Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач ПАТ "КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № DON0RX20023465 від 18.07.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 2108,69грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення вимог статей 526,527,530 ЦК України та умов договору, відповідач [PERSON] зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв"язку з чим станом на 10.12.2013 року має заборгованість у сумі 40716,41грн., яка складається з наступного: 2107,70грн.-заборгованість за кредитом, 11743,35грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом, 151,80грн.-заборгованість по комісії за користування кредитом, 24298,49грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина), 1915,07грн. - штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 40716,41грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 407,16грн., сплачений при зверненні до суду. Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана письмова заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час розгляду справи відповідач [PERSON] був повідомлений своєчасно та належним чином, оскільки згідно до вимог ст. 74 ч.9 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. 14 лютого 2014 року у газеті «Урядовий кур'єр», та 18 лютого 2014 у газеті «Донбас» було опубліковано оголошення про день та час розгляду даної цивільної справи в зв»язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтву про державну реєстрацію юридичної особи, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 19.03.1992 року та у зв"язку зі зміною найменування юридичної особи проведена заміна свідоцтва про держану реєстрацію 17.07.2009 року. З виписки зі статуту ПАТ "КБ "ПриватБанк" вбачається, що банк є правонаступником всіх прав та зобов"язань Закритого акціонерного товарства комерційного банку "ПриватБанк". Банк зареєстровано як юридичну особу та включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою АА № 241170/а.с.14-зворот,15/. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти . Відповідно до заяви позичальника [PERSON] № DON0RX20023465 від 18.07.2006 року встановлено, що він просив надати йому строковий кредит у сумі 2108,70грн.на строк 6 місяців по 18.01.2007 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1.70% уа місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 191,70грн., в обмін на зобов"язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам("Розстрочка")(Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «13» по « 18» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 398,25грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Для виконання зобов"язання банк відкрив позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та інш. платежам. Згідно п. 4.2 Умов, при порушені позичальником зобов"язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 11,00% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Зі змісту цієї заяви вбачається, що відповідач [PERSON] був ознайомлений із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам("Розстрочка")(Стандарт), які були надані йому у письмовій формі та своїм підписом він підтверджує про надану йому повну інформацію про умови кредитування в ПриватБанку. Крім того, відповідач зазначив, що він згоден, що ця заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка")(Стандарт), складає між ним та банком кредитно-заставний договір/а.с.4/. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов»язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Як встановлено судом, договір, що укладений між сторонами, складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт»). Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 18.07.2006 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений кредитний договір, який підписаний представником позивача та відповідачем [PERSON] та складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт»). [PERSON] висловив свою згоду на укладання кредитного договору саме в такій формі та зазначив, що він ознайомлений з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт»). Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов»язки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № DON0RX20023465 від 18.07.2006 року, наданого позивачем, загальна сума заборгованості за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON] станом на 10.12.2013 року складає 40716,41грн., а саме: 2107,70грн.-заборгованість за кредитом, 11743,35грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом, 151,80грн.-заборгованість по комісії за користування кредитом, 24298,49грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина), 1915,07грн. - штраф (процентна складова)/а.с.3/. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов»язання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Разом з тим, згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт»), укладеного між сторонами договору, строк позовної давності по вимогах повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором, встановлюється сторонами тривалістю у 5 років/а.с.4-7/. Відповідно до положень ч.1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання. Як вбачається з укладеного між сторонами договору банк надав позичальнику строковий кредит на 6 місяців по 18.01.2007 року включно, тобто конкретно був визначений строк виконання зобов'язання. Таким чином строк виконання зобов'язання сплинув 18.01.2007 року, але на цей час зобов'язання відповідача [PERSON] залишилися невиконані. Отже, позивач саме з цього дня міг довідатися про порушення свого права і з саме з цього часу, із спливом строку виконання, у відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України для нього розпочався перебіг позовної давності, але з позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося лише 17.12.2013 року, тобто за межами збільшеної на підставі договору між сторонами позовної давності. Відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою стороні у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився та не подав заяви про застосування строку позовної давності, а тому підстави для застосування строку відсутні. Таким чином, враховуючи, що строк виконання зобов'язання сплинув 18.01.2007 року, а відповідач в порушення умов договору кредит не повернув та не сплачує проценти за користування кредитом, у позивача виникло право вимагати повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 10.12.2013 року за тілом кредиту складає 2107,70грн., за процентами за користування кредитом - 11743,35грн.. Відповідач будь-яких заперечень щодо розміру заборгованості та доказів щодо сплати кредиту не надав. Відповідно до п.5.1 Умов надання споживчого кредиту при порушені позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2 ( Позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви), п.3.2.3(сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п. 4.1, п.4.2 даних Умов). Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менш 1грн. за кожний день прострочки платежу, але не менш 1грн. за кожний день прострочки платежу(п.5.1 Умов)/а.с.9/. Як вбачається з розрахунку позивача, саме таку ставку пені застосував позивач при її розрахунку і пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, відповідно до розрахунку, наданого позивачем складає 24298,49грн.. Але, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Крім того, незалежно від подання заяви про застосування позовної давності (п.п.3,4 ст. 267 ЦК України) вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України про строк позовної давності є обов'язковим для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року. Враховуючи викладене, пеня за порушення зобов'язань за кредитним договором з відповідача може бути стягнута лише за період з 17 грудня 2012 року по 17 грудня 2013 року у розмірі 3856,87грн., яка нарахована позивачем. Згідно п. 5.3 Умрв надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») ( Стандарт) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплати банку штраф у розмірі 500грн.+ 5% від суми заборгованості(а.а.9). Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, штраф, який він просить стягнути з відповідача згідно п. 5.3 Умов в розмірі 500грн. (фіксована частина) та 1915,07грн. (процентна складова), а сам, його процентна ставка нарахована з врахуванням заборгованості відповідача за кредитом 2107,70грн., заборгованості за процентами 11743,35грн., пені 24298,49грн., заборгованості по комісії 151,80грн., а всього 38301,34грн.(38301,34х5%=1915,67грн.). Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що пеня з відповідача підлягає стягненню у розмірі 3856,87грн., процентна складова штрафу складає 892,86грн.: ( заборгованість за кредитом 2107,70грн., заборгованість за процентами 11743,35грн., комісія 151,80грн., пеня 3856,87грн.(17859,72грн.х5%=892,98грн.) Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 10.12.2013 року в розмірі 19252,70грн., з яких: заборгованість за кредитом - 2107,70грн., заборгованість за процентами - 11743,35грн., комісія-151,80грн.,пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 17.12.2012р. по 17.12.2013р.-3856,87грн., штраф-500грн.(фіксована частина), 892,98грн.-штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 407,16грн.(а.с.16), але оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково у сумі 19252,70грн., з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 229,40грн..

Outcome: partial