Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Городоцької міської ради Городоцького району Хмельницької області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, що залишилось після смерті баби [PERSON], яка померла 19.07.2006 р. До складу даного майна входить: право на земельну частку (пай) розміром 2.22 умовних кадастрових га, розташована на землях бувшого КСП "ім. Кірова", с. Жищинці Городоцького району Хмельницької області. Право на дану земельну частку за померлою було посвідчено сертифікатом серії ХМ №0129387. Позивач зазначив, що він є спадкоємцем після смерті баби за законом і відповідним чином прийняв спадщину. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки оскільки сертифікат про право на земельну частку (пай) було втрачено. В судове засідання позивач не з"явився, проте його представник подав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності та просить позов задовольнити, визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2.22 умовних кадастрових га, розташована на землях бувшого КСП "ім. Кірова", с. Жищинці Городоцького району Хмельницької області. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за його відсутності. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників). В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З врахуванням того, що представник відповідача подав письмову заяву, у якій вказав про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що померла [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 2.22 умовних кадастрових га, розташована на землях бувшого КСП "ім. Кірова", с. Жищинці Городоцького району Хмельницької області. Дане майнове право вона успадкувала від своєї померлої 22.10.1997 р. доньки [PERSON], однак у встановленому порядку не оформила свої спадкові права. Це підтверджується довідкою виконкому Жищинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області від 27.11.2017 р., з якої вбачається, що [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] 22.10.1997 р. (а.с.11). В судовому засіданні було встановлено, що позивач належним чином прийняв спадщину після померлої баби, про що свідчить копія спадкової справи, заведена після смерті останньої, витребувана з нотаріальної контори на запит суду. Інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно не встановлено (а.с.33-59). В підтвердження вартості та розміру земельної частки (паю) до матеріалів справи долучено довідку Городоцького районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.06.2017 р. (а.с. 21). Позивач у встановленому порядку не може оформити право на дану земельну частку (пай), оскільки було втрачено сертифікат померлої, про що свідчить витяг із газети "Городоцький вісник" із текстом оголошення відповідного змісту (а.с.22). Підтвердженням неможливості оформлення спадкових прав позивача є постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.12.2017 р. що міститься в матеріалах справи (а.с.8). Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 2 Закону України „Про порядок виділення в натурі \~(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай)... Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved