Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

06 квітня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні вона та її представник пояснили, що 11 вересня 2015 року вона розірвала шлюб із відповідачем [PERSON]. Від спільного подружнього проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач належним чином матеріально сім'ю не забезпечував та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. Їх син досяг повноліття, поступив у державний вищий навчальний заклад - Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника інститут природничих наук напрямку "біологія", і на даний час є студентом другого курсу денної форми навчання (контракт). В зв'язку із витратами на навчання сина їй стало важко самостійно утримувати сім'ю, оскільки в неї низький розмір доходів, вона оплачує сину навчання, надає кошти на харчування, проживання, знімає квартиру), багато коштів витрачається на інші розходи. Крім того, що їх син навчається у вищевказаному навчальному закладі, вона помітила його захоплення і певні здібності у сфері інформаційних технологій, а тому з метою подальшого розвитку та за його проханням, мною було запропоновано пройти ним конкурс навчання в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу за спеціальністю автоматизації та комп'ютерних наук: системи Управління і автоматики; автоматизоване управління технологічними процесами; програмне забезпечення автоматизованих систем; комп'ютерні системи та мережі. Однак, вартість навчання у даному навчальному закладі становить 2500-3150 грн. на рік, які ні вона, ні її син не має можливості сплатити. Відповідач працює на сезонних роботах у Чехії стримує високу заробітну плату у зв'язку з чим має змогу утримувати їхню спільну дитину, а тому просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчатися, в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гривень щомісячно, до закінчення навчання та додаткові витрати на оплату навчання сина, який має намір навчатися в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, в розмірі 3150 грн. разового платежу. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, пояснюючи тим, що позовна заява, подана до суду [PERSON] являється необгрунтованою, а розмір аліментів невмотивовано та безпідставно завищений. Позивачка безпідставно посилається у своєму позові на те, що «...після припинення шлюбних відносин відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на сім'ю та утримання повнолітнього сина...». Такі її твердження є необгрунтованими та не доведені належними і допустимими доказами, які б прямо свідчили про не виконання відповідачем [PERSON] обов'язків з утримання сина та надання йому матеріальної допомоги. Адже увесь час, починаючи з дня народження сина і по теперішній час, відповідач не припиняв його утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймав участь у його вихованні, догляді за ним, намагається надати йому повноцінне батьківське піклування та турботу, по мірі можливостей відповідач прикладає зусилля у вирішенні повсякденних питань та проблем сина, не зважаючи на те, що спільно з ним відповідач не проживає, оскільки перебуває у розірваному шлюбі з позивачкою. Позивачка намагається безпідставно, у своїх корисливих цілях, за ради свого майнового інтересу завдати відповідачу шкоди та надати суду недостовірні відомості щодо не виконання відповідачем своїх обов'язків з утримання на сьогоднішній день уже повнолітнього сина. Крім цього позивачка вказує, що вона надає сину кошти на харчування, проживання (знімає квартиру) та надає багато коштів на інші розходи сина, у зв'язку з чим він потребує матеріальної допомоги. На сьогоднішній день відповідач не зареєстрований як фізична особа - підприємець та займається господарською діяльністю у будь-якій сфері. Жодних, доходів та заробітків від цієї роботи відповідач не отримує і не отримував. Інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької чи будь-якої іншої діяльності, в тому числі як найманого працівника на території України, відповідач не має і не мав. Матеріальне становище відповідача як платника аліментів на сьогодні не являється ідеальним. Відповідач є безробітним та має мінливий, нерегулярний дохід, що не може забезпечити сплату щомісячно аліментів у розмірі 1500 грн. Соціальних виплат з боку держави відповідач не отримує. [PERSON] не заперечує того факту, що він на даний час знаходиться в Чеській Республіці, але сталого місця роботи та високих доходів не має. Відповідач має непрацездатну матір, [PERSON], яка є пенсіонером, проживає разом із ним та перебуває на його утриманні, адже являється інвалідом 3 групи. По мірі можливостей відповідач особисто надає сину при наявності і при вимозі сина грошові кошти. [PERSON] не спроможний сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 1500.00 грн. на утримання сина [PERSON], який продовжує навчатися. Незважаючи на скрутне становище, відповідач бере на себе зобов'язання сплачувати аліменти у твердій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, а тому просить суд задоволити позов частково, зменшивши розмір аліментів до 300 грн. та відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на оплату навчання у розмірі 3150 грн.. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. [INFO] року [PERSON] виповнилося 18 років і він досягнув повноліття. На даний час є студентом другого курсу денної форми навчання державного вищого навчального закладу "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника" інститут природничих наук напрямку "біологія", що стверджується довідкою виданою вищевказаним університетом № 446/06-05- С від 19 лютого 2016 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи вищевикладене, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, але в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Оскільки у цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні суду окремо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обгрунтування необхідності майбутніх витрат. Позивачка у судовому засіданні не надала будь-яких доказів, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на сина. Вона посилається на те, що син тільки має намір поступати до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, однак це не свідчить про виникнення у позивачки додаткових витрат, а тому суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні даної позовної вимоги. Крім цього позивачкою не було доведено обґрунтованості пред'явлення позовної вимоги про стягнення аліментів саме в розмірі 1500,00 гривень, а тому, враховуючи, що відповідач працездатний, стан його здоров'я задовільний, має на утриманні непрацездатну матір, офіційно не працює, доходи має нерегулярні та мінливі, суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчатися, у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьохрічного віку. На підставі ст.,ст. 180-182, 185, 199, 200 СК України та

Outcome: partial