Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка [PERSON] просила стягувати аліменти на її користь на утримання трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дітей. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що з відповідачем проживала в зареєсрованому шлюбі з 23.10.1999 року. В шлюбі в них народилися діти. Однак, сімейне життя не склалося, а тому шлюб між ними розірвано за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.08.2011 року. Після розірвання шлюбу діти залишені проживати разом із позивачкою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча спроможний її надавати, оскільки працездатний, працює в ПрАТ "ЕК Житомиробленерго" на посаді начальника служби охорони праці та має постійний дохід близько 11 000,00грн. Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позові та просили його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та вказав, що він добровільно надає допомогу на утримання дітей, шляхом відкриття в грудні 2017 року банківського карткового рахунку на кожну дитину. Пояснив, що протягом 2017 року ним було перераховано на банківські карткові рахунки дітей близько 40000 грн. Крім того, вказав, що він забезпечує дітей одягом, взуттям, їх оздоровленням та лікуванням. Вказав, що батьки мають рівні права та обов"язки щодо своїх дітей. Позивачка отримує заробітну плату близько 5600грн., а тому вона витрачає значно менші кошти на їх утримання ніж він. Також пояснив, що позивачка безоплатно користується його житловим будинком та земельною ділянкою на якій розташований будинок. Позивачка не несе витрати на електроенергію, оскільки оформила субсидію, тому зі своїх коштів вона нічого не витрачає. Тому вважав, що він забезпечує дітям належні умови для життя. З наведених підстав відповідач просив відмовити в задоволенні позову позивачки . Заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку: - правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обовязок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та способи такого утримання. - відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. - позовні вимоги стверджені матеріалами справи, а зокрема: копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.4,5,6), довідкою Черняхівської селищної ради Житомирської області про склад сім"ї (а.с.7), копією рішення Черняхівського районного суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міськвиконкому 23.10.1999 року (а.с.3). В шлюбі у сторін народилися троє дітей: [PERSON], 30.09.2000р.н., [PERSON], 26.10.2002р.н. та [PERSON] [INFO] 16.08.2011 року шлюб між сторонами розірвано, діти залишені проживати разом із матір"ю. Позивач працює, однак, її доходів не вистачає на утримання трьох дітей. Відповідач також працює, отримує регулярний дохід. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач надає дітям матеріальну допомогу шляхом перерахування грошових коштів на банківські карткові рахунки, відкриті ним на кожну дитину в грудні 2017 року, купує їм одяг та взуття, займається оздоровленням дітей, що стверджується наданими відповідачем доказами (а.с.30-36). Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд враховуючи те, що батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, суд задовольняє позов частково. Враховуючи норми Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифіковану постановою ВРУ від 27.02.1991 року №789-ХІІ), яка визначає, що батьки дитини зобов"язані забезпечити право дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, враховуючи те, що відповідач працездатний, отримує регулярний дохід, діти самостійного доходу не мають, витрати на їх утримання зростають, тому суд приходить до висновку, що відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання своїх дітей в розмірі не меншому 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, передбаченому частиною другою статті 182 СК України. Аліменти суд стягує з дня предявлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.430 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial