Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення подвійної суми завдатку із наступних підстав : Позивачка [PERSON] мала намір придбати частину будинку за адресою: [ADDRESS] . Про продаж вказаної частини будинку , вона домовилася з продавцем відповідачкою [PERSON] . 06.07.2011 року між позивачкою,як покупцем ,та відповідачкою, як продавцем , було укладено письмову угоду про надання завдатку за вказану частину будинку у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень. Угодою узгоджена була ціна продажу - 48 000 ( сорок вісім тисяч) гривень. Вона надала відповідачці грошові кошти у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, про що із відповідачкою було складено угоду про завдаток. Залишок суми в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень ,вона зобов'язалася сплатити в день підписання договору купівлі - продажу частини будинку, натомість відповідачка зобов'язалася до 06.09.2011 року підготувати усі необхідні документи для здійснення вказаної угоди. Однак, укладання договору, а грошові кошти до теперішнього часу ,відповідачка так і не повернула, а лише говорить про те, що поверне, однак, на підставі усього ,може сплинути строк позовної давності. Оскільки порушення зобов'язання сталося з вини відповідачки, то вважає, що відповідачка, згідно умов договору повинна сплатити подвійну суму завдатку, яка становить 16000 (шістнадцять тисяч) гривень. Згідно умов угоди, п. 4 передбачено, що у разі невиконання взятих на себе обов'язків, відповідачка повертає завдаток та додатково сплачує суму завдатку у розмірі завдатка. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних із боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Таким чином,позивачка вимушена звернутися до суду,та просить суд : с тягнути на її користь з [PERSON] суму завдатку урозмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень та додатковуштрафну суму в розмірі завдатку - 8 000 (вісім тисяч) гривень; стягнути на її користь витрачені кошти на судовий збір у розмірі 243гривні 60 копійок. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про підтримку позову та про розгляд справи за її відсутності та про заочний розгляд справи. Справу вирішено розглянути за відсутності позивачки. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з*явилася, про час і місце слухання справи був належним чином повідомлений, але судова повістка повернулася з позначкою за закінченням терміну зберігання. Згідно довідки ,[PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS]. Судова повістка була надіслана відповідачу за місцем його реєстрації Відповідно до ст.. 74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки разом із розпискою ,разом з копіями відповідних документів надсилається фізичним особам ,які не мають статус підприємців,- за адресою їх місця проживання чи перебування,зареєстрованою у встановленому законом порядку.У разі відсутності осіб,які брали участь у справі за такою адресою,вважається ,що судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справу вирішено розглянути заочно. Позовні вимоги підтверджуються : Угодою про завдаток/а.с. 6/, квитанцією про сплату судового збору/а.с.1/. Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України ,підставами виникнення цивільних прав та обов"язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов"язанням є правовідношення, в яких одна сторона ( Відповідач) зобов"язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно,виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача а виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних із боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобовязання. Крім того, щоб сплачена сума визнавалась завдатком, необхідно прямо вказати про це в договорі, в протилежному випадку отримана сума вважається авансом. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. У разі коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. Згідно частин 1, 2 статті 635 ЦК України ,попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 06 травня 2011 року позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] домовились, що ними буде укладено до 06 вересня 2011 року договір купівлі-продажу частини будинку,а саме квартири [ADDRESS] .Факт наявності зобов*язання та внесення платежу підтверджується договором про завдаток від 06 травня 2011 року. Позивачка свої зобовязання виконала, передала кошти в розмірі 8000гривень. в рахунок вартості майна, однак відповідачка свої зобов*язання, щодо укладення договору купівлі-продажу не виконала. Таким чином, суд приходить до висновку, що передана позивачкою сума є завдатком, а особа, яка його сплатила має право вимагати його повернення, так як договір у зазначений термін не був укладений, то з відповідачки [PERSON] на користь позивачки слід стягнути подвійну суму завдатку у розмірі 16000гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають до задоволення вимоги позивачки про стягнення з відповідачки на її користь судових витрат у сумі 243,60 грив. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.. 58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо педмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивачка довела перед судом належними та допустимими доказами свої позовні вимоги. Суд, з урахуванням у сукупності усіх доказів ,які є в матеріалах справи, приходить до висновку,що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved