Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що в травні 2017 року відповідач позичив в нього 2 000 доларів США, які зобов"язався повернути до 17 травня 2019 року, про що ствердив письмовою розпискою. Відповідач свої зобов"язання щодо повернення позики в повному обсязі до 17 травня 2019 року не виконав. Станом на 01 червня 2020 року, відповідачем погашено борг у сумі 1255 доларів США, з яких у 2018 та 2019 роках він отримав від відповідача сільгосппродукцію (ячмінь, пшеницю), дрова та інше, всього на 1155 доларів США, та у 2019 році відповідач передав йому 100 доларів США. Залишок боргу, на день звернення до суду, складає 745 доларів США, що у гривневому еквіваленті по курсу 26,7544 грн. за 1 долар США станом на 04 червня 2020 року, становить суму 19 932 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, у зв"язку з простроченням відповідачем зобов"язання щодо повернення позики, позивач також просить стягнути 3 % річних в сумі 257,20 грн., витрати від інфляції в сумі 299 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги фактично зменшили, надавши розрахунок, згідно якого борг відповідача станом на 28.09.2020 року складає 635 доларів США або 17907 грн. та 398,90 грн. 3 % річних. Позивач пояснив, що у 2012 році [PERSON] взяв у нього в борг 2000 доларів США під 7% на місяць на строк до 05.04.2015 року, всього борг з відсотками становив 5040 доларів США, про що написав розписку від 05.04.2012 року. До 2017 року відповідач повернув йому частину боргу. У подальшому, за домовленістю між ними строк повернення іншої частини боргу у сумі 2000 доларів США було продовжено до 17.05.2019 року, що підтверджено розпискою відповідача від 17.05.2017 року. За його підрахунками, на даний час [PERSON] залишився йому винен 15400 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав, стверджуючи про повне погашення боргу перед позивачем, що підтверджено його (позивача) записами та показаннями свідків. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики. Відповідно ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається розписки від від 05 квітня 2012 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 2000 доларів США під 7% на місяць, які зобов"язався повернути до 05 квітня 2015 року у загальній сумі 5040 доларів США. 17 травня 2017 року [PERSON] написав розписку, згідно якої він взяв у борг у [PERSON] 2000 доларів США строком до 17.05.2019 року. Сторонами не заперечується, що станом на 17 травня 2017 року загальний борг [PERSON] перед [PERSON] за вказаними розписками становив 2000 доларів США. Факт надання розписок відповідач не заперечує. Про те, що дійсно у 2012 році відповідач брав у борг у позивача грошові кошти у даларах США свідчив у суді й свідок [PERSON] . Позивач визнає, що борг відповідач повернув частково як грошима, так і сільгосппродукцією та іншими товарами, за його підрахунками відповідач залишився винен йому 15400 грн. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений договором позики строк - 17 травня 2019 року, відповідач свої зобов"язання щодо повернення позики в повному обсязі не виконав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Матеріали справи не містять відомостей про повернення відповідачем суми позики в повному обсязі. Твердження відповідача щодо виконання позичальником умов договору та своєчасне повернення грошових коштів належними та допустимими доказами не підтверджені. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] про те, що позивач брав у відповідача плити, цеглу і труби у 2019-2020 році не є допустимим доказом на підтвердження факту виконання зобов`язання за договором позики, оскільки договір позики укладений сторонами у письмовій формі. Крім того, умови передачі вказаних товарів свідкам не відомі. Не підтверджують факту виконання відповідачем зобов"язання з повернення суми позики його власні записи, які іншими доказами не підтверджені, тоді як прийняття виконання зазначених у цих записах сум та товарів у рахунок виконання зобов"язання за договором позики позивач заперечує. Показання свідка [PERSON] про те, що у 2018 році [PERSON] повертав [PERSON] грошові кошти боргу у сумі 7000 грн. підтверджує дійсність записів, які вів [PERSON] у власному записнику та відповідно й загальну суму боргу у розмірі 15400 грн. Таким чином, оскільки відповідачем не заперечуються факти надання розписок та отримання в борг грошей, і не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погашення боргу, суд вважає наявними підстави для задоволення позову позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу за договором позики у розмірі 15400 грн. Суд не приймає розрахунок боргу позивача станом на 28.09.2020 року, який складає 635 доларів США або 17907 грн., оскільки даний розрахунок суперечить поясненням самого позивача про розмір боргу відповідача перед ним, який за його підрахунками згідно власних записів на даний час становить 15400 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку представленого позивачем, 3 % річних розраховані ним за період з 01 січня 2020 року по 28 вересня 2020 року, то з урахуванням кількості днів прострочення (272 дня) та суми прострочення становлять 343,34 грн. Таким чином, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню частково, у частині стягнення з відповідача на користь позивача 15400 грн. боргу за договором позики та 343,34 грн. 3% річних. Решта вимог безпідставні, а тому у їх задоволенні позивачеві слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial