Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У січні 2019 року Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 02.06.2015 року, о 19 годині, 23 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER] , по вул.Київській в м.Рівне зі сторони автодороги Київ-Чоп, у напрямку вул.Д.Галицького, навпроти буд. 101-А, в порушення п.п.12.3 Правил дорожнього руху, невірно оцінив дорожню обстановку, що склалась, при виникненні небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, допустив наїзд на пішохода шляхом застосування гальмування при своєчасному прийнятті мір до реагування. Внаслідок ДТП, потерпілому [PERSON] спричинено тіжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння. Вироком Рівненського міського суду м. Києва від 22.11.2016 року [PERSON] було визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 роки, на піставі ст. 75 КК України було звільнено від відбування основного призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки. На дату скоєння даного ДТА водій [PERSON] не мав чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий в ДТП [PERSON] у зв"язку із завданням йому тілесних ушкоджень поніс матеріальні затрати на лікування в сумі 27 887,70 грн., що підтверджується квитанціями та товарними чеками на придбання ліків та лікарських засобів, довідками з лікувальних закладів, випискою з історії хвороби та розрахунком на виплату страхового відшкодування від 28.02.2017 року щодо відшкодування шкоди у зв"язку з лікуванням потерпілого.Крім того, у зв"язку з втратою працездатності, [PERSON] не отримав дохід в період перебування на лікарняному, а саме з 02.06.2015 року по 27.01.2016 року, що складає 29 990, 74 грн.Винуватцем ДТП [PERSON] не були відшкодовані потерпілому [PERSON] , у зв"язку з чим останній 28.02.2017 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою. У зв"язку з настанням події, передбаченої п.п. а) п. 41.1 ст.41 Закону, яка діяла на момент ДТП, МТСБУ було прийнято рішення (наказ №5008 від 14.06.2017 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено потерпілому [PERSON] відшкодування в розмірі 57 878,44 грн. Представник позивача зазначив, що таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що вирок судуу кримінальній справі, за якою [PERSON] , визнано винним у вчиненні ДТП, набрав законної сили і на підставі даного рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги саме до [PERSON] , як до винної особи в розмірі понесених витрат, що складають 57 878, 44 грн.,оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.05.2019 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник Позивача в судове засідання не з`явився, надавав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов до суду не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що Вироком Рівненського міського суду м. Києва від 22.11.2016 року [PERSON] було визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 роки, на піставі ст. 75 КК України було звільнено від відбування основного призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки. (а.с.11-12). Судом встановлено, що внаслідок ДТП, потерпілому [PERSON] спричинено тіжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння у зв"язку з чим він поніс матеріальні затрати на лікування в сумі 27 887,70 грн., що підтверджується квитанціями та товарними чеками на придбання ліків та лікарських засобів, довідками з лікувальних закладів, випискою з історії хвороби та розрахунком на виплату страхового відшкодування від 28.02.2017 рку щодо відшкодування шкоди у зв"язку з лікуванням потерпілого. (а.с.17-18, 20). Крім того, у зв"язку з втратою працездатності, [PERSON] не отримав дохід в період перебування на лікарняному, а саме з 02.06.2015 року по 27.01.2016 року, що становить 29 990,74 грн. Судом встановлено, що МТСБУ було прийнято рішення (наказ №5008 від 14.06.2017 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено потерпілому [PERSON] відшкодування в розмірі 57 878,44 грн. (а.с.21). Судом встановлено, що у МТСБУ виникло право зворотної вимоги саме до [PERSON] , як до винної особи в розмірі понесених витрат, що складають 57 878,44 грн., оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до п.п. 38.1.1, п. 38.1, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги - законними та обґрунтованими. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, що підтверджуються відповідними квитанціями. На підставі викладеного та

Outcome: approved