Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що 15 вересня 2011 року між нею та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу належного їй житлового будинку [ADDRESS] за обумовленою ціною 28 000 гривень. Після укладання договору відповідачі розрахувались за будинок лише частково, в результаті чого залишок заборгованості становив 13 000 грн. 15 вересня 2011 року відповідачами була складена розписка на залишок суми заборгованості. Того ж дня була написана додаткова розписка на залишок суми заборгованості в розмірі 13 000 грн. та 1 000 грн. витрат, додатково понесених нею при оформленні договору в нотаріуса. 21 листопада 2011 року відповідачами в рахунок погашення заборгованості було сплачено їй 2 000 грн. Залишок суми боргу відповідачі в добровільному порядку не повернули. А тому на підставі вищевикладеного просила винести рішення, яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь борг в сумі 13 113 грн. 24 коп., з яких 12 000 грн. - залишок суми заборгованості за договором позики та 1113 грн. 24 коп. - інфляційні витрати, а також (з урахуванням уточнення позовних вимог від 03.12.2014 року), визнати недійсним пункт 2.2. вищевказаного договору купівлі-продажу від 15 вересня 2011 року, посилаючись на те, що відповідачами фактично не було здійснено повного розрахунку за придбаний будинок. Відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом до [PERSON], яким просили (з урахуванням уточнення позовних вимог), встановити нікчемність боргового зобов'язання, оформленого розпискою від 15 вересня 2011 року та застосувати наслідки нікчемності правочину, а саме стягнути з [PERSON] на їх користь 13 000 грн., посилаючись на те, що фактично сторонами розпискою від 15 вересня 2011 року змінено порядок розрахунку, передбачений договором купівлі-продажу, однак така зміна вчинена у простій письмовій формі, що свідчить про недодержання вимоги про нотаріальне посвідчення договору. Крім того, просили стягнути суму завдатку в подвійному розмірі, а саме б 000 грн., що була передана за договором, оформленим розпискою від 11 травня 2011 року, зазначивши, що [PERSON] було порушено зобов'язання, на виконання якого було передано 3 000 грн., оскільки збільшено вартість будинку з 23 000 грн. до 28 000 грн. в односторонньому порядку. В судовому засіданні позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти задоволення вимог за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] заперечувала посилаючись на його безпідставність. Відповідачі та їх представник, до суду не з'явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від них не надходило. В судове засідання третя особа приватний нотаріус [PERSON] не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи (копію договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 15.09.2011 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]; копію витягу з Державного реєстру правочинів від 15.09.2011 року; розписку від 11.05.2011 року; розписки від 15.09.2011 року; розписку від 21.11.2011 року; копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], суд прийшов до наступних висновків: - в судовому засіданні встановлено, що 15 вересня 2011 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно умов договору позивач [PERSON] продала відповідачам [PERSON] та [PERSON] вищевказаний будинок за ціною 28 000 грн., по 1/2 частці кожному. На день укладання договору відповідачі розрахувались за будинок частково. 15 вересня 2011 року відповідачі склали розписку на недоплачену суму, а саме 13 000 грн. Того ж дня була написана додаткова розписка відповідачем [PERSON], згідно якої окрім 13 000 грн. вона зобов'язалася повернути позивачу 1 000 грн. в рахунок витрат, понесених останньою по оформленні документів. 21 листопада 2011 року відповідачами в рахунок погашення заборгованості було сплачено позивачу 2 000 грн. та в цей же день ними було видано розписку, в якій вони визнали залишок боргу в сумі 11 000 грн. та зобов'язалися виплатити його щомісячними платежами. Однак, вказану суму заборгованості в добровільному порядку на неодноразові вимоги позивача, не повернули. Аналіз встановлених судом обставин свідчить, що в даному випадку мала місце новація, тобто заміна первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими самими сторонами, внаслідок чого у відповідачів виникло перед позивачем грошове зобов'язання визнане ними на суму 13000 грн., з яких повернуто 2000 грн. та залишок становить 11000 грн. Так, згідно вимог статті 1053 ЦК України, за домовленістю сторін, борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу, на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка). Відповідно до ч.2 та 4 ст. 604 ЦК України, зобов"язання припиняється за домовленністю сторін про заміну первісного зобов"язання новим зобов"язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов"язання, пов"язанні з первісним зобов"язанням, якщо інше не встановлено договором. Розписку від 15.09.2011 року на суму 1000 грн. було видано позивачеві лише відповідачем [PERSON], що вбачає підстави для стягнення цієї суми коштів на користь позивача лише з останньої. Також судом вбачається достатність підстав для задоволення позову [PERSON], в частині визнання пункту 2.2 вищевказаного договору купівлі продажу від 15 вересня 2011 року, недійсним. Так, із змісту даного пункту договору слід, що сторони підтверджують факт повного розрахунку за продане нерухоме майно. Однак, встановлені при розгляді справи вищенаведені обставини (сплата коштів покупцями не в повному обсязі, заміна первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація)) свідчать, що обставини викладені в даному пункті фактично не відповідають дійсності. Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Таким чином, наявні в матеріалах справи докази та встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать про можливість задоволення первісного позову, а саме стягнення з відповідачів на користь позивача [PERSON] заборгованості в сумі 11022 грн. з урахуванням інфляційних втрат за період з 1 жовтня 2011 року по 1 серпня 2012 року ( в сумі 22 грн.), що становить по 5511 грн., з кожного відповідача. Крім того, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає 1000 грн. Також підлягає задоволенню вимога щодо визнання недійсним п.п.2.2 вказаного договору купівлі-продажу. В свою чергу, в задоволенні зустрічного позову, судом не вбачається підстав, оскільки боргове зобов'язання, оформлене розпискою від 15 вересня 2011 року являє собою заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація), яке здійснено згідно вимог чинного законодавства, зокрема з додержанням вимог про новацію і здійснено у формі, встановленій для договору позики (має місце двостороння угода, яка укладена з урахуванням форми, передбаченої для укладання договору позики (ч.2 ст. 1053 ЦК України) та дійсність первинного зобов'язання). В силу вимог статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають витрати понесені нею по сплаті судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп. та згідно ст. 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 1500 грн., що підтверджено платіжними документами, що складає в загальній сумі 1714 грн. 60 коп. та становить по 857 грн. 30 коп., з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved