Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач, представник ПАТ "Альфа - Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.09.2015 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк'", надалі за текстом - Позивач, та фізична особа - громадянин України яким є - [PERSON], надалі за текстом - Відповідач, уклали угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування Клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб ( в рамках обслуговування продукту Максимум Pay Pass), надалі за текстом - Договір. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобов'язується надати Відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 16000,00 грн. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, відкривши Відповідачеві, картковий рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії на 2 ( два) роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії (сума кредиту) 16000,00 гривень. У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобов"язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 02.12.2016 року має заборгованість: тіло кредиту -10007,39 грн., про строчка по тілу - 9493,76 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору. Відповідач зобов»язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була нараховано неустойку. Станом на 02.12.2016 року розмір неустойки становить - 2311,18 грн. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконанню Відповідачем будь-яких обов"язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору Відповідачу була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ за апеляційними скаргами на ухвали судів першої інстанції про відкриття провадження; відмову у відкритті провадження; повернення заяви позивачеві та передачі справ з одного суду до іншого (ст. ст. 115, 116, 121, 122 ЦПК України) від 01.08.2011 року: «Є випадки коли судді, залишаючи позовну заяву без руху із наступним її поверненням позивачу, вимагають від позивача надання доказів на підтвердження заявлених вимог. Проте така вимога є неправильною, оскільки подання доказів можливе у порядку, визначеному ст. 131 ЦПК. У позовній же заяві відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Не зазначення доказів та неподання таких доказів - це дії, які є різними за характером, змістом та наслідками. Так, не зазначення доказів у позовній заяві є підставою для залишення заяви без руху, а неподання доказів на підтвердження позовних вимог є підставою для відмови в позові. Але коли позивач зазначив такі докази у позовній заяві, підстав для залишення заяви без руху немає.» Відповідно до ст. 61 Цивільно-процесуального кодексу України: Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Аналогічні рішення по даній справі відсутні, у Відповідача же нічим не обмежене право визнати позовні вимоги Позивача безпосередньо в судовому засіданні чи за допомогою процесуального документу. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Зазначена в позовній заяві адреса Відповідача, є останнім відомим місцем проживання Відповідача. Враховуючи надане чинним законодавством право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин ПАТ «Альфа-Банк» просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», 01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, ЄДРПОУ 23494714, п/р №37396000000004 заборгованість у сумі - 21812,33 грн. Стягнути з Відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», 01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, п/р №37396000000004 витрати по сплаті судового збору у сумі -1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з"явився, але надав на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути дану справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, а саме: меморіальний ордер про сплату судового збору; копією кредитного договору № 500945749 від 10.06.2014 року; копією загальних умов кредитування ПАТ «Альфа-Банк»; копія графіку повернення кредиту; копією паспорта Відповідача; копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру Відповідачу; копією вимог Позивача про дострокове повернення кредиту з доказами відправки Відповідачам; розрахунком суми заборгованості (оригінал); випискою з особового рахунку (оригінал); копією Витягу зі Статуту ПАТ «Альфа-Банк»; копією Свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ «Альфа-Банк»; копією довіреності особи, яка підписала дану позовну заяву; заяву про розгляд справи без присутності представника Позивача; поштові повідомленнями про отримання відповідачем судових повісток, письмову заяву відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст.174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Ст. 1049, 1054 ЦК передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Оскільки позовні вимоги, законні, обґрунтовані, підтвердженні наявними у справі доказами та не заперечуються відповідачем, що підтверджується його письмовою заявою, вони підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved