Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПОСП "Веселий Кут-3" про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, вона є власником земельної ділянки площею 6,8662 га, кадастровий номер 4825782000:13:000:0017, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яку вона успадкувала після смерті свого діда [PERSON] , який помер [INFO] . За життя, 15 травня 2013 року між [PERSON] та ПОСП "Веселий Кут-3" було укладено договір оренди вище вказаної земельної ділянки строком на 10 років, який у встановленому законом порядку зареєстровано державним реєстратором Снігурівського районного упраління юстиції Миколаївської області. 13 березня 2019 року вона зверталася до відповідача з заявою-повідомленням про розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав зміни власника земельної ділянки, що передбачено п.39 договору, за відсутності наміру продовжувати договірні відносини. Проте відповідач ухиляється від надання відповіді на її повідомлення, що позбавляє її права вільно розпорядитися належною їй земельною ділянкою. 20 серпня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до норм чинного законодавства розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Пунктом 36 договору передбачено розірвання договору за взаємною згодою сторін та за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок не виконання другою стороною обов"язків передбачених договором. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку у вищевказаному договорі не допускається, а п.39 договору, передбачає зміну умов та розірвання договору за згодою сторін в конкретних випадках, а саме перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи та реорганізація юридичної особи - орендаря. Крім того, відповідачем у повному обсязі виконуються всі обов"язки відповідно до договору та умови не порушуються (а.с.19). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав просила про їх задоволення. Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити з мотивів, що є аналогічними тим, які викладені у відзиві. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, 15 травня 2013 року між [PERSON] та ПОСП "Веселий Кут-3" укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,8662 га, кадастровий номер 4825782000:13:000:0017, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, строком на 10 років (а.с.5). Вказаний договір зареєстровано державним реєстратором Снігурівського районного упраління юстиції Миколаївської області Князєвим Д.О. 05 листопада 2013 року, номер запису про інше речове право: 3299527 (а.с.21-22). [INFO] в м.Миколаєві [PERSON] помер, актовий запис про смерть №1555 складено 14 травня 2018 року у Миколаївському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області і на його підставі видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивачка у справі [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 6,8662 га, кадастровий номер 4825782000:13:000:0017, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, видане приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Лєбєдєвою І.М. 06 грудня 2018 року за реєстровим №401 (а.с.6). Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148374992 сформованого 06.12.2018 року (а.с.8). Пунктом 39 договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Позивач [PERSON] , як новий власник земельної ділянки, 13 березня 2019 року, звернулася до відповідача з письмовою заявою про намір розірвати спірний договір оренди землі, яку останній отримав шляхом поштового перебігу 23 березня 2019 року (а.с.9-10). Відповідач на вказану заяву відповіді не надав. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною четвертою статті 373 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до цільового призначення. Згідно ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов"язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов"язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов"язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України "Про оренду землі"). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов"язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~змісту ч.4\~статті 32\~Закону України\~"Про\~оренду землі",\~яка регулює\~питання щодо\~припинення договору\~оренди землі\~шляхом його\~розірвання,\~перехід права\~власності на\~орендовану земельну\~ділянку до\~іншої особи,\~а також\~реорганізація юридичної\~особи-орендаря\~не є\~підставою для\~зміни умов\~або розірвання\~договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Оскільки пунктом\~39\~договору оренди\~землі від\~15\~травня 2013\~року передбачено,\~що перехід\~права власності\~на орендовану\~земельну ділянку\~для іншої\~особи,\~а також\~реорганізація юридичної\~особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору, то суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки в іншому випадку будуть порушені умови договору, з якими погодився сам відповідач. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved