Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (нове найменування банку-ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11360694000, з додатковою угодою № 1 від 17.12.2009року. Відповідно до договору [PERSON] було надано кредит в сумі 55 000,00 дол. США., шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, з розрахунку 14,00 % річних за користування кредитом на строк по 19.06.2034 року. 17.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 211612, щодо забезпечення виконання кредитних зобов»язань позичальника. Оскільки позичальник порушила умови договору і своєчасно не повернула банку кредитні кошти, позивач ставить питання про дострокове повернення коштів. Станом на 23.03.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором від 17.06.2008 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 41 583 доларів 88 центів США та нарахована пеня у розмірі 28 569 грн. 43 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором, пеню в сумі 28 569 грн. 43 коп., а також, - судові витрати по справі. Позивач, після відновлення провадження у справі, в судове засідання не направив свого представника, неодноразово подавали суду заяви де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON], згідно договору, позов не визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, жодних клопотань чи заперечень суду не подав та відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 17.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (нова назва ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №11360694000, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 55 000,00 дол. США, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок [PERSON], а позичальник зобов'язалася щомісячно повертати наданий кредит згідно з графіком погашення кредиту, що є додатком № 1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит в повному обсязі не пізніше 19.06.2034року. За користування кредитом відповідач [PERSON] зобов'язалась сплачувати проценти в розмірі 14,00 % річних (а.с.15-17). Встановлено, що за умовами вказаного договору проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору. Згідно з п. 4.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит позичальник сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. Встановлено, що для забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника була прийнята порука [PERSON], згідно договору поруки №211612 від 17.06.2008 року (а.с.26). Всупереч умов кредитного договору [PERSON] не здійснює своєчасних платежів в повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушила взяті на себе договірні зобов'язання. Судом встановлено, що банком було направлено відповідачам вимоги від 17.11.2015року про дострокове повернення кредитних коштів. Дані вимоги були отримані відповідачами (а.с.28,29,30). Встановлено, що відповідачі з моменту укладення, не оскаржували ні договір про надання споживчого кредиту, ні договір поруки. А також, з моменту отримання вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, де чітко висвітлена сума заборгованості в доларах США, відповідачі не оскаржували договори. Згідно наданого розрахунку заборгованості станом на 23.03.2016 року заборгованість за кредитним договором становить: по кредиту та процентам у розмірі 41 583 доларів 88 центів США та пені у розмірі 28 569 грн. 43 коп., з яких: 36 058 дол.США - заборгованість за кредитом; 5 525,03 дол.США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 5118,37дол.США за строк з 01.03.2015р. по 29.02.2016р.; 28 569,43 грн.- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 26.04.2015року по 23.03.2016року. Сторона відповідача, заперечуючи позов, зазначила, що кредит [PERSON] надавався не в іноземній валюті /доларах США/, а було здійснено перерахунок і фактично кредит було надано в гривнях, а отже, і поверненню підлягає сума 266 986,50 грн., а не 55 000 дол. США. Кредитним договором передбачено, що зарахування кредитних коштів відбувається на поточний рахунок позичальника [NUMBER]. Із наданої виписки по рахунку, і з копії заяви про видачу готівки від 17.06.2008 року не вбачається, що саме долари США були зараховані на цей поточний рахунок і видані позичальнику. Виписка не містить інформації з якого саме рахунку банку кошти було перераховано на рахунок позичальника. Виписка містить суми як в доларах США так і в гривнях. За клопотанням представника відповідача [PERSON] по справі було призначено судово-економічну експертизу. Згідно висновку за результатами проведення судово-економічної експертизи від 15.03.2017 року підтвердити наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості по кредитному договору № 11360694000 від 17.06.2008р. станом на 23.03.2016р. не видалося за можливе. Згідно заяви №50 від 17.07.2008р. [PERSON] з поточного рахунку отримано 55 000,00 дол.США. Документально підтвердити видачу коштів саме на виконання умов кредитного договору та підтвердити, що кошти за кредитним договором було видано саме в іноземній валюті, підтвердити наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника не видалося експерту за можливе через відсутність необхідних первинних документів для проведення експертизи. При вирішенні даної справи, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання ( неналежне виконання). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1050 ЦК Україниу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до розділу 6 кредитного договору № 11360694000 передбачене дострокове повернення кредиту та право банку на дострокове стягнення кредитних коштів в разі порушення позичальником строку повернення частини позики. Відповідач, заперечуючи позов, неодноразово зазначає, що позивач надав [PERSON] кредит в національній валюті, а не в доларах. Так, в матеріалах справи наявна заява на видачу готівки №50 від 17.06.2008р., яка відображає видачу коштів через касу банку (рахунок [NUMBER]) у сумі 55 000,00дол.США з призначенням платежу «видача з поточного рахунку фіз.особи [NUMBER] [PERSON]» з поточного рахунку [PERSON] (рахунок [NUMBER]) (а.с.121). В даній заяві відображено, також, еквівалент кредиту у гривнях. Згідно вищезазначеного документу, кошти надані [PERSON] з її поточного рахунку через касу банку. А тому, враховуючи зміст цієї операції, документально підтвердити видачу коштів в іноземній валюті, чи в національній валюті безперечно не можливо. При цьому, суд виходить з наступного, що згідно п.1.1Договору про надання споживчого кредиту, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, дол.США, в сумі 55 000,00, що дорівнює еквіваленту 266 986,50грн. За курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. Сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. За п.1.2.2 Договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термінах та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь - якому випадку не пізніше 19 червня 2034 року...; Пунктом 1.3.1 договору передбачено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14.00% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці; Пунктом 1.3.3. Договору передбачено, що нарахування процентів за цим договором здійснюються щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства; В матеріалах справи наявна додаткова угода № 1 від 17 грудня 2009р. до кредитного договору №11360694000 від 17.06.2008р., згідно якої сторони домовились викласти п.1.3.4 кредитного договору в наступній редакції: «Строк оплати процентів: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким було нараховано банком такі проценти...». Також, сторонами погоджено графік погашення заборгованості в новій редакції. Слід зазначити, що Графік погашення кредиту, який є додатком до Договору № 11360694000 містить визначення щомісячного платежу, лише, в іноземній валюті /долар США/, не зазначено гривневий еквівалент. Вищезазначений кредитний договір та додаткова угода про внесення змін до договору містять підписи від імені представників сторін та скріплені печатками банку. Отже, як слідує з вищенаведеного, кредитним договором №11360694000 від 17.06.2018р. визначені, окрім іншого, валюта кредиту, основні умови (істотні умови) стосовно надання та повернення кредиту, сплати відсотків, а також сплати штрафних санкцій у разі не виконання сторонами умов договору, які відповідають вимогам ЦК України та є обов'язковими до виконання. Заперечення сторони відповідача з приводу того, що [PERSON] вважала, що отримала кредит в національній валюті та повертала заборгованість в національній валюті і борг вже повернутий, - спростовуються умовами самого кредитного договору від 17.06.2008 р., який підписаний позичальником, частково виконаний та не був оскаржений. Крім того, відповідно до п.1.2. Договору поруки №211612 від 17.06.2008 року поручителю добре відомі усі вимоги вищезазначеного основного договору, зокрема: сума основного договору - 55 000 доларів США, 00 центів. Вказана сума основного договору дорівнює еквіваленту 266 986 гривень за курсом НБУ на день укладення основаного договору, при цьому сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатися в цьому договорі лише в разі, якщо сума основного договору виражена у іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником. Частиною 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч.1ст.627 ЦК України,відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, як було зазначено вище, пунктом 1.1. Договору кредиту від 17.06.2008 року було визначено валюту кредиту - долар США, що, також, відображено і в п.1.2. Договору поруки, а отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів заборгованість в доларах США. До матеріалів справи додані Банківська ліцензія та дозвіл, виданий УКІБ «УкрСиббанк» на операції з іноземною валютою. За ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Застосування іноземної валюти як засобу платежу врегульовано і дозволено Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про банки і банківську діяльність». Крім того, згідно Закону України «Про виконавче провадження» рішення судів про стягнення коштів в іноземній валюті підлягають виконанню таким же чином, які і про стягнення коштів в гривнях. Згідно п.12 вищенаведеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, та на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів, солідарно, сума, яка складається з заборгованості по кредиту і процентах - 41 583 доларів 88 центів США та заборгованість по пені в розмірі 28 569 грн. 43 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума судових витрат по сплаті судового збору - 16 710 грн.18 коп.

Outcome: approved