Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Снятинської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Снятинської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, позовні вимоги мотивувала тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідачі по справі, а саме: [PERSON] , [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у даному господарстві, однак з 2012 року за вказаною адресою не проживають, участі в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг не приймають. Вважає, що оскільки сім"я [PERSON] придбала житловий будинок у с. Горішнє Залуччя Коломийського району, повинна проживати і бути зареєстрована саме там. У добровільному порядку відповідачі знятись з реєстрації не бажають, а тому остання вимушена звернутися до суду із даним позовом. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги просила задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з"явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи у судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно рішення Снятинського районного суду від 11.11.2019р. за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . З довідки від 20.11.2020 р. №801, виданої [PERSON] Потічківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, слідує, що сім"я [PERSON] , 1977 р.н., до складу якої входять: донька [PERSON] , 1994 р.н., донька [PERSON] , 1997 р.н., донька [PERSON] , 2006 р.н., онука [PERSON] , 2011р.н., онук [PERSON] , 2014 р.н.,онука [PERSON] , 2019 р.н., син [PERSON] , 2017 р.н., зареєстровані в [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживають з 2012 року. З акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , виданого Потічківською сільською радою від 27.07.2020 р. №556, вбачається, що в ході обстеження виявлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . Являється власником житлового будинку по [ADDRESS] . За вказаною адресою ніхто не проживає, але зареєстрована сім"я [PERSON] , 1977 р.н., а саме: вона, її донька [PERSON] , 1994 р.н., донька [PERSON] , 1997 р.н., донька [PERSON] , 2006 р.н., онука [PERSON] , 2011р.н., онук [PERSON] , 2014 р.н.,онука [PERSON] , 2019 р.н., син [PERSON] , 2017 р.н. та родич [PERSON] , 1962 р.н. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.12.2009р., [PERSON] купив житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Згідно подання Служби у справа дітей Снятинської міської ради про доцільність визнання малолітніх дітей: [PERSON] , 2011р.н., [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2019р.н., такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в житловому будинку та зняття їх з реєстрації, вбачається, що Служба у справах дітей Снятинської міської ради вважає за недоцільним визнати малолітніх дітей: [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2019 р.н. такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в домогосподарстві по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, який йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із наведеного суд вважає, що оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають у належному позивачці житловому будинку понад 1 рік, тому їх слід визнати такими, що втратили право на проживання у цьому будинку та зняти їх з реєстраційного обліку. Щодо визнання малолітніх: [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2019 р.н. та неповнолітньої [PERSON] такими, що втратили право на проживання у належному позивачці будинку, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, та як згідно положень ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу охорони здоров"я, в якому вона проживає. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Відповідно до ст. 18 ЗУ "Про охорону дитинства" діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд зазначає, що малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітня [PERSON] не можуть самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт їх не проживання у спірному будинку, не може бути безумовною підставою для визнання їх такими, що втратили право користування зазначеним житлом, а стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією, що відповідає висновку Верховного Суду в постанові від 27.12.2018 року по справі 759/19394/15-ц. Отже, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про визнання малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають. На підставі ст.319, 405 ЦК України,

Outcome: dismissed