм земельних ділянок. Та відповідач з моменту укладення цих договорів їх земельні ділянки за цільовим призначенням не використовує, орендної плати не сплачує. Відповідно до довідки Управління агропромислового розвитку Червоноармійської РДА за № 98 від 27.01.2014 року (а.с.66) ТОВ "Габроінвест-плюс" орендовані землі на території Мартинівської сільської ради (в.ч. і ті, що належать позивачу використовує не за цільовим призначенням, не забезпечує дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, орендну плату за орендовані землі станом на 01.01.2014 року, не виплачує. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач не порушував умови договорів, які набрали чинності, а відповідач та його представники в порушення ст.60 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що умови договорів відповідач виконував належним чином. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАБРОІНВЕСТ-ПЛЮС" про розірвання договорів оренди землі слід задовольнити повністю та розірвати спірні договори оренди. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої строни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції про оплату судового збору (а.с.1) вбачається, що позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача. Позивачем також понесено витрати на правову допомогу, які надавались йому ТОВ "ТЕРРА ЛЮКС +" в розмірі 375,0 грн. (квитанція про оплату послуг та дані про реєстрацію вказаної юридичної особи на а.с. 70), які за правилами ст. 84 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на поміщення оголошення в пресі про виклик відповідача до суду, розмір яких становить, згідно квитанції про їх оплату - 250, 40 грн.. (а.с. 68-69). На підставі наведеного вище та

Outcome: approved