Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 11985,35 гривень за кредитним договором без номера від 30.05.2012 та судові витрати у розмірі 1921,00 гривню. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.05.2012 відповідачка отримала кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.7.11 Договору, він діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на той же термін. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». П.1.1.3.2.4 Договору передбачено для банку можливість зміни тарифів та інших невід"ємних частин договору. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором виконав. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Станом на 20.01.2019 року [PERSON] має заборгованість 11985,25 грн., яка складається з наступного: 1114,91грн. - тіло кредиту, 566,63 грн. - відсотки за користування кредитом; 9256, 89 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 546,92 грн. - штраф (процентна складова). Невиконання умов договору та наявність заборгованості у відповідачки стали підставою звернення до суду з даним позовом. Разом з позовною заявою представником позивача подані клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та без його участі, за наявними в матеріалах справами доказами. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.02.2019 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та встановлено строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позов. У зазначений строк своїм правом на подання відзиву на позов [PERSON] не скористалась. На неодноразові виклики до суду відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з"являлась, про причину неявки суду не повідомляла. Зі згоди представника позивача, яка у позовній заяві вказала, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.ч.1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Суд встановив, що згідно анкети- заяви від 30.05.2012 [PERSON] виявила бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт у розмірі 2000, 00 грн. та погодила, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена і погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Вона зобов"язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПРИВАТБАНК-у (а.с.7). На підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду розрахунки заборгованості (а.с.5-6), анкету-заяву (а.с.7), витяг з Тарифів обслуговування кредитиних карт «Універсальна» , витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-23) . Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п. 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, вид яких і строк дії визначений в заяві і в пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 вищевказаних правил, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. У п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 вказаних Умов та правил зазначено, що клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, за перерозходами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання обов`язків за договором, клієнт зобов`язаний на вимогу банку повернути кредит та сплатити винагороду банку. Банк свої зобов"язання перед відповідачкою виконав, надавши кредит, натомість [PERSON] своїх зобов"язань не виконала. Як вбачається з наданої позивачем розрарухунку заборгованості, відповідачкою здійснювалося зняття коштів по картці, що свідчить про користування встановленим кредитним лімітом, та ще раз підтверджує прийняття нею умов договору, при цьому погашення кредитної заборгованості [PERSON] здійснювалося несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка складається з тіла кредиту- 1114,91 грн., нарахованих відсотків- 566,63 грн, нарахованої пені-9256,89 грн. та судового штрафу- 1046,92 грн. (а.с. 6). З вказаного розрахунку вбачається, що відповідачу нараховано пеню в розмірі 9256,89 гривень, а заборгованість по штрафах - 1046,92 гривні. Після проведення математичних розрахунків та, враховуючи Тарифи обслуговування кредитної карти, суд встановив, що заборгованість по штрафах була нарахована після нарахування пені, що свідчить про те, що штраф вже виступив подвійною цивільно-правовою відповідальністю за порушення строків виконання кредитних зобов`язань. З вищеописаного випливає, що в кредитному договорі передбачено подвійну відповідальність позичальника за невиконання зобов`язань, а саме за порушення строків виконання грошового зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості та є неправомірним, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Враховуючи вищевказане, в задоволенні вимоги про стягнення судових штрафів в розмірі 1046,92 грн. слід відмовити у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір (договір приєднання), в якому були визначені всі істотні умови та передбачені наслідки невиконання цих умов. [PERSON] , будучи ознайомленою з умовами кредитування, які були надані їй разом зі заявою про видачу кредитної картки, уклавши кредитний договір, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяла на себе зобов`язання їх виконувати, внаслідок чого допустила виникнення заборгованості. А тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи (а.с. 1). Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1753,10 грн. На підставі ст. 61 Конституції України, ст.ст. 530, 549, 551, 610, 611, 612, 634, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial