Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У вересні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що є власницею будинку, розташованого за адресою: смт.Пулини, вул.Сагайдачного, 18 Житомирської області (попередня назва адреси: смт.Червоноармійськ, вул.Ватутіна, 14 Житомирської області). В належному їй будинку проживають: її дочка [PERSON], внуки [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON], який зареєстрований в її будинку з 24.06.2011 року, однак протягом близько 5 останніх років за місцем реєстрації не проживає і житлом не користується, тому позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком №18 по вул.Сагайдачного в смт.Пулини Житомирської області та примусово зняти його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. \~\~\~ В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги з вищезазначених підстав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення у пресі. Будь-яких повідомлень про причини неявки від нього не надійшло. З викладених обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.224 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється власницею житлового будинку, розташованого за адресою: Житомирська область, смт.Пулини, вул.Сагайдачного,18 (стара назва адреси: Житомирська область, смт.Червоноармійськ, вул.Ватутіна, 14), що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на домоволодіння, виданим виконкомом Червоноармійської селищної ради Житомирської області 13.01.1978 року (а.с.4). Зведеним вартісним актом по домоволодінню №14 по вул.Ватутіна смт.Червоноармійськ Житомирської області визначено вартість належного позивачці житлового будинку (а.с.5-7). Рішенням Червоноармійської селищної ради Житомирської області від 18.02.2016 року вулицю Ватутіна в смт.Червоноармійську перейменовано на вул.Сагайдачного без зміни нумерації будівель (а.с.8). Згідно довідки виконкому Пулинської селищної ради Житомирської області №2366 від 11.08.2017 року до складу сім"ї [PERSON] входять: дочка [PERSON], 1972 р.н, внуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO] з 24.06.2011 року (а.с.9). Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членій його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, проводиться в судовому порядку. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку №18 по вул.Сагайдачного в смт.Пулини Житомирської області без поважних причин понад встановлені законом строки, місце знаходження його невідомо, будь-якого інтересу до даного житла не проявляє, що відповідно до ст.405 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вказаних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов"язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов"язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Крім того, як вбачається з розяснень, викладених у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статтей 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред"явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється дочкою позивачки. Відповідач [PERSON], який є внуком її матері, а її племінником, зареєструвався в будинку останньої в 2011 році, після чого протягом року декілька раз приїжджав до них, а протягом останніх чотирьох років за місцем реєстрації не з"являвся, його місце перебування їм невідоме. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою та підтвердила, що дійсно відповідач протягом останніх чотирьох років в будинку останньої не проживає та взагалі не з"являється за місцем реєстрації. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 2011 року за адресою своєї реєстрації в смт.Пулини, по вул.Сагайдачного, 18 Житомирської області не проживає без поважних причин, тому вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та для зняття його з реєстраційного обліку в житловому будинку за вищевказаною адресою є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved