Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

29.04.2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Маловисківського районного суду від 13.05.2009 року із [PERSON] на її користь було стягнуто 10 000 грн. моральної шкоди у зв"язку зі смертю її чоловіка , що настала в результаті наїзду транспортного засобу, під керуванням [PERSON]. У відділі ДВС Маловисківського РУЮ знаходиться на виконанні виконавчий лист про стягнення на її користь з [PERSON] моральної шкоди в сумі 10 000 грн. Однак, відповідач в добровільному порядку кошти не сплачує, ним виплачено в грудні 2011 року лише 282 грн. 20 коп., тобто, станом на 01.03.2016 року заборгованість становить 9717 грн. 80 коп. Відповідно до аудиторського висновку станом на 01.03.2016 року сума заборгованості по моральній шкоді з урахуванням інфляції становить 32 426 грн. 26 коп.. У зв"язку з не виконанням [PERSON] рішення суду в добровільному порядку просить суд стягнути на її користь 32 426 грн. 26 коп. заборгованості по моральній шкоді з урахуванням інфляції, яка виникла станом на 01.03.2016 року сплачений нею судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги збільшила, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 33 930 грн. 69 коп. як заборгованість по моральній шкоді з урахуванням інфляції станом на 01.06.2016 року та 3% річних від простроченої суми в розмірі 2024 грн. 83 коп., та витрати пов"язані з залученням спеціаліста щодо визначення розміру заборгованості з урахуванням інфляції. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що станом на 29.06.2016 року відповідачем повністю сплачено заборгованість, крім того, ввжає, що в даних правовідносинах не має застосовуватися ст. 625 ЦК України, адже, Законом України " Про виконавче провадження" передбачено відповідальність за не виконання зобов"язань в добровільному порядку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступні обставини. Рішенням Маловисківського районного суду від 13.05.2009 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Рішення суду набрало законної сили 11.08.2009 року. На виконання рішення суду було видано 13.05.2009 року виконавчий лист № 2-389/2009 р. З повідомлення відділу виконавчої служби Маловисківського РУЮ від 09.07.2015 року та від 22.08.2016 року вбачається, що заборгованість за виконавчим листом № 2-389/2009 від 13.05.2009 року , станом на 01.07.2015 року становить 9 717 грн. 80 коп. та не змінилася станом на 29.04.2016 року. ТОВ " Аудиторська фірма Княгиня" 17.03.2016 року було проведено розрахунок заборгованості моральної шкоди по рішенню суду від 13.05.2009 року з урахуванням інфляції станом на 01.03.2016 року, та надано висновок, відповідно до якого сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції станом на 01.03.2016 року становить 32 426 грн. 26 коп.. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношеня, в якому одна сторона ( боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Пункт 3 ч.2 ст. 11 ЦК України встановлює підстави виникнення зобов"язання, серед яких завдання майнової ( матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідач за рішенням суду має сплатити позивачу 10 000 грн. як грошове відшкодування завданої моральної шкоди. Отже, дане зобов"язання зводиться до сплати грошей, відтак є грошовим зобов"язанням. Відповідно до ч.2 ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 10.06.2016 року [PERSON] повністю погасив заборгованість за виконавчим листом № 2-389/2009 виданого Маловисківським райсудом, та відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.06.2016 року, виконавче провадження з примусового виконання закінчено. Представник відповідача посилається на те, що Законом України " Про виконавче провадження" передбачено заходи примусового виконання рішення суду та врегульовано відповідальність у виконавчому провадженні, яка не настає за порушення строків виплати коштів. Та вважає, що до даних грошових зобов"язань не має застосовуватися ст. 625 ЦК України, так як остання регулює відповідальність боржника у цивільно-правових відносинах, а не між сторонами виконавчого провадження. З даного приводу, свою правову позицію виклав Верховний Суд України в постанові від 01.10.2014 року, відповідно до якої, відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов"язанням.За змістом частини 2 статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов"язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов"язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації ( плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, Верховний Суд України в справі № 6-2491 від 02.03.2016 року, виклав свою правову позицію, щодо застосування ст. 625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов"язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов"язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов"язань. Дія статті поширюється на порушення грошового зобов"язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п"ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановленими актами цивільного законодавства, цивільні права та обов"язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положення статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов"язальних правовідносин. З рішення суду зобов"язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Отже, рішенням Маловисківського районного суду від 13.05.2009 року встановлено, що у зв"язку з наїздом на [PERSON], який є чоловіком позивача у справі, транспортним засобом, яким керував [PERSON] йому було заподіяно тілесні ушкодження, в результаті яких він помер, а отже, позивачу заподіяно моральну шкоду, і між сторонами виникли зобов"язання, розмір заподіяної шкоди, яку було спричинено у зв"язку зі смертю [PERSON] було визначено судом в 10 000 грн.. Тому між сторонами виникло саме грошове зобов"язання, і у зв"язку з простроченням його виконання, адже, станом на 29.04.2016 року на день звернення до суду, моральну шкоду відшкодовано не було, відповідач має сплатити позивачу заборгованість з урахуванням інфляції, за весь період прострочення, та 3% річних від простроченої суми. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У зв"язку з задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved