Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до ТОВ "Агро-Регіон Житомир", мотивуючи його тим, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 07.05.2008 року на підставі розпорядження голови Червоноармійської райдержадміністрації за №187 від 04.07.2007року, вона є власником земельної ділянки, площею 2.0239 га. , кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Івановицької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області. Згідно договору оренди землі, укладеного 17 травня 2011 року та акту приймання-передачі об'єкта оренди від 17.05.2011 року вказана земельна ділянка була передана нею в оренду відповідачу строком на 10 років. Державну реєстрацію договору оренди проведено у відділі Держкомзему у Червоноармійському районі Житомирської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.11.2011 року за №182540004000445. Вона та відповідач, як сторони за договором оренди землі, дійшли до згоди щодо істотних умов договору оренди землі та скріпили його своїми підписами. Так, істотними умовами даного договору, яких сторони зобов"язані дотримуватись та виконувати, ними були визначені наступні: об"єкт оренди, строк договору, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способи та умови розрахунку, строки і порядок внесення орендної плати, права і обов"язки сторін, відповідальність сторін, припинення дії договору, реквізити сторін. Згідно пункту 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання договору становила 18 470,02 грн.. Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься Орендарем у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки обумовленої в пункті 5 договору, або 554,10 грн. на рік, без урахування податків. Пунктами 10-11 цього договору Сторонами визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексацій, а орендна плата вноситься один раз на рік, не пізніше 30 грудня кожного року. Згідно пункту 31 договору відповідач зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування земельною ділянкою. За таких обставин відповідач зобов"язався своєчасно вносити орендну плату у строк не пізніше 30 грудня кожного року. Таким чином, відповідач зобов"язаний був сплатити їй орендну плату за 2013 рік - не пізніше 30.12.2013р.; за 2014 рік - не пізніше 30.12.2014р.; за 2015 рік - не пізніше 30.12.2015 року. Починаючи з 2013 року відповідач систематично порушував взяті на себе договірні зобов"язання, шляхом невиконання істотних умов договору, а саме- порушував строки виплати орендної плати, що підтверджується відповідними актами, складеними орендодавцями в присутності Івановицького сільського голови ,чим порушено вимоги п.11.31 Договору ; в порушення п.12 Договору, відповідачем не складались акти про передачу продукції в рахунок оплати орендної плати та в наслідок порушення цієї умови відповідачем передавалась в рахунок оплати оренди неякісна продукція, а також відсутність відповідача за вказаною в договорі юридичною адресою, унеможливлює та спричиняє перешкоди у вирішенні спірних питань , пов"язаних з виконанням вказаного договору. У зв"язку з чим 06.05.2015р. на адресу відповідача було направлено заяву та угоду про дострокове припинення договору оренди землі за взаємною згодою сторін, яку відповідач отримав 05 червня 2015р. , проте вказана заява залишена відповідачем без відповіді . Враховуючи викладене, позивачка просить суд розірвати вищевказаний договір оренди землі , укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з ТОВ "Агро - Регіон Житомир" на її користь понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлений позов про розірвання договору оренди земельної ділянки з викладених у ньому підстав та просив постановити рішення про задоволення позову. Не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов про розірвання договору оренди земельної ділянки підтримала, просила прийняти рішення про його задоволення. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. Належним чином повідомлений відповідач в судові засідання, призначені : 10.02.2016 року та 24.02.2016 року, а також 14.03.2016 року та 21.03.2016 року (останнє повідомлення про слухання справи доведено до відповідача через оголошення в пресі), не з"явився. Будь-яких повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення, згідно ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача та позивачка не заперечують проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності . Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі"визначено, що за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За правилами ст. ст.15, 20 Закону України "Про оренду землі" орендна плата є істотною умовою договору оренди землі, а укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. За змістом ст.21 Закону "Про оренду землі" розмір та умови орендної плати ,що зазначені в договорі оренди , не можуть суперечити чинному на час укладнення договору оренди . Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Законодавець в пунктах а) та в) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України встановив обов'язок орендаря використовувати землю за цільовим призначенням та своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Відповідно до п."д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припиненя права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації, а згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно пункту 5 договору оренди землі ,укладеного Сторонами, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання договору становила -18 470,02 грн.. Відповідно до пункту 9 вище вказаного Договору орендна плата вноситься Орендарем у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки обумовленої в пункті 5 договору, або 554,10 грн. на рік, без урахування податків. Пунктами 10-11 цього договору Сторонами визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексацій, а орендна плата вноситься один раз на рік, не пізніше 30 грудня кожного року. Згідно пункту 31 договору відповідач зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування земельною ділянкою. Як встановлено судом позивачка [PERSON], відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], (а.с.6) є власником земельної ділянки загальною площею 2,0239 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Івановицької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області. Договір оренди землі між позивачкою Забродською та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Регіон Житомир " укладено 17 травня 2011 року Договір оренди між позивачкою та відповідачем набрав чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації ( п.41 договору). За умовами спірного договору позивачка надала, а відповідач прийняв у строкове платне користування, згідно акту прийому передачі об"єкта оренди до договору оренди землі від 17.05.2011 року (а.с.9) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Івановицької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області . З часу підписання договору та передачі в оренду земельної ділянки, тобто з 17.05.2011р., відповідач, не виконує пункти 11, 31 договору, а саме-систематично порушує істотні умови щодо строків внесення орендної плати за користування земельною ділянкою. Орендна плата за користування земельною ділянкою за 2011-2014 роки внесена відповідачем з порушенням встановлених договором строків розрахунків . Так, за 2013 рік відповідач сплатив орендну плату позивачу лише літом 2014 року; орендну плату за 2014 рік -у квітні 2015 року, а орендну плату за 2015 рік -в лютому 2016 року . Отже як встановлено судом відповідач, який є орендарем відповідно до даного договору, не виконав обов'язки, передбачені ч.1 ст.93, п. а) та в) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України, ст.ст.1, 13 Закону України "Про оренду землі", п.п.11,31, 36 договору, які згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковими до виконання та в порушення ст.525 Цивільного кодексу України в односторонньому порядку відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, а саме -порушив свої зобов'язання щодо виплати орендної плати. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Так, із відомостей на виплату орендної плати ТОВ "Агро -Регіон Житомир "та додатків до них, вбачається, що орендну плату [PERSON] за 2013 рік виплачено у 2014 році ; за 2014 рік- у 2015 році . Відповідно до довідки Головного Управління ДФС у Житомирській області Володарсько-Волинської об"єднаної ДПІ №567/10/17-01 від 01.09.2015 року та податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого)на користь платників податку і сум утриманого з них податку ТОВ "Агро-Регіон Житомир ", відомості про податки до вказаної установи відповідачем подано лише у другому кварталі 2014 та 2015 року . Наведене свідчить про наявність викладених у позові обставин щодо затримки орендарем виплати орендної плати у 2013, 2014 та у 2015 роках ,що свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати та є підставою для розірвання договору оренди землі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач не порушував умови договорів, які набрали чинності, а відповідач та його представники в порушення ст.60 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що умови договорів відповідач виконував належним чином. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведені вище обставини суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Регіон Житомир " про розірвання договору оренди землі , підлягають до задоволення . Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої строни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції про оплату судового збору (а.с.1) вбачається, що позивачка понесла витрати по сплаті судового збору за позовною вимогою про розірвання договору оренди землі у розмірі 551 грн.,20 коп., які підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved