Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 16 липня 2011 року, в якому народилися діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Позовні вимоги обгрунтовує тим, що впродовж тривалого часу сімейні стосунки з відповідачем погіршилися із-за його неправомірних дій: вчинення сварок, свідками яких були їхні діти, що впливало на їх психологічний стан. Так як вони проживають окремо, просить розірвати шлюб, а неповнолітніх дітей залишити на проживання з нею. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Додатково пояснила, що шлюб носить формальний характер. Не примирив їх і наданий судом строк на примирення, вони і надалі проживають окремо. Вказує на те, що вона втратила почуття любові до чоловіка та настоює на розірванні шлюбу, щоб вона та діти могли жити у спокої, без скандалів та сварок, що вчиняв чоловік. Відповідач позовні вимоги визнав вимог та підтвердив, що примирення не відбулося і вони проживають окремо з вересня 2016року. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони уклали шлюб 16.07.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №95 (а.с.5). В цьому шлюбі народилося двоє дітей:син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум ВСУ у п.10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, роз"яснив, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 111 СК України також передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частиною 5 ст. 191 ЦПК України встановлено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. На виконання вказаних вимог закону судом вживались заходи щодо примирення сторін з метою збереження шлюбу шляхом встановлення строку на пимирення. Натомість, як пояснили сторони, примирення не відбулося, вони перебувають вкрай неприязних стосунках і проживають окремо. Пояснення сторін у судових засіданнях відносно поведінки кожного свідчать про відсутність у них поваги та почуття любові один до одного, немає взаєморозуміння, тобто тих основ, на яких утримується міцна сімя. Доводи позивача про те, що її подальше спільне життя з відповідачем внаслідок непорозумінь та неприязних стосунків, що склалися між ними, буде суперечити її інтересам та інтересам їхніх дітей, заслуговують на увагу. Встановлено, що сторони з вересня 2017 року не проживають разом і причинами розладу подружніх відносин є те, що із-за частих скандалів, які вчиняв відповідач в присутності дітей, позивач втратила почуття любові, поваги до нього. І подальше проживання з відповідачем, який не змінив своєї поведінки, неодмінно викличе психологічні стреси, від яких необхідно вберегти не тільки позивача, але й неповнолітніх дітей. Відповідач теж не заперечував щодо розірвання шлюбу, вказуючи , що їхня сім"я вже розпалася і збереження шлюбу є неможливим. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов"язаний утверджувати в сім"ї повагу до матері. Дружина зобов"язана утверджувати в сім"ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки через неправомірну поведінку відповідача вона втомилася жити в постійному стресі та хвилюванні і вважає, що шлюб з відповідачем суперечить її волі, а його існування поглибить її душевні страждання. Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. А за ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З'ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, отже, подальше її перебування у цьому шлюбі суперечило б її інтересам, їх дітей, сімя розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, а неповнолітнх дітей залишити на проживанні з матір"ю. Бажання позивача залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України, за якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які в даному спорі становлять: 640 грн.- сплата судового збору при подачі позовної заяви. На підставі наведеного, ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved