Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

у жовтні 2017 року КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі та обслуговувані КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва". Квартира [ADDRESS], загальною площею 74.6 кв.метри, належить на праві власності відповідачу [PERSON] У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] Відповідачі не сплачують за житлово-комунальні послуги, у зв"язку з чим за період з 01 травня 2015 року по 01 серпня 2017 року виникла заборгованість у сумі 7 909,49 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 7 909,49 грн. заборгованості з житлово-комунальних послуг, 276,01 грн. 3% річних та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно з ч. 2 ст. 21 вказаного Закону виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 31 грудня 2003 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смекаліною Л.Т. (а.с. 9) [PERSON] (син власника) зареєстрований у вказаній квартирі з 23 травня 2006 року, що підтверджується даними довідки № 4993, виданої 28.09.2017 року. (а.с.7) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року задоволено заяву [PERSON] Постановлено скасувати судовий наказ, виданий Голосіївським районним судом м. Києва 28 лютого 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у сумі 5 400,91 грн., 3% річних в сумі 142,56 грн. та судовий збір в сумі 800 грн. (а.с. 13) Так, за змістом ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. В силу вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. За змістом ч. 3 ст. 29 цього ж Закону, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Отже, чинним законодавством встановлено обов'язок власника квартири укладати відповідні договори про надання послуг з безпосередніми їх виконавцями, а також обов'язок оплачувати отримані послуги. За змістом ст. 322 ЦК України, саме на власника покладається тягар утримання майна. Виходячи із системного аналізу вищевикладеного, новий власник майна не зобов'язаний сплачувати борги попереднього власника, якщо судом буде встановлено, що він не брав на себе обов'язку з їх сплати. Так, згідно з ч.3 ст.156 ЖК України, повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі вирішується в судовому порядку. За змістом указаної норми закону, розмір участі члена сім'ї власника у витратах по утриманню будинку (квартири) та прибудинкової території визначається за домовленістю між власником та членом його сім'ї, а в разі спору - судом. У відповідності до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету міністрів України №572 від 8 жовтня 1992 року, саме власник квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Отже, суб'єктами правовідносин щодо оплати житлово-комунальних послуг є власник та виконавець. При цьому, за домовленістю власника з членами його сім'ї може бути встановлено розмір участі члена сім'ї власника у витратах по утриманню будинку. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] в період нарахування заборгованості належала відповідачу [PERSON], особовий рахунок по сплаті житлово-комунальних послуг по даній квартирі належав також [PERSON] Указана обставина підтверджується, зокрема, довідкою форми №3 /а.с. 7/, з якої вбачається що квартира [ADDRESS] має один особовий рахунок та є приватизованою. З матеріалів справи, зокрема, з довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку, наданої в судовому засіданні позивачем, вбачається, що заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг виникла у відповідачів в період з 01 травня 2013 року по 01 серпня 2017 року. (а.с. 8) У вказаний період [PERSON] був членом сім"ї власника житла в розумінні ст. 156 ЖК України, у зв'язку з чим також має нести обов'язків з оплати такої заборгованості. А тому суд, перевіривши розрахунок заборгованості, вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з житлово-комунальних послуг підлягають задоволенню, а саме з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 7 909,49 грн. Правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За таких підстав, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення заоргованості з житлово-комунальних послуг з урахуванням 3% річних. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду останнім судовий збір в сумі 1 600 грн. в рівних частинах.

Outcome: approved