Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в котрому зазначено, що з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі понад десять років. Від спільного сімейного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Від самого народження сина відповідач відмовляється утримувати його, лише один раз на місяць надає кошти на придбання підгузників. Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, ніяких доходів ні вона, ні її син не мають. Відповідач має нормальний стан здоров"я, є особою працездатною, працює оператором на підприємстві виробничої групи "Атем", має постійних дохід, інших утриманців не має. Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина та на її особисте утримання, в зв"язку з чим просила стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх його доходів та аліменти на особисте утримання у розмірі 1/4 частини його доходів, до досягнення сином трьохрічного віку. В судове засідання позивачка не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони від цивільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження, а.с. 5). Малолітній син проживає разом з матір"ю та перебуває на її утриманні, (акт обстеження житлових умов, а.с. 6). Позивачка проживає разом із сином та батьками, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач є особою працездатною, працює оператором на підприємстві виробничої групи "Атем", інших утриманців не має. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи ті обставини, що відповідач є працездатною особою, має нормальний стан здоров"я, інших утриманців немає, здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір прожиткового мінімуму з 1 липня 2018 року для дітей віком до 6 років становить 1559 грн., то суд вважає, що з відповідача на утримання малолітнього сина необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оскільки відповідач є працездатним, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати та має можливість надавати допомогу позивачці, яка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за малолітнім сином, то суд, враховуючи дані обставини, а також вимоги ч. 2 ст. 84 СК України, вважає, що є всі підстави для стягенння із [PERSON] аліментів на користь позивачки на особисте утримання у розмірі 1/4 частини всіх його доходів.

Outcome: approved