Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У серпні 2015\~р. Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (далі Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] виплачене страхове відшкодування у розмірі 14\~441,79\~грн. Представник [PERSON] позов визнала, проте просить відстрочити виконання рішення до кінця березня 2016\~р. та розстрочити виконання рішення, встановивши щоквартальну виплату у розмірі 2\~000,00\~грн., посилаючись на те, що [PERSON] перебував у зоні бойових дій, де був поранений, тривалий час лікувався, у зв'язку з чим перебуває у важкому матеріальному становищі (а.\~с.\~52). Судом з'ясовано, що 03.03.2013\~р. о 03:00 на 27\~км автодороги Бердичів Хмільник Літин Хмільницького району Вінницької області [PERSON], керуючи автомобілем Опель Вектра, д.н.з. [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався у зустрічному напрямку (далі ДТП), після чого залишив місце ДТП, чим порушив підпункт пункт 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001\~р. №\~1306. Зазначене встановлено постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.05.2013\~р. у справі №\~274/2604/13-п (а.\~с.\~7). Автомобіль ВАЗ-2112, д.н.з.\~[NUMBER], на момент ДТП належав [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ААС №\~250669, виданим УДАІ ГУ МВС України у м.\~Києві (а.\~с.\~12). Автомобіль ВАЗ-2112, д.н.з.\~[NUMBER], на момент ДТП був застрахований Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес", що підтверджується укладеним між ним та [PERSON] договором добровільного страхування наземного транспорту №\~006-042066/016НТ від 13.04.2012\~р. (а.\~с.\~9). [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та ОСЦПВВНТЗ (№\~справи 47025) (а.\~с.\~13). На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №\~006-042066/016НТ від 13.04.2012\~р. Приватне акціонерне товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 29\~678,21\~грн., що підтверджується наказом "Про виплату (перерахування) страхового відшкодування" №\~4702/1/1 від 29.04.2013\~р. Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" та платіжним дорученням №\~4160 від 30.04.2013\~р. (а.\~с.\~27, 14). Між Товариством та [PERSON] було укладено договір (поліс) від 29.03.2012\~р. №\~АВ/6391265 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 30.03.2012\~р. до 29.03.2013\~р., відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Опель Вектра, д.н.з. [NUMBER] (а.\~с.\~5). Зважаючи на це, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" звернулось до Товариства з заявою від 14.06.2013\~р. №\~207/01-13, у якій просило здійснити відшкодування шкоди у розмірі 29\~678,21\~грн. (а.\~с.\~8). Товариство на виконання статті 27 Закону України "Про страхування", статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 993 Цивільного кодексу України, з урахуванням зібраних документів (а.\~с.\~19 26), виплатило Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Брокбізнес" страхове відшкодування у розмірі 19\~441,79\~грн., що підтверджується платіжним дорученням №\~46584 від 20.11.2013\~р. (а.\~с.\~28). Підпунктами 38.1.1 "в" та 38.1.1 "ґ" пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Разом з тим, як випливає зі змісту Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язок водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди передбачений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Як було встановлено раніше, [PERSON] місце ДТП самовільно залишив. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви Товариства, [PERSON] не повідомив (невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди) Товариство про настання страхового випадку (ДТП), доказів на спростування цього [PERSON] та його представник не подали, останній, як зазначалось раніше, позов визнала. Беручи до уваги наведене, Суд вважає, що Товариство, виплативши Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Брокбізнес" страхове відшкодування у розмірі 19\~441,79\~грн., має право подати регресний позов до [PERSON] на цю ж суму. Як випливає з позовної заяви Товариства, на претензію останнього щодо сплати 19\~441,79\~грн. (вимога про сплату боргу від 27.01.2014\~р. №\~УН297Р) (а.\~с.\~29) [PERSON] сплатив Товариству 5\~000,00\~грн. Таким чином, заборгованість [PERSON] становить 14\~441,79\~грн., тобто позов Товариства ґрунтується на вимогах законодавства України. Частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання представником [PERSON] позову Товариства не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. Щодо заяви представника [PERSON] про відстрочення та розстрочення виконання рішення Суд зазначає таке. Статтею 217 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. [PERSON] має статус учасника бойових дій, за період з 01.01.2015\~р. про 30.09.2015\~р. йому було нараховано дохід у розмірі 9\~386,88\~грн. грошове забезпечення військовослужбовця (у першому кварталі 2015\~р.), він звільнений з роботи 09.03.2015\~р., тобто на даний час не працює, має незадовільний стан здоров'я, періодично перебуває на лікуванні, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій від 15.07.2015\~р., відомостями від 19.01.2016\~р. №\~634110/06-03-111 з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків, довідкою від 10.12.2015\~р. №\~137 Обласного госпіталю для ветеранів війни Житомирської обласної ради, висновком №\~1637/50 від 26.11.2015\~р. Профільної комісії з питань лікування та медичної реабілітації учасників антитерористичної операції, консультаційним висновком спеціаліста від 15.07.2015\~р. та двома консультаційними висновками спеціаліста від 26.11.2015\~р. (а.\~с.\~53 59). Зважаючи на наведене у попередньому абзаці, Суд вважає, що [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному стані, при цьому в силу свого стану здоров'я потребує витрат на лікування та обмежений у можливостях працевлаштуватись і отримувати дохід, а відтак сума, яка підлягає стягненню за цим рішенням, для нього є досить значною, при цьому очевидним є те, що ця сума для Товариства не є значною, через що Суд приходить до висновку, що відстрочення стягнення цієї суми та подальше стягнення її з ростроченням не призведе до виникнення у Товариства негативних наслідків та відповідатиме загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України), а тому задовольняє заяву представника [PERSON] та надає відстрочку виконання рішення до 31.03.2016\~р., а також розстрочує його виконання на вісім місяців (зі стягненням у перші сім місяців 2 000,00\~грн., в останньому восьмому 441,79\~грн.) Відповідно до частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з [PERSON] на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 243,60\~грн.

Outcome: approved