Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач СТОВ "Агроко" в особі свого представника за довіреністю [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов"язків та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 331004 грн. та судовий збір в розмірі 4965,06 грн. Мотивує позов тим, що відповідач перебував у трудових відносинах з СТОВ "Агроко", працював на посаді завідувача складу № 1 Чорнобай і був матеріально-відповідальною особою. 21.04.2017 року звільнений. На підставі наказу № 100 від 10.04.2017 року була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на зберіганні у Чорнобаївській дільниці № 1, за результатами вказаної інвентаризації було виявлено недостачу сільськогосподарської продукції - зерна соняшника на загальну балансову вартість 331004 грн. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не з"явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 29.06.2016 року відповідач [PERSON] прийнятий на роботу до СТОВ "Агроко" на посаду вагаря до дільниці з обробки та збереження зерна на підставі наказу № 148-к від 24.06.2016 року (а.с.6). 01.07.2016 року [PERSON] за його заявою та згодою було переведено на посаду завідувача складу №1 Чорнобай ( копія наказу № 149-к від 29.06.2016 р. а.с. 7). Відповідно до п.п. 3, 7 розділу 4 посадової інструкції [PERSON] відповідав за належне збереження товарно матеріальних цінностей переданих йому під звіт, чи згідно інших бухгалтерсько-облікових документів, як матеріально-відповідальна особа за завдання матеріальної шкоди в межах визначених чинним законодавством ( а.с. 9). 21.04.2017 року згідно наказу № 62-к від 10.04.2017 року відповідача [PERSON] з займаної посади за власним бажанням було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України ( а.с. 8). 15.05.2017 року на підприємстві було завершено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, що проводилась на підставі наказу № 100 від 10.04.2017 року, які знаходяться на зберіганні у Чорнобаївській дільниці, яка підзвітна відповідачу та виявлено недостачу сільськогосподарської продукції - зерна соняшника, загальною кількістю 79760 кг на загальну балансову вартість 331004 грн. За результатами проведеної інвентаризації було складено інвентаризаційний опис та акт № 9/17 "Про інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей на складі № 1 Чорнобай" (а.с. 71, 74-77). На підтвердження правильності розрахунку завданої шкоди суду надано також довідку СТОВ "Агроко" № 1502 від 13.11.2017 року про балансову вартість зеран соняшника чтном на 15.05.2017 року - 4,15 грн. за 1 кг (а.с. 70). Частинами 1 та 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Тобто ця відповідальність пов"язана з винними діями або бездіяльністю працівника, що потягли спричинення матеріальної шкоди. Згідно із пунктами 2, 5, 7 розділу 2 посадової інструкції до посадових обов"язків [PERSON] входило виконання наступних робіт, безпосередньо пов'язаних із зберіганням товарно-матеріальних цінностей: забезпечення зберігання складових товарно-матеріальних цінностей, додержання режимів зберігання; організація проведення вантажно-розвантажувальних робіт на складі з додержанням правил і норм охорони праці; інформування керівника підприємства про кожний факт нестачі чи псування врожаю. За час роботи жодних повідомлень про факт нестачі чи псування товарно-матеріальних цінностей на складі № 1, [PERSON] на адресу СТОВ "Агрока" не подавав. Крім того, згідно п. 6 розділу 3 посадової інструкції відпуск третім особам врожаю зернових, що знаходяться на зберіганні у СТОВ "Агроко", здійснюються безпосередньо завідувачем складу №1 Чорнобай за наявності відповідних документів. Проте, документи, які б підтверджували передачу [PERSON] врожаю на суму 331004 грн третім особам та факти отримання вказаних цінностей останніми, відсутні. Згідно зі ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Відповідно до п. 4, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від N 14 від 29.12.1992 року, "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" із змінами та доповненнями, відповідно до п.5 ст.134 КЗпП працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. На підставі згаданого закону матеріальну відповідальність в повному розмірі несуть також працівники сільськогосподарських підприємств, які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції, за шкоду, заподіяну недостачею, умисним знищенням, умисним зіпсуттям цієї продукції. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Рзмір шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації відповідно до ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. А у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей - визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Таким чином, з урахуванням досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] повинен нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини позивачу, оскільки останній, при звільненні, не передав матеріальні цінності, які були йому ввірені. На основі повно та всебічно з"ясованих обставин справи, підтверджених доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору у розмірі 4965,07 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved