Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 листопада 2015 року в сумі 17007,65 грн. В обгрунтування позову позивач вказав на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 03.11.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 12026,37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця шляхом надання Банку грошових коштів (щомісячного платежу). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Договір, укладений з відповідачем, є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Він, позивач, виконав свої зобов"язання за договором у повному обсязі, що виявилося у наданні відповідачеві кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти згідно договору, чим в порушення умов договору, а також вимог законодавства не виконав зобов"язання за договором. В результаті цього станом на 13.07.2016 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 17007,65 грн., з яких 12026,37 грн. - заборгованість за кредитом; 848,52 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2886,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1246,46 грн. - штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. За таких обставин з метою захисту своїх законних прав вимушений звернутися до суду. Представник позивача, який про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку (а.с. 55, 107), в судове засідання не з"явився, клопотання не поступали. Разом з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання від 27.07.2016 року про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 37). Відповідач, будучи в порядку ст.74 ЦПК України повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 56), в судове засідання не з"явився, про причини неявки не повідомив, клопотання не поступали. На підставі ст. 224 ЦПК України справу розглянуто у відсутності відповідача в заочному порядку. З"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2015 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" - позивачем у справі та [PERSON] - відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами, Тарифами складає кредитний договір. Згідно умов угоди (п. 2.1) позивач надав відповідачеві терміновий кредит в сумі 12026,37 грн. на строк 12 місяців з 03.11.2015 року до 30.11.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов"язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється шляхом надання позичальником банку грошових коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості по кредиту. Відповідно до п. 2.5 угоди відповідач зобов"язався повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно угоди та Умов та правил. При порушенні зобов"язань по погашенню кредиту сплатити банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочки (п. 2.8 угоди). Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1246,46 грн. (п. 2.2 угоди) Відповідач не виконував зобов"язання за договором, в результаті чого у нього станом на 13.07.2016 року виникла заборгованість. Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копією Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 03.11.2015 року (а.с. 88), витягом із Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 7-30), розрахунком заборгованості відповідача (а.с. 4), іншими документами. Згідно розрахунку загальна сума заборгованості відповідача станом на 13.07.2016 року складає 17007,65 грн., з яких 12026,37 грн. - заборгованість за кредитом; 848,52 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2886,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1246,46 грн. - штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. У позовній заяві зазначено, що 2886,30 грн. - це заборгованість за пенею та комісією. У розрахунку заборгованості вказано, що дана сума є нарахованою комісією. У графі "Ставка пені" розрахунку у період з 03.11.2015 року до 13.07.2016 року ставка пені - "0". Відповідно до положень п. 2.1.1.12.8 Умов та правил Банк стягує комісію за обслуговування у відповідності до Тарифів/Пам"ятки Клієнта/Довідки про умови кредитування, Тарифів Банку. Проте, відповідний документ позивачем не надано. Ухвалою суду від 03.01.2017 року позивачеві роз"яснювалося право подати документ під назвою "Тарифи" та наслідок неподання - вирішення спору на підставі раніше наданих доказів. Копію ухвали суду позивачем отримано 17.01.2017 року (а.с. 107), однак згаданий документ до суду не поступив. Виходячи з викладеного вище, враховуючи відсутність доказів на підтвердження договірних умов щодо сплати комісії, її розміру, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісії в розмірі 2886,30 грн. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Як встановлено судом відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору не виконує своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого утворилася заборгованість та виник обов"язок передати позивачеві передбачену договором неустойку. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та підлягає частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 14121,35 грн., з яких: 12026,37 грн. - заборгованість за кредитом; 848,52 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1246,46 грн. - штраф. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач при зверненні до суду сплатив 1378,00 грн. судового збору (а.с. 1). Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1144,16 грн. судового збору.

Outcome: partial