Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

24.10.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнених вимог, просить визнати перебудований житловий будинок з навірними будівлями за адресою: [ADDRESS] об"єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. В обгрунтування позову вказала, що 28.09.1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.10.2010 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В період шлюбу спільними сумісними зусиллями на спільні кошти та збереження ними було перебудовано житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В результаті цього, майно чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат. Згідно технічного паспорту на житловий будинок за вказаною адресою на приватизованій земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ А-1 (рік побудови 1999), веранда літ а (рік побудови 1999), тамбур літ а1 (рік побудови 2002), гараж літ. Б (рік побудови 1999), погріб літ.б (рік побудови 1972), літній душ літ В (рік побудови 2002), вбиральня літ Г (рік побудови 2002), огорожа №1 (рік побудови 2000), ворота №2 (рік побудови 2000), колонка №3 (рік побудови 1996). Правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності чоловіка на нерухомість є договір дарування, посвідчений Лиманською селищною радою Зміївського району Харківської області 29.11.1993 року, зареєстрований в реєстрі за №98, згідно якого [PERSON] подарував своєму брату [PERSON] житловий будинок, площею 11,5 кв.м. з надвірними будівлями. Рішенням Лиманської селищної ради народних депутатів Зміївського району Харківської області №18 від 19.04.1994 року дозволено перебудову житлового будинку по [ADDRESS]. Вказаним рішенням було дозволено забудову та виготовлено проект, який був узгоджений з відповідними компетентними районними органами: санепідемстанцією, пожарною охороною, архітектурним планувальним бюро, головним архітектором. Будинок було перебудовано в період з 1994 по 2002 роки і є спільною сумісною власністю подружжя, незалежно від того, що дозвіл на перебудову та технічна документація була виготовлена на ім"я одного із подружжя, що відповідає вимогам законодавства. [PERSON] свідоцтво про право власності не отримав, вважає будинок своєю особистою власністю, її права не визнає, порушує її законні інтереси, не дійснює ніяких дій щодо оформлення документів. Вона та відповідач зареєстровані та проживають у спірному будинку, на будинок видана будинкова книга та технічний паспорт, де [PERSON] зазначений власником. Вказуючи на те, що майно її колишнього чоловіка істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок їх спільних трудових чи грошових затрат в період шлюбу, будинок є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач зазначила, що стосунки між нею та відповідачем зіпсовані, [PERSON] навмисно не оформлює своє право власності на будинок, затягує час, щоб сплила трирічна позовна давність звернення до суду. У судовому засіданні [PERSON] наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Вона пояснила, що проживала з відповідачем однією сім"єю, разом вели спільне господарство, будинок [ADDRESS], який було подаровано чоловіку знесено, і в період шлюбу побудовано за рахунок спільних затрат новий будинок, який і є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не відомо. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 28.09.1991 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.10.2010 року було розірвано. (а.с.7) Відповідно до договору дарування, посвідченого 29.11.1993 року секретарем Лиманської ради народних депутатів Готвальдівського району Харківської області, зареєстровано в реєстрі за №98, [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок, площею 11,5 кв.м. (а.с.14) Земельна ділянка з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: с.Лиман Зміївського району, пров. Ватутіна, 3 належить [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Лиманською сільською радою Зміївського району 17.07.2002 року. (а.с.20) Рішенням Лиманської селищної ради народних депутатів Зміївського району Харківської області №18 від 19.04.1994 року дозволено перебудову житлового будинку по [ADDRESS]. (а.с.19) та розроблено проект забудови земельної ділянки за вказаною адресою, погоджений з санепідемстанцією, пожарною охороною, архітектурним планувальним бюро, головним архітектором. (а.с.18) В ході дослідження інвентаризаційної справи №1169 КП "Зміївське БТІ" на житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що архітектор Зміївського району надав висновок про процент зносу будинку - 70 та необхідність його перебудови, [PERSON] надано дозвіл на виконання робіт по індивідуальному будівництву, проведено розбивку контурів фундаменту перебудованого житлового будинку згідно плану забудови. (а.с.72-144) За адресою: [ADDRESS] зареєстровані проживаючими [PERSON], [PERSON], що підтверджується даними домової книги (а.с.34-39) Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте пожружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, веденя домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути майно будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільнихтрудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, закрема із правочинів. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно дло закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови №11 від 21.12.2007 року роз"яснив, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. В ході судового розгляду було встановлено, що відповідач на підставі договору дарування є власником житлового будинку, який рішенням сільської ради дозволено перебудувати. [PERSON] у встановленому законом порядку не прийняв його до експлуатації, право власності на новостворене майно не оформив. За конкретних обставин, майно, а саме житловий будинок [ADDRESS], не може бути визнано об"єктом права спільної сумісної власності подружжя через відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності одного з подружжя на це майно. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів в підтвердження наявності майна, право власності на яке оформлено у встановленому законом порядку, та яке може бути визнано об"єктом права спільної власності подружжя. Тому, підстав для задоволення позову судом не вбачається. Разом з тим, суд зазначає, що [PERSON] в подальшому, у разі оформлення права власності [PERSON] на житловий будинок, не позбавляється права ставити питання про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Outcome: dismissed