Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] через свого представника звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАВІС-КІНО», [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] є народним депутатом України VIII скликання, відомим політиком, членом Партії «Блок Петра Порошенка» та членом відповідної фракції у Верховній Раді України, а також членом Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя. У позові зазначає, що відкритість та публічність фігури позивача, його честь та гідність, а також особиста ділова репутація відіграють для нього надважливу роль. Вказує, що позивачу стало відомо про те, що [INFO] року о 13.00 в ефірі телеканалу «2+2» у телевізійній програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск було трансльовано сюжет під назвою «[INFO]», у якому було повідомлено, що відомий одеський бізнесмен [PERSON] та його друг [PERSON] незаконно отримали у користування одеський аеропорт. При цьому, у сюжеті у якості згаданого бізнесмена було продемонстровано відео - та фотозображення [PERSON] (позивача), зокрема ті фотокартки, що містяться в профайлі позивача на офіційному сайті Верховної Ради України за посиланням [INFO]. У позові представник позивача посилається на те, що оскільки у сюжеті наголошується на тому, що [PERSON] є народним депутатом, членом Партії «Блок Петра Порошенка» та членом Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя, то фактично даний сюжет у створює у глядача враження, нібито позивач вчинив ряд протиправних дій, спрямованих на захоплення одеського аеропорту. В сюжеті зазначено про існування зв'язків між [PERSON] та «кланом [PERSON]» і бізнесменом [PERSON], що на думку позивача не відповідає дійсності та є неправдивою інформацією. Звертаючись з позовом до суду, представник позивача зазначав, що позивачу [PERSON] відомо про подальше розміщення на офіційному сайті телеканалу «2+2» повного запису програми "Секретні матеріали" Підсумковий випуск від [INFO] року у розділі випуску програми «Секретні матеріали» за посиланням [INFO] та на момент звернення до суду даний сюжет й досі перебуває у відкритому доступі. Із сюжету, в якому було поширено недостовірну, як на думку позивача, інформацію, йому стало відомо, що автором репортажу є [PERSON], а тому позовні вимоги ним заявляються і до даної особи як до відповідача, яка допустила порушення прав позивача. Зазначає, що позивач [PERSON] не одеситом, а є киянином, не має ніякої причетності до діяльності одеського аеропорту та Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт Одеса», не має відношення до сім'ї [PERSON] та ніколи не представляв її інтересів, а тому поширена в ефірі телеканалу «2+2» у програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск інформація у жодному разі не відповідає дійсності та підлягає спростуванню. Вказує, що відносно позивача неодноразово поширювалася недостовірна інформація, що на його переконання викликане тим, що ТОВ «ГРАВІС-КІНО» і ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» є компаніями одного холдингу та мають спільних засновників - "ГРІНТВУД ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" та Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕДІА СЕРВІСЕЗ УКРАЇНА", що свідчить про існування закономірності в транслюванні недостовірних та негативних сюжетів про позивача. В березні 2016 року представник позивача, посилаючись на ті обставини, що йому стало відомо про поширення оспорюваної інформації також і в мережі Інтернет у відеоролику на офіційному сайті Телевізійної служби новин «tsn.ua», подав заяву про збільшення позовних вимог (а.с.96-99). У заяві зазначав, що у разі поширення оспорюваної інформації у мережі Інтернет відповідальність за спростування інформації повинен нести автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту. Зважаючи на встановлені обставини, посилаючись на те, що поширена інформація є недостовірною, її опублікування та поширення на телебаченні та в мережі Інтернет порочить та принижує особу позивача, його честь та гідність, спричиняє шкоди його діловій репутації як чесного, законослухняного громадянина, [PERSON] з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: - зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАВІС-КІНО» спростувати недостовірну інформацію, поширену в ефірі телеканалу «2+2» у програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск [INFO] року у сюжеті під назвою «[INFO]» стосовно [PERSON] шляхом оголошення ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору в ефірі телеканалу «2+2» у програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск у такий самий ефірний час «Секретні матеріали» Підсумковий випуск; - зобов'язати ТОВ «ГРАВІС-КІНО» надати [PERSON] можливість реалізувати право на відповідь тривалістю не меншою 5 хвилин 49 секунд у такий самий ефірний час програми «Секретні матеріали» Підсумковий випуск у формі створення попереднього відеозапису відповіді з посиланням на зміст сюжету, поширеного в ефірі телеканалу «2+2» у програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск [INFO] року стосовно [PERSON]; - зобов'язати ТОВ «ГРАВІС-КІНО» видалити з мережі Інтернет відеозапис програми "Секретні матеріали" Підсумковий випуск від [INFO] року, розмішений на веб-сайті телеканалу "2+2" за посиланням [INFO], а також, за наявності таких, - з інших інтернет-ресурсів; - визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі «Секретні матеріали. Підсумковий випуск за [INFO]» у сюжеті під назвою «[INFO]» (Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАВІС-КІНО» [INFO] року о 13:00 годині і розміщену в мережі Інтернет за адресою [INFO] під назвою «Секретні матеріали. Підсумковий випуск за [INFO]» та адресою [INFO] під назвою «[INFO]» наступного змісту: «...Сегодня человек, который за бесплатно получил Одесский аэропорт, занимает должность народного депутат от Блока Петра Порошенка, а также является членом Комитета Верховной Рады по вопросам правовой политики и правосудия...»; - зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАВІС-КІНО» спростувати недостовірну інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі «Секретні матеріали. Підсумковий випуск за [INFO]» у сюжеті під назвою «[INFO]» (Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАВІС-КІНО» [INFO] року о 13:00 годині, стосовно [PERSON] шляхом оголошення ведучим змісту усього тексту резолютивної частини рішення по суті даного спору в ефірі телеканалу «2+2» (Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАВІС-КІНО» у програмі «Секретні матеріали. Підсумковий випуск» у такий самий ефірний час «Секретні матеріали. Підсумковий випуск» (а.с.96-99). 30 січня 2018 року на підставі розпорядження керівника апарату Подільського районного суду м. Києва було здійснено повторний автоматизований розподіл даної судової справи, у зв'язку з чим розгляд справи було розпочато спочатку. Після початку розгляду справи з підготовчого судового засідання, позивачем було подано нову редакцію позовної заяви (а.с.217-225). У заяві представник позивача додатково посилався на те, що висловлені у телевізійній програмі «Секретні матеріали. Підсумковий випуск [INFO]» у сюжеті під назвою «[INFO]» фрази, з огляду на використані мовностилістичні засоби, містять фактичні дані, негативну інформацію, певний і однозначний зміст, тобто є фактичним твердженням. З огляду на зміст висловлювань в загальному контексті вказаної телевізійної програми та сюжету, представник позивача вважає, що такі висловлювання вчинені відповідачем умисно, у принизливій та неетичній формі з прихованим звинуваченням у корупції. Зважаючи на зазначене, доповнив позовні вимоги [PERSON] двома вимогами, які дублюють дві останні позовні вимоги, викладені у редакції позовної заяви від 04.03.2016 (а.с. 96-99, 217-225). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Посилався на те, що [INFO] року о 13.00 в ефірі телеканалу «2+2» у телевізійній програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск було продемонтровано сюжет під назвою «[INFO]». У даному сюжеті у якості згаданого бізнесмена було продемонстровано відео та фотозображення [PERSON]. При цьому у сюжеті наголошується на тому, що [PERSON] є народним депутатом, членом Партії «Блок Петра Порошенка» та членом Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя, що прямо вказує, що мова у сюжеті йшлася саме про позивача. Аналогічний сюжет розміщено на сайті 2plus2.ua, власником якого є ТОВ «Гравіс-Кіно». В той же час, поширена інформація відносно позивача є недостовірною, оскільки позивач є киянином та не має ніякого відношення до подій та осіб, про яких йшлося у сюжеті. Поширена інформація є негативною для позивача, а тому підлягає спростуванню. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Гравіс-Кіно» заперечувала проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що позивач не довів факт розповсюдження відносно нього недостовірної інформації, та не довів, що така інформація мала для нього негативний характер. Зазначала, що в оспорюваному сюжеті мова йшла про іншу особу, яка має таке ж прізвище, що і позивач. Оспорюваний сюжет на переконання сторони відповідача не є поширенням недостовірної інформації, оскільки інформація чи відомості, чи будь-які факти із життя позивача у сюжеті відсутні. При цьому вважає, що використане зображення позивача ніяким чином не завдає шкоди його особистим немайновим благам. Також посилалась на те, що хоч [PERSON] і працює на посаді ведучої, однак не має жодного відношення до сюжету, оскільки не являється його автором. З огляду на недоведеність позовних вимог, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] року о 13.00 в ефірі телеканалу «2+2» у телевізійній програмі «Секретні матеріали». Підсумковий випуск» було відтворено сюжет під назвою «[INFO]». На переконання позивача, у даному сюжеті, який потім було розміщено на веб-сайті телеканалу "2+2", було повідомлено, що відомий одеський бізнесмен [PERSON] та його друг [PERSON] незаконно отримали у користування одеський аеропорт. При цьому, у сюжеті у якості згаданого бізнесмена було продемонстровано відео - та фотозображення позивача [PERSON], взяті з профайлу на офіційному сайті Верховної Ради України, та повідомлено, що [PERSON] є народним депутатом, членом Партії «Блок Петра Порошенка» та членом Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя. Оспорюваною інформацією, яку позивач вважає негативною, такою, що стосується його особисто та порушує його права, [PERSON] вважає інформацію про те, що саме він незаконно отримав у користування одеський аеропорт, що він має зв'язки з «кланом [PERSON]» і бізнесменом [PERSON]. Зміст висловлювань про нього у телевізійній програмі вважає таким, що подано як фактичні твердження, висловлені відповідачем умисно, у принизливій та неетичній формі з прихованим звинуваченням у корупції. Для спростування такої негативної для нього інформації [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Так, згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 5 Постанови від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права. Відповідно до статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Згідно з положень частин 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 1, 2 ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. За змістом частини 1 ст. 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини визнання гідності, яка властива всім членам людської сім'ї, і рівних та невід'ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (п. 12 зазначеної Постанови). Так, за відомостями ТОВ «Інтернет-Інвест» від 26.04.2016 власником доменного імені 2plus2.ua є ТОВ «Гравіс-Кіно» (а.с.119-120). Стороною відповідачів не заперечувався факт виходу в ефірі телеканалу «2+2» у телевізійній програмі «Секретні матеріали». Підсумковий випуск» [INFO] року сюжету під назвою «[INFO]». Разом з тим, встановити точний зміст оспорюваного сюжету у судовому засіданні не виявилося за можливе. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що «юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь - який спосіб; б) поширена інформація стосується певної-фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право». Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 р. в справі № 910/15148/17 зазначив, що за відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Пленум Верховного Суду України у пункті 15 Постанови від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказав, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач надав суду диск із записом телепередачі, зроблений приватним способом. При цьому, належним доказом сповіщення відповідачем спірного твору в ефірі телеканалу міг бути лише запис передачі у незмінній формі. Такий запис відповідно до ст. 48 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» зберігається протягом 14 днів з моменту розповсюдження. До Національної ради з питань телебачення та радіомовлення позивач зі скаргами чи з клопотанням про збереження відеозапису сюжету не звертався, що підтвердив у судовому засіданні представник позивача. В свою чергу, представник відповідача також наголосив, що у ТОВ «Гравіс-Кіно» вихідного матеріалу сюжету не збереглося. Крім того, за даними Витягу з журналу обліку телепередач від 18.03.2016, за [INFO] для сюжету «Секретні матеріали. Підсумковий випуск за [INFO]» було відведено 33:14 секунди, тоді як на сайті You-tube запис має тривалість 42:56 сек (а.с.133-134). В той же час, позивач також не звертався до жодної експертної установи, яка б склала висновок за результатами проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет, за допомогою якого позивач міг би довести факт поширення оспорюваної інформації на веб-сайті htth://2рlus2.uа під назвою «Секретні матеріали. Підсумковий випуск за [INFO]» та адресою [INFO]. Правом самостійно збирати докази суд не наділений. Таким чином, позивачем не доведено факт поширення інформації, за для спростування якої позивач звернувся до суду, адже наданий позивачем диск не доводить факту сповіщення спірного сюжету в ефірі відповідача та на його сайті в тому вигляді, у якому його зміст наводиться позивачем. У цьому контексті також слід зазначити, що конкретного автора сюжету встановити також не виявилося можливим, в свою чергу посилання на те, що ведуча [PERSON] є автором сюжету, є припущенням. Відсутність офіційного запису сюжету (якщо навіть припустити, що інформація таки поширювалася у тому змісті, у якому наводиться позивачем) не дає суду підстав стверджувати про те, що за своїм лінгвістичним значенням поширена інформація має негативне значення для позивача, а також не дає можливості встановити, чи є зображена у сюжеті особа позивачем (відсутні підстави для проведення семантико-лінгвістичної та портретної експертизи). Положеннями ст.277 ЦК України визначений загальний порядок доказування у такій категорії справ. Законодавцем було виключено з вказаної статті частину статті, яка покладала обов'язок на особу доказувати правдивість негативної інформації, поширеної такою особою. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не надано суду доказів поширення інформації саме у тому вигляді та за змістом, про який йдеться у позові, а сама по собі інформація про вихід в ефір сюжету під назвою «Секретні матеріали. Підсумковий випуск за [INFO]» не свідчить проте, що такий сюжет відповідає запису, наданому позивачем, підстав для висновку про наявність юридичного складу правопорушення не вбачається. Верховний Суд України у пункті 18 Постанови Пленуму № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. При цьому, не доведення факту того, що інформація дійсно була поширена, спростовує факт порушення його особистих немайнових прав. На основі досліджених письмових доказів по справі, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON], а відтак і про необхідність відмовити у задоволенні його позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивачу не компенсуються. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed