Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

18.09.13 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій , уточнивши остаточні вимоги просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача у його користь 162 грн. 38 коп. індексації заробітної плати, 124 грн. 27 коп. компенсації втрати заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати, 17 636 грн. 94 коп. середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, 7 531 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Заяву мотивує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем. 03.01.12 р. був звільнений з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України. На момент звільнення йому не було виплачено заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2010 року по січень 2012 р. у розмірі 11 819 грн. 93 коп. За його заявою Шевченківським райсудом м. Львова 17.08.11 р. було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості по зарплаті у сумі 5003 грн. 30 коп. Після його звернення до виконавчої служби даний судовий наказ було виконано відповідачем лише 18.06.13 р. В цей же день було перераховано і решта заборгованості по заробітній платі. Оскільки в порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не провів повного розрахунку з позивачем при звільненні , просив задовольнити позов. Крім того вважає, що діями відповідача йому спричинено значну моральну шкоду, оскільки він тривалий час змушений був вживати додаткових заходів до організації свого життя та життя своєї родини із-за відсутності заробітної плати. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, наведених у заявах. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову покликаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з"ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.12.10 по 03.01.12 р. позивач працював на посаді слюсаря-сантехніка ДП МОУ БУ№4 КЕВ м. Львова. Звільнений за згодою сторін на підставі наказу за № 1. 17.08.11 р. Шевченківським райсудом м. Львова було видано судовий наказ, відповідно до якого з відповідача стягнуто в користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 5 003 грн. 30 коп. Вказана сума була перерахована на картковий рахунок позивача 07.03.12 р. , що стверджується зведеною відомістю за № 4 , листом БУ № 4 , скерованим на адресу Апеляційного суду Львівської області від 18.06.13 р. Крім того, заборгованість по заробітній платі позивача за липень, серпень, вересень та жовтень 2011 р. у сумі 3 459 грн. 20 коп. була перерахована на картковий рахунок позивача 13.06.13 р. , а залишок суми заборгованості у розмірі 3 357 грн. 43 коп. перераховано відповідно 18.06.13 р. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в зв"язку з порушенням строків виплати заробітної плати до задоволення підлягають вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 162 грн. 38 коп. індексації заробітної плати, 124 грн. 27 коп. компенсації втрати заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати у відповідності до вимог Закону України „ Про індексацію грошових доходів населення", Постанови КМ України „ Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення „ та Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати. Проте, на думку суду не підлягає до задоволення вимога позивача щодо стягнення з відповідача 17 636 грн. 94 коп. середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. Так, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На думку суду, в даному випадку відсутня вина власника у невиплаті заробітної плати. Суд приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що після звільнення позивача з роботи останньому скеровувався лист ( а.с. 45) з проханням з"явитись для отримання коштів по остаточному розрахунку. Оскільки відповідачу не було відомо рахунку, на який можна було б перерахувати кошти, виплата не була проведена. Після подачі позивачем заяви ( а.с. 46 ) на ім."я начальника БУ та повідомлення про розрахунковий рахунок, на який слід провести перерахунок, виплата заборгованості по зарплаті була проведена. Позивачем не представлено і жодних доказів на підтвердження того, що діями відповідача йому спричинено будь-яку моральну шкоду, яку позивач просить стягнути з підстав ст. 237-1 КЗпП України. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. В силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: partial