Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ КБ «Приват банк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору від 04.07.2007 року № ODXRRXO2460561 надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 1066,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 відсотки на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов"язався повернути кредит на умовах встановлених договором. Банк надав відповідачу зазначену вище суму кредиту, але у зв"язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов"язань, у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 16887,41 гривень, яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4235,59 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 300,84 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором в сумі 12350,98 гривень. Також, судовим наказом Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 серпня 2008 року з відповідача [PERSON] було стягнуто заборгованість за зазначеним вище кредитним договором у розмірі 2077,51 гривень. На підставі викладеного позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача різницю суми заборгованості у розмірі 14809,90 гривень, а також штраф в розмірі 500,00 гривень фіксованої складової та 740,5 гривень штрафу процентної складової, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду з заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), згідно зі ст. 258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік. Статею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права. Судом встановлено, що 04.07.2007 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № ODXRRXO2460561 відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 1066,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 відсотки на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов"язався повернути кредит на умовах встановлених договором. Як вбачається з копій квитанцій по сплаті заборгованості по кредитному договору ODXRRXO2460561 від 04.07.2007 року, наданих відповідачем, останній платіж щодо погашення заборгованості по зазначеному кредитному договору відповідачем було здійснено 16.02.2010 року. Суд вважає, що саме з дати останнього платежу відповідачем щодо погашення заборгованості по кредиту починається перебіг строків позовної давності, оскільки саме з цієї дати позивач мав можливість дізнатись про порушення свого права. Але позивач звернувся до суду з зазначеною вище позовною заявою лише 06.05.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. При цьому клопотання про поновлення строку позовної давності від позивача не надходило. У зв"язку з пропуском позивачем строку позовної давності позовна заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed