Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок разом з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], власником якого був його покійний дідусь [PERSON], який він на сьогоднішній день як спадкоємець за заповітом після його смерті не може прийняти як спадщину і зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно через відсутність правоустановчих документів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача - Токарівський сільський голова [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі, у поданій до суду заяві просила слухати справу у її відсутність. Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.08.1983 р., батьком позивача [PERSON] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.08.1955 р., батьком [PERSON] є [PERSON] - дідусь позивача. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 березня 2015 року [PERSON] помер [INFO] року. Згідно з записами погосподарської книги № 4 Токарівської сільської ради, [PERSON], який помер [INFO] року, був головою домогосподарства, розташованого в [ADDRESS], - зафіксованого в технічному паспорті КП "Дворічанське БТІ" будинку разом з надвірними будівлями, а саме: житлового будинку з прибудовами Ааа1, сараї Бб1В, навіс б, погріб в. Таким чином, дідусеві позивача [PERSON] за життя належав на праві приватної власності вказаний житловий будинок разом з надвірними будівлями. За життя [PERSON] склав заповіт від 27.02.2012 року за реєстровим № 7, посвідчений секретарем Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, яким заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, що буде йому належати на день його смерті та на що він по закону матиме право - онуку [PERSON] - позивачу по справі. Після смерті дідуся позивача - [PERSON] залишилось спадкове майно, в т. ч. житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Право власності на зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями не було зареєстроване за померлим дідусем позивача в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями не видавався, оскільки Закон, який існував до 01 січня 2004 року, не передбачав державної реєстрації права власності. Право власності на житловий будинок підтверджував запис в погосподарській книзі виконкому сільської ради в особовому рахунку. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 112\\5, а саме пункту 40, в якому вказано, що в погосподарській книзі в розділі 1У „Споруди, які є особистою власністю господарства" записуються дані про житловий будинок, назви інших будівель, рік їх збудування, та характеристика будинку, споруд, підстави виникнення права власності, вид права власності. Згідно постанови Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області від 22 квітня 2016 року № 456/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його дідуся [PERSON], який помер [INFO] року, в зв»язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок по [ADDRESS] на ім»я померлого. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При розв"язанні даного спору, враховуючи, що спірні цивільні правовідносини, пов"язані з набуттям [PERSON] права власності на зазначений житловий будинок, виникли до 1 січня 2004 р., згідно вимог Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд застосовує норми ЦК України від 18.07.1963 р. А до спірних цивільних правовідносин, пов"язаних зі спадкуванням вказаного житлового будинку, на підставі ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, слід застосовувати правила книги шостої Цивільного кодексу України, оскільки спадщина, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Згідно ч. 1 ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Однією із форм власності - є приватна (ч. 4 ст. 86 ЦК). Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Згідно ст. 13 Закону України "Про власність" (в редакції 1991 р.), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, одним із об"єктів приватної власності є житловий будинок. Згідно виписки з погосподарської книги Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] перебував у приватній власності голови домогосподарства [PERSON] (довідка Токарівської сільської ради від 05.02.2015 р. № 42). Таким чином, належність на праві приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за вищевказаною адресою, підтверджується випискою з особового рахунку погосподарської книги Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, технічним паспортом на житловий будинок з надвірними будівлями від 03 грудня 2015 р., виготовленим КП „Дворічанське бюро технічної інвентаризації ". Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Згідно інформації Дворічанської державної нотаріальної контори від 24.05.2016 р. № 584/01-16, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадини звернувся онук померлого [PERSON], про що заведено спадкову справу за № 117/2015 від 10.06.2015 р., заява № 247. 27.02.2012 р. померлий залишив заповіт посвідчений Токарівською сільською радою Дворічанського району Харківської області за реєстром № 7, яким заповів [PERSON] все своє майно. Заяв від інших спадкоємців про прийняття або відмову від спадщини до Дворічанської держнотконтори не надходило. Згідно довідки Токарівської сільської ради від 12.05.2015 р. № 137, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є його онук [PERSON] - позивач по справі. Спадкоємців першої черги немає. Спадкоємців на обов»язкову частину спадщини немає. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач скористався зазначеним правом, але постановою державного нотаріуса Дворічанської держнотконтори від 22 квітня 2016 року № 456/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім"я померлого. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв"язку з чим в даний час неможливо внести відомості до Державного реєстру прав щодо вказаного житлового будинку, належного дідусеві позивача, що дало б можливість йому отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після його смерті в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування в судовому порядку. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, згідно ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] право власності на зазначене домоволодіння перейшло до позивача [PERSON] Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved