Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 31 січня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, по вул. Герасименка, буд. 66, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 01 липня 2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на спадкодавця її батька [PERSON] не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє імя. Сторони в судове засідання не зявилися, надали повноваження на представлення їх інтересів своїм представникам, позивач [PERSON], відповідач - [PERSON] (а.с. 15, 40). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення на а.с.38-39. Вважає позов необгрунтованим та надуманним. Просить в задоволені позову відмовити. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом, підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 17 березня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-948, [PERSON] 17 березня 2006 року купила у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Анисів, вул. Герасименка (колишня вулиця Комсомольська), будинок № 66 та зареєструвала право власності на домоволодіння на своє ім"я у Чернігівському РБТІ, про що свідчить копія Витягу та інформаційна довідка №15 від 17.02.2017 (а.с.32-34 ). Судом встановлено, що на момент набуття [PERSON] права власності на вказане вище домоволодіння, вона перебувала у шлюбі зі [PERSON], що не заперечувалося учасниками судового розгляду. Як вбачається із рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2009 року, що набрало законної сили 24 лютого 2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 29 жовтня 2005 року виконкомом Анисівської сільської ради Чернігівського району та області, розірвано ( а.с.41). Отже, оскільки житловий будинок з надвірними будівлями № 66 по вул. Герасименка у с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області був придбаний відповідачем [PERSON] за час шлюбу зі [PERSON], то дане домоволодіння, відповідно до ст.ст. 60,70 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України є спільною сумісною власністю подружжя, частки якого є рівними. Відповідно до ч. 2 ст. 67 Сімейного кодексу України та ч.2 ст.1226 Цивільного кодексу України, дружина, чоловік мають право скласти заповіт на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі. Як вбачається із копії заповіту від 27 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігіського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] розпорядився своїм майном на користь [PERSON] ( а.с. 4 ). Згідно копії свідоцтва про смерть, яке було видане повторно 03 серпня 2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, [PERSON] помер 01 липня 2016 року ( а.с. 5 ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, розташованого в с. Анисів Чернігівського району та області по вул. Герасименка, буд. № 66. Відповідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно копії спадкової справи, що надана Чернігівською районною державною нотаріальною конторою, після померлого 01.07.2016 [PERSON] заведена спадкова справа. Із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась донька спадкодавця - [PERSON], позивач по справі ( а.с.36-37). Як вбачається із довідки виконкому Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 1463 від 15.12.2016, яка міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] на день смерті - 01.07.2016 був зареєстрований і проживав в [INFO]. Разом з ним на день його смерті, за вищевказаною адресою була зареєстрована [PERSON], але не проживала ( а.с. 36 зворот. ). У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім"я спадкодавця, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі на її імя після померлого 01 липня 2016 року [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку, розташованого в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, на вулиці Герасименка, буд. № 66, що відображено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори - [PERSON] від 11.02.2017 року (а.с. 42). Вказане свідчить, що відсутність правовстановлюючого документу на спірне майно на імя спадкодавця [PERSON] унеможливлює реалізацію спадкоємцем [PERSON] законного права, окрім як в судовому порядку. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи вимоги ст.11 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину спірного домоволодіння, підлягають задоволенню. Твердження представника відповідача, що спірний житловий будинок є особистою приватною власністю відповідача [PERSON], оскільки набутий за особисті її кошти спростовуються самим договором купівлі-продажу спірного нерухомого майна, згідно якого, він набутий відповідачем [PERSON] за час шлюбу зі [PERSON], а згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до змісту вказаного договору відповідач [PERSON] була ознайомлена зі ст.65 Сімейного кодексу України, якою передбачено право подружжя на розпорядження майном, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, а отже, з моменту укладенння договору їй було відомо, що зазначене домоволодіння є об"єктом спільної сумісної власності її та [PERSON] Про інші письмові докази, які б підтверджували, що відповідачем придбано спірне майно за особисті кошти, суду не повідомлено. Факт реєстрації домоволодіння в Чернігівському РБТІ на ім"я відповідача [PERSON] не свідчить, що дане домоволодіння належить останній на праві особистої приватної власності, оскільки дана реєстрація відбулася на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в період шлюбу відповідача [PERSON] зі [PERSON] Посилання представника відповідача на наявність відкритих на ім"я [PERSON] особових рахунків для сплати комунальних послуг та на наявність судового рішення про стягнення зі [PERSON] заборгованості за комунальні послуги по спірному будинку, на думку суду, не впливають на вирішення даного спору. Твердження представника відповідача, що після розірвання шлюбу між відповідачем та [PERSON] існувала домовленніть про відсутність будь-яких у нього претензій з приводу спірного будинку спростовується оглянутою в судовому засіданні цивільною справою №748/724/16-ц (провадження №2/748/336/16) про поділ майна подружжя, провадження по якій було закрито ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2016 року, в зв"язку зі смертю позивача [PERSON] Також представник відповідача в своїх запереченнях ставить питання про застосування до позовних вимог строку позовної давності передбаченого ст.72 СК України, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України. Відповідно до положень ч.2 ст. 72 СК України визначений строк позовної давності у три роки і він обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. [PERSON] про порушення свого права співвласності на житловий будинок №66 по вул. Герасименка у с. Анисів Чернігівського району та області дізнався у 2016 році, оскільки саме в 2016 році звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя (справа № 748/724/16-ц (провадження №2/748/336/16). З позовом, який є предметом даної справи [PERSON] звернулася в січні 2017 року. За таких обставин, відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Доводи представника відповідача, що на момент смерті спадкодавець [PERSON] фактично втратив будь-яке право претендувати на спірне майно через сплив позовної давності, а тому не мав права на спірне майно, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved