Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

у листопаді 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося у суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 квітня 2018р. між ТОВ «БК «Голдстрім ЛТД» та ПАТ «НАСК «Оранта» укладений договір № УБ1256163 добровільного страхування транспортного засобу, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volvo XC-90», д.н.з. [NUMBER] . 14.10.2018 р. в м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів Volvo XC-90» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2018 р. [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 17.10.2018р. до позивача із заявою звернувся представник ТОВ «БК «Голдстрім ЛТД» з приводу виплати страхового відшкодування. 14.11.2018р. ПАТ «НАСК «Оранта», виходячи із розрахунку СТО, на підставі страхового акту та розрахунку страхового відшкодування до нього, здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок, вказаний страховиком в розмірі 59 465,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням. 10 січня 2019р. «НАСК «Оранта» звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ України» із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 59 465,88 грн. 20 травня 2019р. листом ПрАТ «СК «ПЗУ України» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що згідно полісу АМ/5658040, який укладений ПрАТ «СК «ПЗУ України», забезпеченим є інший транспортний засіб, ніж зазначений в полісі. За таких обставин, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнутиз [PERSON] на користь ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування в розмірі 59 465,88 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.(а.с. 46) 04 грудня 2019 року відповідач [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву. (а.с. 51) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки між нею та ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" було укладено договір, за умовами якого страховик зобов"язався протягом визначеного періоду надати послуги зі страхування, саме обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На виконання умов договору було укладено Поліс № АМ/5658040 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком за яким є ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", забезпеченим ТЗ - автомобіль "Фольцваген" н.з. [NUMBER] . Розмір страхового відшкодування згідно вказаного договору становить 100 000 грн., що повністю покриває розмір страхового відшкодування (59 465,88 грн.) ПАТ "НАСК "Оранта" перед застрахованою особою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.(а.с. 70) Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 12 квітня 2018р. між ТОВ «БК «Голдстрім ЛТД» та ПАТ «НАСК «Оранта» укладений договір № УБ1256163 добровільного страхування транспортного засобу, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volvo XC-90», д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 33) 14 жовтня 2018 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Volvo XC-90» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль марки Volvo XC-90» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є ТОВ «БК «Голдстрім ЛТД». Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 6) 17 жовтня 2018р. ТОВ «БК «Голдстрім ЛТД» звернулося до ПАТ «Національна компанія СК «Оранта» з заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 9) 14 листопада 2018р. ПАТ «НАСК «Оранта», виходячи із розрахунку СТО, на підставі страхового акту та розрахунку страхового відшкодування до нього, здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок, вказаний страховиком, в розмірі 59 465,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням. (а.с. 25) Між [PERSON] та ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" було укладено договір, за умовами якого страховик зобов"язався протягом визначеного періоду надати послуги зі страхування, саме обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На виконання умов договору було укладено Поліс № АМ/5658040 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком за яким є ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", забезпеченим ТЗ - автомобіль "Фольцваген" н.з. [NUMBER] . Розмір страхового відшкодування згідно вказаного договору становить 100 000 грн. (а.с. 63) 10 січня 2019р. ПАТ «НАСК «Оранта» звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ України» із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 59 465,88 грн. 20 травня 2019р. листом ПрАТ «СК «ПЗУ України» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що згідно полісу АМ/5658040, який укладений ПрАТ «СК «ПЗУ України», забезпеченим є інший транспортний засіб, ніж зазначений в полісі. (а.с.26) Позивач зазначає, що ПАТ "НАСК "Оранта" неодноразово вживалися заходи досудового врегулювання даного спору. 24.05.2019 р. ПАТ "НАСК "Орната" звернулась до [PERSON] з регресною вимогою (вих. № 08-03-14/4869), а 02.09.2019 р. - з досудовим попередженням (вих. № 08-03-14/8617). Оскільки відповідач виплату страхового відшкодування в порядку регресу за даним страховим випадком не хдійснила, позиач звернувся у суд з даним позовом і просить стягнути з [PERSON] 59 465,88 грн. страхового відшкодування в порядку регресу. Суд не погоджується з доводами позивача з огляду на наступне. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 59 465,88 грн. Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань : Договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування; Деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП; Договірне зобов`язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На виконання комплексного договору № УБ 1256163 страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 59465,88 грн. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. У цій справі ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" як страховик відповідача (завдавача шкоди) не набула право регресу до останнього. Таке право ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" могла би набути, відшкодувавши потерпілій завдану їй шкоду, а також за наявності умов, визначених ст. 38 вказаного Закону. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу серії № [NUMBER] страховиком відповідача зі страховим лімітом 100000,00 грн. на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була ПрАТ "СК "ПЗУ Україна". Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вказане, суд погоджується з доводами відповідача, яка заперечувала проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважає, що саме на ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", як страховика відповідача, покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 р. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" необхідно відмовити.

Outcome: dismissed