Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 23 вересня 2016 року приблизно о 16 годині 50 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем "ВАЗ 21063" державний номерний знак [NUMBER] і рухаючись біля будинку №66 по вулиці Чапаєва в с.Березівка Харківського району Харківської області порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Toyota Camry" державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] Внаслідок цієї ДТП йому була заподіяна матеріальна шкода. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України і на нього був накладений штраф на користь держави у розмірі 340 грн. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження №265В від 07.04.2017 року варість шкоди, заподіяної йому внаслідок ДТП склала 84743 грн.16 коп. Оскільки цивільна відповідальність відповідача була застрахована, він звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування йому заподіяної шкоди. У відповідності з діючим законодавством МТСБУ за його заявою відшкодувало йому частину заподіяної шкоди у розмірі 67937 грн.41 коп. Просив стягнути з відповідача невідшкодовану частину матеріальної шкоди, заподіяної йому внаслідок ДТП у розмірі 16805 грн.75 коп., витрати по оплаті товарознавчого дослідження - 1000 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. Позивач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, за участю його представника. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєх неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надавав. Тому суд, у відповідності з вимогами си.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі з огляд на наступне. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 цього Кодексу. За загальними правилами, встановленими ст.ст.1166, 1167, 1168 ЦК України, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом - частина друга статті 1187 ЦК України. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV). Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Як встановлено у судовому засіданні 23 вересня 2016 року приблизно о 16 годині 50 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем "ВАЗ 21063" державний номерний знак [NUMBER] і рухаючись біля будинку №66 по вулиці Чапаєва в с.Березівка Харківського району Харківської області, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем "Toyota Camry" державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. (а.с.6). У відповідності з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №265В від 07 квітня 2017 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобілю "Toyota Camry" державний номерний знак [NUMBER] складає 84743 грн.16 коп. (а.с.8-34). Як вбачається з листа Департамента внутрішнього страхування МТСБУ №3.1-05/1952 від 25.01.2017 року, позивачеві на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка сталась 23.09.2016 року, було відшкодовано 67937 грн.41 коп. (а.с.7). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та реальною вартістю заподіяної шкоди у розмірі 16805 грн.75 коп. (84743 грн.16 коп. - 67937 грн.41 коп.). Як вбачається з квитанції серії ААВ №339444 від 24 травня 2017 року позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження було сплачено 1000 грн. (а.с.35). І оскільки позов був задоволений повністю, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved