Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу в якому зазначив, що 12 серпня 1989 року між ним та [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 37 від12 серпня 1989 року.За час перебування в шлюбі, в них народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Він та відповідач, проживали у спільному шлюбі, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Між ними постійно виникають сварки та скандали це неодноразово відбувалось в присутності дітей. Вважає, що збереження сім"ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, що спонукало його звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач звернулася до суду з зустрічним позовом до позивача про стягнення аліментів в якому зазначила, що їх син [PERSON], [INFO] з початку березня 2014 року проживає біля неї і знаходиться на її утриманні і тому просить стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дитини сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 03.04.2014 року дані позови об"єднані в одне провадження. Позивач-відповідач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в частині розірвання шлюбу, просить їх задовільнити, по зустрічному позові про стягнення аліменів позовні вимоги визнав повністю. Відповідач-позивач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнала, надала суду пояснення, що подружнє життя вони припинили з липня 2013 року, у позивача на данний час є друга сім"я і розірвання шлюбу потрібне в зв"язку з утворенням другої сім"ї, вважає що їм потрібен строк на примирення один місяць для вирішення питань щодо виховання сина та інші не вирішенні сімейні питання. По зустрічному позову позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовільнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 12 серпня 1989 року у Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 37 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 23.10.2012 року ВДРАЦС Добровеличківського району Кіровоградської області). Від сумісного проживання мають дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Сторони проживали у спільному шлюбі, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Між ними постійно виникають сварки та скандали це неодноразово відбувалось в присутності дітей. Починаючи з липня 2013 року сторони припинили подружнє життя, не підтримують будь-яких взаємовідносин. Прохання відповідача-позивача надати місячний строк для примирення з врахуванням доводів відповідача-позивача судом розцінюються як бажання не зберегти сім"ю, а лише вирішення інших побутових питань, примирення між сторонами не можливе. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальних характер шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача тому позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини судом приймаються до уваги наступні обставини справи : З пояснень відповідача-позивача та позивача-відповідача з'ясовано, що син [PERSON] [INFO], проживає з відповідачем-позивачем. З данного часу позивач- відповідач, матеріально сину не допомагає. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених статтею 184 цього Кодексу . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач- позивач, на утриманні якої знаходиться син, має право вимагати стягнення з позивача- відповідача аліменти на його утримання, а відповідач зобов'язаний їх сплачувати, тому позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити повністю. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору , він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112 , 180-183 СК України, ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року,

Outcome: approved