Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути зі [PERSON] аліменти на користь сина у розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обгрунтовують вимоги таким. З 01.11.2020року на первинному обліку у службі у справах дітей Дружківської міської ради перебуває малолітній [PERSON] , матір"ю якого є відповідачка. Остання у шлюбі не перебуває. Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] зловживала алкогольними напоями, не забезпечувала належний догляд за дитиною. 28.02.2020р малолітнього було виявлено за адресою [ADDRESS] . Окрім хлопчика у квартирі знаходилися мати та її подруга. Обидві жінки перебували у стані сильного алкогольного сп"яніння та через свій стан не могли здійснювати догляд за дитиною. З 15.04.2020 і по теперішній час малолітній [PERSON] перебуває у КНП "Краматорський будинок дитини "Антошка", куди був влаштований рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради №126 від 23.03.2020. За цей період [PERSON] за сприяння фахівців центру соціальних служб повинна була вжити заходів щодо забезпечення умов, необхідних для повноцінного життя та розвитку дитини та повернути сина на виховання в сім"ю. Однак жінка протягом шести місяців жодного разу сина не відвідала, не цікавилася станом його здоров"я, та у зазначений строк не забрала, у зв"язку з чим адміністрацією закладу складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров"я від 16.10.2020р. Теперішнє місцезнаходження [PERSON] невідоме, на контакт зі спеціалістами служби у справах дітей та центру соціальних служб жінка не йде, не вживає заходів створення умов для утримання малолітньої дитини, не виявляє бажання щодо її повернення на виховання в сім"ю. Окрім [PERSON] , відповідачка має ще сімьох дітей. На всіх сімьох дітей жінка раніше була позбавлена батьківських прав, поновитися у своїх правах не намагалася. З дітьми після винесення рішень суду, відповідачка не спілкуєтьсяжодним чином їх життям не цікавиться. Ухвалою суду від 22 вересня 2021р відкрито провадження у даній цивільній справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. (а.с.28-29) Ухвалою суду від 17 листопада 2021р закрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.44) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі фактичні обставини. Згідно зі свідоцтвом про народження, виданого Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за актовим записом №294 від 22 жовтня 2019р, [INFO] народився [PERSON] (а.с.3). Матір"ю дитини є відповідачка [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.8) Згідно довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографичного реєстру (а.с.7) відповідачка [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] . З довідки від 22.10.2019р № 1423-5000217357 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] має фактичне місце проживання за адресою [ADDRESS] . (а.с.9) З інформації департамента соціального захисту населення від 15.09.2021р вбачається, що [PERSON] перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні з 22.10.2019р по 03.06.2021р . Довідку внутрішньо переміщеної особи закрито причиною "вибув в інший район" (а.с.35) На теперішній час місцезнаходження відповідачки невідоме. 28.02.2020р малолітнього [PERSON] було виявлено за адресою [ADDRESS] і передано до соматичного відділення закладу охорони здоров"я (а.с.11-12) 11.03.2020р [PERSON] звернулася із заявою про тимчасове влаштування її дитини [PERSON] в будинок дитини , посилаючись на складні життєві обставини (а.с.13) 23.03.2020р Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради № 126 тимчасово влаштували малолітнього [PERSON] до державного закладу на повне державне забезпечення терміном до шести місяців. Термін перебування дитини у державному закладі обчислювати з моменту влаштування. (а.с.14) З 15.04.2020р і по теперішній час [PERSON] перебуває у КНП "Краматорський будинок дитини "Антошка" (а.с. 51) Згідно з Висновком органу опіки та піклування Дружківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки по відношенню до сина [PERSON] від 17.08.2021року №6265/0.136/0-21, питання про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, в результаті чого орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її сина [PERSON] . (а.с. 22-23) Представник позивача [PERSON] підтримала висновок органу опіки. Відповідно до п.8 статті 7 Сімейного Кодексу України зазначено , що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов"язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. 1 Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що відповідачка фактично покинула дитину, більше ніж півтора року не вживає заходів щодо її повернення в сім"ю; не утримує сина матеріально, це дає змогу дійти до висновку що відсутні поважні причини не виконання батьківських обов`язків відповідачкою по відношенню до дитини. Виходячи з оцінки доказів, пояснення позивача, суд приходить до висновку, що відповідачка свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з інтересів малолітнього [PERSON] , і того факту, що мати свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, суд вважає, що є підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення відповідачки батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, відповідачкою було порушено право дитини на належне виховання з боку відповідачки, а тому позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки на користь сина аліментів на його утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 166 СК України, при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що матір не приймає участі в матеріальному утриманні сина, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з неї аліментів. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідачки. У зв"язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти зі [PERSON] на користь сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги щодо позбавлення батьківських прав і за вимоги щодо стягнення аліментів. Загальна сума до стягнення складає 1816грн

Outcome: approved