Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] з 22.01.1980 року по 21.10.2008 р. перебував у трудових відносинах з ПАТ "Сумське МНВО ім. Фрунзе" і звільнений за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію. Під час роботи працівник отримав професійні захворювання. Так, згідно [PERSON] розслідування хронічного профзахворювання № 13 від 07.02.2003 р. йому встановлені захворювання у вигляді : - основний діагноз : нейросенсорна туговухість ІІІ-VІ ст. професійного характеру (основний діагноз), РОХП з вегетативно- трофічними порушеннями на кистях, двобічний плече-лопатковий періартроз та остеортроз ліктьових суглобів з помірними обмеженнями в/к і хребта з больовим синдромом. ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз СН 1 ст.; - супутний діагноз : аутоімунний тиреоидит. [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання № 64 від 01.10.2007 року працівнику встановлені наступні профзахворювання: - основний діагноз : хронічне обструктивне захворювання легень І ст. у стадії токсикоз-пилової етиології у фазі нестійкої ремісії; емфізема легень І ст.; легенева недостатність ІІ ст.- захворювання професійні. Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації 11 ст. / вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців рук і вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, міофіброз м»язів передпліч та плечового пояса, 2-х сторонній епікондильоз плеча, деформуючий остеортроз ліктьових та променево-зап»ястних суглобів зі стійким больовим синдромом та обмеженням функцій верхніх кінцівок. Нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниження слуху /111-ІV ст./ професійного характеру; - супутний діагноз : ІХС , атеросклеротичний кардіосклероз, Гіпертонічна хвороба 11 ст. СН 1 ст. Хронічний гастродуодиніт у фазі нестійкої ремісії. Атеросклеротична дисцикуляторна енцефалопатія 11 ст. з лікворно- венозною дисциркуляцією і астено-невротичним синдромом. РОХП, люмбалгія. Роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Держ.сан. норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку», ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони», «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658- 66. Зазначена обставина підтверджує наявність вини роботодавця , який не створив здорових та безпечних умов праці , згідно вимог ст.7 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, виданої спеціалізовною МСЕК від 27.11.2013 року, ступінь втрати працездатності [PERSON] склала 80% , встановлено ІІ групу інвалідності, безтерміново, та необхідність медикаментозного і санаторного лікування. Вплив шкідливих виробничих факторів спричинив працівнику моральну шкоду, яку оцінює у сумі 11 000 грн. і обґрунтовує порушенням його нормальних життєвих зв'язків, встановленням інвалідності II групи, необхідністю постійного лікуванням у зв'язку з хворобою, значними обмеженнями в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Все це вимагає додаткових зусиль по організації свого життя і веде до нових переживань. Зазначає, що працівник вперше отримав 25 % втрати працездатності ще у 2003 році, коли моральна шкода відшкодовувалась дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Суми у відповідності до вимог ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків та професійних захворювань і що спричинили втрату працездатності «. Тому з Фонду підлягає стягненню сума відшкодування у розмірі 5 000 грн. А решта профзахворювань виявлена у 2007 році і обов»язок відшкодування моральної шкоди покладається на роботодавця . Тому з товариства за 55 % стійкої втрати працездатності підлягає стягненню сума у розмірі 11 000 грн. Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким : - стягнути з ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» 11 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями. - стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Суми 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди і спричиненої ушкодження здоров'я від профзахворювання. У судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] заявлені вимоги підтримав з зазначених вище підстав. Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» [PERSON] не оспорюючи обставини отримання працівником професійних захворювань під час роботи на товаристві позов не визнала з тих підстав, що [PERSON] знаючи про шкідливі фактори своєї роботи продовжував на протязі довгого часу працювати у товаристві та був обізнаний про можливі негативні наслідки щодо стану свого здоров'я, йому проводились відповідні доплати за роботу у шкідливих умовах. Також зазначає, що не надано суду доказів спричинення працівнику моральної шкоди, а у відповідності до вимог ст. 233 КЗПП України пропущений тримісячний строк звернення до суду по захисту своїх прав. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України [PERSON] у судовому засіданні проти заявленої до них вимоги заперечив з тих підстав, що на даний час [PERSON] щомісячно відшкодовується сума втраченого ним заробітку .Таким чином Фонд належним чином виконує всі покладені на нього обов'язки у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та своєчасно, і в повному обсязі надає соціальні послуги та здійснює страхові виплати, передбачені ст.ст.21,34 Закону за умови визначення такої потреби органами МСЕК. Вважає що докази / документи /, на які посилається позивач як на підставу заподіяння моральної шкоди і що підтверджують факт професійного захворювання та встановлення у зв'язку з цим втрати працездатності для відшкодування частини втраченого заробітку , ніяким чином не можуть бути незаперечним доказом заподіяння працівнику моральної шкоди. Крім того вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для захисту особистого немайнового права, передбаченого ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». У зв'язку з чим просить суд у задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступних обставин. 1. Судом встановлено, що [PERSON] з 22.01.1980 року по 21.10.2008 р. перебував у трудових відносинах з ПАТ "Сумське МНВО ім. Фрунзе" та звільнений за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію і що підтверджується записами його трудової книжки / а.с. 6-8/. Під час роботи у товаристві працівник отримав професійні захворювання. Так, згідно [PERSON] розслідування хронічного профзахворювання № 13 від 07.02.2003 р. Форми П-4 йому встановлені захворювання у вигляді : - основний діагноз : нейросенсорна туговухість ІІІ-VІ ст. професійного характеру (основний діагноз), РОХП з вегетативно- трофічними порушеннями на кистях, двобічний плече-лопатковий періартроз та остеортроз ліктьових суглобів з помірними обмеженнями в/к і хребта з больовим синдромом. ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз СН 1 ст.; - супутний діагноз : аутоімунний тиреоидит / а.с. 9/. [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання № 64 від 01.10.2007 року Форми П-4 працівнику встановлені наступні профзахворювання: - основний діагноз : хронічне обструктивне захворювання легень І ст. у стадії токсикоз-пилової етиології у фазі нестійкої ремісії; емфізема легень І ст.; легенева недостатність ІІ ст.- захворювання професійні. Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації 11 ст. / вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців рук і вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, міофіброз м»язів передпліч та плечового пояса, 2-х сторонній епікондильоз плеча, деформуючий остеортроз ліктьових та променево-зап»ястних суглобів зі стійким больовим синдромом та обмеженням функцій верхніх кінцівок. Нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниження слуху /111-ІV ст./ професійного характеру; - супутний діагноз : ІХС , атеросклеротичний кардіосклероз, Гіпертонічна хвороба 11 ст. СН 1 ст. Хронічний гастродуодиніт у фазі нестійкої ремісії. Атеросклеротична дисцикуляторна енцефалопатія 11 ст. з лікворно- венозною дисциркуляцією і астено-невротичним синдромом. РОХП, люмбалгія /а.с.10 /. В актах зазначено, що роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Держ.сан. норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку», ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони», «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658- 66. Зазначена обставина підтверджує наявність вини роботодавця, який не створив здорових та безпечних умов праці , згідно вимог. ст.7 Закону України «Про охорону праці». Відповідно акту МСЕК Зарічного району м. Суми за № 563 від 18.03.2003 р. [PERSON] визначено 20 % втрати професійної працездатності - первинно . При повторному обстеженні відповідно акту МСЕК Зарічного району м. Суми за № 1031 від 25.05.2005 року [PERSON] підтверджено 20 % втрати професійної працездатності і що визначено первинним оглядом. Актом огляду МСЕК за № 947 від 21.11.2007 р. працівнику встановлено 60 % втрати професійної працездатності. Актом огляду МСЕК за № 975 від 27.11.2013 року і довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 10 ААВ за № 594460 , [PERSON] встановлено вже 80 % втрати професійної працездатності , встановлена 2-га група інвалідності, безтерміново / а.с.11 /. Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці . Тому ці захворювання пов'язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв'язок з виникненням таких хвороб і наступившими наслідками - погіршення стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. 2. Умови праці і внаслідок яких [PERSON] отримав професійні захворювання ,заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоров'я працівником, що потягло окремі життєві обмеження, госпіталізацію в медичних установах та необхідність лікування , позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань . Ушкодження здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частини 1 і ч. 2 ст. 153 КЗпП України зазначають, що на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. [PERSON] ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди» , з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров'я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювань, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності , виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Так як вперше [PERSON] встановлено 20 % втрати працездатності ще у 2003 році і що вбачається з акту МСЕК Зарічного району м. Суми за № 563 від 18.03.2003 р., у зазначений період діяли норми ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону України « «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків та професійних захворювань і що спричинили втрату працездатності « та які передбачали відшкодування спричиненої моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань. Тому враховуючи дію закону у часі суд вважає, що з Фонду підлягає стягненню сума відшкодування у розмірі 4000 грн. Так як роботодавець не забезпечив працівнику безпечних умов праці і що призвело до цілого ряду професійних захворювань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» 9000 грн. на користь останнього в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. 3. Суд не може погодитись з думкою представників відповідачів про застосування строків давності щодо звернення представника [PERSON] до суду з позовом про відшкодування спричиненої моральної шкоди, бо відповідно до вимог ст. 268 ЦК України позовна давність не може поширюватись на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди , спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв'язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial