Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

В лютому 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що перебував з відповідачкою у шлюбі, від якого мають спільних дітей - синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.10.2011 року по справі №2-396/2011 шлюб між ними розірвано. Судовим наказом Радомишльського районного суду Житомирської області від 01.06.2011 року №2-н-78/2011 стягнуто аліменти на утримання їх вищевказаних дітей. На даний час сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають на його повному утриманні та вихованні, проживають разом з ним. Дочка [PERSON] постійно скаржиться йому на відсутність належного забезпечення з боку матері [PERSON] , яке не тільки не проживає разом з дочкою, але і не забезпечує її харчуванням, одягом та житлом. Він постійно надає матеріальну допомогу своїй дочці [PERSON] , купує їй одяг та харчі. Дочка бажає проживати з ним, повідомляє йому, що погано харчується, матері завжди немає поруч, остання не має постійного житла. Відповідачка життям та здоров"ям дітей не цікавиться, не приймає участі у їх розвитку, вихованні та матеріальному утриманні, її місцезнаходження йому невідомо. Враховуючи вищевикладене, просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 24.02.2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з"явилися, позивач надіслав на електронну адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника у зв"язку з епідемією коронавірусу у Радомишльському районі Житомирської області. Просить позов задовольнити в повному обсязі, врахувати проживання дітей з ним та письмові докази зазначеного. Відповідачка [PERSON] в судове засідання, призначене на 23.03.2020 року не з"явилася, до суду повернулася судова повістка з відміткою про її невручення у зв"язку з тим, що адресат за вказаною адресою не проживає. В судові засідання, призначені на 24.04.2020 року та 07.05.2020 року, відповідачка [PERSON] не з"явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті Червоноармійського районного суду Житомирської області. 01.06.2020 року від відповідачки [PERSON] на електронну адресу суду надійшла письмова заява про надання матеріалів позову та перенесення розгляду справи. В судове засідання з"явитися не може у зв"язку з наявністю неповнолітньої дитини та карантином. В судове засідання, призначене на 03.06.2020 року, відповідачка [PERSON] не з"явилася, до суду повернулася судова повістка з відміткою про її невручення у зв"язку з тим, що адресат за вказаною адресою не проживає. Крім того, про місце та час розгляду справи повідомлялась через Кошелівський старостинський округ Пулинської селищної ради Пулинського району, однак за повідомленням в.о.старости даного старостинського округу вручити судову повістку Болбут М.В. неможливо, оскільки остання на даний час проживає в Радомишльському районі, про розгляд справи її повідомлено в телефонному режимі. Згідно поштового відстеження відповідачка [PERSON] отримала судову повістку, копію позовної заяви з доданими копіями матеріалів особисто 10.06.2020 року. В судове засідання, призначене на 25.06.2020 року відповідачка [PERSON] не з"явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв від неї, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - органу опіки та піклування Пулинської районної державної адміністрації Житомирської області в судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв від нього на адресу суду не надходило. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2, ч.5 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов"язку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 03.05.2001 року, виданого відділом РАГСу Радомишльського району Житомирської області, та серії [NUMBER] від 25.05.2004 року, виданого виконкомом Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.12, 13). Згідно копії інформаційного листа, виданого Чайківською ЗОШ І-ІІІ ступенів на утриманні [PERSON] знаходиться його син [PERSON] , який проживає разом з батьком. Батько повністю забезпечує сина одягом, оплачує навчання в шкільній їдальні, займається вихованням сина (а.с.4). Як вбачається з копії довідки виконкому Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області №295 від 29.10.2019 року діти [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). . Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"ї [PERSON] , складеного Чайківською сільською радою Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] проживає разом з дітьми [PERSON] , [INFO]. та [PERSON] , [INFO] в будинку за адресою: [ADDRESS] . В будинку тепло, наявні продукти харчування, достатньо коштів для придбання одягу та взуття для дітей. Сім"я [PERSON] проживає в нормальних умовах, необхідних для життя (а.с.6). Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії [NUMBER] [PERSON] на даний час не працює (а.с.10-11). Згідно копії висновку органу опіки та піклування Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 30.10.2019 року [PERSON] має всі необхідні умови для життя та виховання дітей (а.с.5). Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні спору суд враховує те, що син сторін [PERSON] , [INFO] тривалий час проживає з батьком, перебуває на його повному утриманні, мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по його вихованню та утриманню, його життям та здоров"ям не цікавиться, з дитиною не спілкується, самоусунулась від виховання сина, тому суд вважає доцільним позбавити її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] Щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] суд зазначає наступне. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Оскільки на момент подання позову до суду син сторін [PERSON] , [INFO] досяг 18 років, тому суд не вбачає правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно нього, і, відповідно, відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. За змістом ст.164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляють про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Частинами 1, 2, 3, 4 ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши досліджені докази суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки [PERSON] , оскільки судом встановлено, що остання проживає з матір"ю та перебуває на її утриманні. Також як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що дочка [PERSON] скаржиться на те, що погано харчується, мати не проживає з нею, не забезпечує одягом та житлом. Проте вказані обставини всупереч ст.81 ЦПК України не підтверджені належними і допустимими доказами, оскільки матеріали справи не містять негативних характеристик, доказів винної поведінки [PERSON] та умисного ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині за недоведеністю позовних вимог. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідачки в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial