Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в інтересах [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 900 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України; стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 900 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. В обгрунтування позовних вимог вказує, на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, відповідно до наказу служби у справах дітей №32-осн. від 25 лютого 2019 перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , у зв"язку з тим, що батьки (батько або матір), інші родичі або законний представник відмовилися забрати дитину з пологового будинку. Батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2012 року. Відповідно до Рішення Рівненського міського суду у справі 569/23395/19 від 08 лютого 2019 року шлюб між ними розірвано. До служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшло повідомлення від Комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок» Рівненської міської ради про те, що в їх закладі [INFO] року, [PERSON] , народила недоношену дитину (хлопчика) на 31-32 тижні вагітності, вагою 1550 грамів. 4 лютого 2019 року [PERSON] написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку у зв"язку із тим, що немає коштів утримувати дитину. 5 лютого 2019 року, батько дитини, [PERSON] , також написав заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку у зв"язку із тим, що не являється біологічним батьком дитини, також він вказав що із [PERSON] не проживає разом понад три роки. Рівненським міським центром соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді була проведена відповідна робота із соціальної підтримки [PERSON] з метою зміни її намірів і створення сприятливих умов для виконання нею обов"язків з виховання та утримання дитини, запропоновано соціальний супровід. Також проінформовано про можливість звернення до центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді за місцем проживання, надано адреси та контактні телефони зазначених установ. Від усіх вищенаведених послуг жінка категорично відмовилась. 07 лютого 2019 року в Комунальному не комерційному підприємстві "Пологовий будинок" Рівненської міської ради складено акт закладу охорони здоров"я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (батько або матір), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров"я. Дитина переведена за інформаційної згоди матері в КЗ "Рівненська обласна дитяча лікарня" у відділення анастезіології та інтенсивної терапії новонароджених, у зв"язку із важкістю стану, недоношеність дитини на 31-32 тижні вагітності, сепсис. Згідно з розпорядженням Рівненського міського голови від 22 лютого 2019 року №194-р малолітньому [PERSON] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та направлено на утримання у комунальне підприємство "Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям" Рівненської обласної ради. 25 березня 2019 року, [PERSON] , після лікування та покращення стану здоров"я був переведений з обласної дитячої лікарні до спеціалізованого центру. Відповідно до довідки-характеристики Рівненського відділу поліції ГУ національної поліції в Рівненській області на [PERSON] встановлено, що жінка характеризується посередньо, до активної участі в громадському житті не приймає. Зловживає спиртними напоями. Наркотичними речовинами не зловживає. [PERSON] систематично залишає малолітніх дітей без нагляду, зі слів сусідів вже тривалий час за адресою: [ADDRESS] не проживає. Відповідно до інформації Рівненського відділу поліції ГУ національної поліції в Рівненській області [PERSON], згідно бази ІПС "Армор" до адміністративної відповідальності притягувалась 12 лютого 2019 року за ч.1, ст. 184 КупАП за неналежне виконання батьківських обов"язків. Відповідно до інформації Рівненського міського центру соціальних служб хія сім"ї, дітей та молоді сім"я [PERSON] , перебуває на обліку центру з 04.12.2017 року, причини: вживання алкоголю, девіантна поведінки, не виконання батьківських обов"язків. 19 лютого 2019 року пішла з дому місце перебування невідоме. З березня місяця 2019 року на телефонні дзвінки фахівців не відповідає. За час перебування на обліку [PERSON] на співпрацю не йшла, на консультації не з"являлася. Службою у справах дітей було встановлено, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] було встановлено, що жінка тимчасово проживає без реєстрації за вищевказано адресою, у власності житла не має. За даною адресою в будинку проживають співмешканець [PERSON] , [PERSON] , 1983 року народження, та його мати, [PERSON] , 1961 року народження. У будинку не створені елементарні умови пя проживання малолітніх дітей. Відповідно до характеристики Малолюбашанської сільської ради складеної на [PERSON] , вбачається що вона періодично проживає в селі Глажева з 2018 року. За це період зарекомендувала себе з негативної сторони. Веде практично кочівний спосіб життя. Має схильність до надмірного вживання алкоголю та нікотину. [PERSON] надала пояснення службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому вказує, що не займається вихованням та утримання дитини тому, що ніде не працевлаштована. Вона не має наміру виховувати сина. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2019 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 22 жотвня 2019 року. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року задоволено заяву представника позивача Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради І.Р.Самолюк про залишення без розгляду в частині позовних вимог. Позовну заяву Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в частині позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] та стягнення з [PERSON] аліменти в розмірі 900 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, залишено без розгляду. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року підготовче судове засідання у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 07 листопада 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. В судове засіданні представник позивача подала заяву (вх.№57364/19), в якій просила справу розглянути у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач, як в підготовче так і судове засідання повторно не з"явилася, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з"ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, до служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшло повідомлення від Комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок" Рівненської міської ради про те, що в їхньому закладі [INFO] року, [PERSON] , народила недоношену дитину (хлопчика) на 31-32 тижні вагітності, вагою 1550 грамів. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , актовий запис №421, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Державна реєстрація актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , була проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. 04 лютого 2019 року [PERSON] написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку у зв"язку із тим, що немає коштів утримувати дитину. 05 лютого 2019 року, [PERSON] написав заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку у зв"язку із тим, що не являється біологічним батьком дитини, також він вказав що із [PERSON] не проживає разом понад три роки. 07 лютого 2019 року ККП "Пологовий будинок" Рівненської міської ради складено Акт закладу охорони здоров2я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (батько або матір), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров"я, згідно якого дитина Сегень (хлопчик) переведена за інформаційної згоди матері в КЗ "Рівненська обласна дитяча лікарня" у відділення анастезіології та інтенсивної терапії новонароджених, у зв"язку із важкістю стану, недоношеність дитини на 31-32 тижні вагітності, сепсис. Згідно з розпорядженням Рівненського міського голови від 22 лютого 2019 року №194-р малолітньому [PERSON] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та направлено на утримання у комунальне підприємство "Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям" Рівненської обласної ради. 25 березня 2019 року, [PERSON] , після лікування та покращення стану здоров"я був переведений з обласної дитячої лікарні до спеціалізованого центру. Згідно пояснювальної записки від 05.07.2019, [PERSON] вказала, що не займається вихованням та утриманням свох дітей, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у зв"язку з тим, що зловживає спиртними напоями, нікотиновими виробами, ніде не працює та не має можливості їх виховувати. У зв"язку з ситуацією що склалася, не має змоги і має наміру виховувати своїх дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об"єднаних Націй 20.11.1959 р., як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об"єднаних Націй від 21.12.1995 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов"язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз"яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , свідчить висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-1245 від 08 серпня 2019 року. Суд, вважає даний висновок обгрунтованим, повним та таким, що прийнятий в інтересах дитини, а тому суд враховує даний висновок під час вирішення спору. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини, [PERSON] , [INFO] , оскільки вона не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров"ям, життям та потребами дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав. Згідно ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне одночасно з позбавленням батьківських прав стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина. За ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи вимоги ст. 182-183 СК України, приймаючи до уваги всі обставини та оцінивши відповідні докази, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 900 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з 13 червня 2019 року і до повноліття дитини, підлягають до задоволення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При подачі позову позивач звільнений від сплати судових витрат, тому на підставі ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 1536,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved