Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до вищевказаних відповідачів, і в судовому засіданні підтримав письмовий текст уточненої позовної заяви з усними доповненнями про те, що 13.03.2008р. між ПАТ "КБ «Приватбанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № K3R0GA15006743, відповідно до умов якого, вказаному відповідачу було надано кредит в сумі 202 000 грн., з терміном повернення до 13 березня 2018 року, з виплатою відсотків в розмірі 16,08 % на рік та із зобов"язанням з її боку виплачувати суму кредиту, відсотків за користування коштами та комісію в строки та порядку, встановлених умовами договору відповідно до Графіку погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобов»язань, 13.03.2008р. між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якої є 3-х кімнатна квартира [ADDRESS], право власності на яку відповідач набув на підставі договору купівлі-продажу. Відповідач свої зобов"язання за кредитним договором належним чином не виконує, своєчасно не сплачує належні до сплати суми грошових коштів, внаслідок чого, станом на 05.11.2013 року у нього утворилась загальна заборгованість за кредитом в сумі 744 905 грн. 49 коп., що складається із заборгованості за кредитом, процентами, комісії та штрафних санкцій, що виникли у відповідача внаслідок не виконання ним даних договірних грошових зобов»язань. Тому, враховуючи, що відповідач покладені на нього грошові зобов»язання не виконує, просить у рахунок погашення суми заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст.ст.33,39 ЗУ «Про іпотеку» шляхом застосування процедури продажу, що встановлена ст.38 даного Закону і передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві з повноваженнями банку на здійснення необхідних дій для проведення продажу предмета іпотеки у відповідності із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі. Крім того, враховуючи заявлену вимогу про звернення стягнення на житловий будинок, на підставі ст.39 ЗУ «Про іпотеку», просить виселити з квартири, що є предметом іпотеки, відповідачів, які зареєстровані та/або проживають даному жилому помешканні, враховуючи також, що на вимогу банку відповідачі в добровільному порядку дане житлове приміщення не звільнили, що надає суду право виселити мешканців будинку в примусовому порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, свої інтереси доручають представляти своєму представнику. Представник вищевказаних відповідачів в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що квартира, яка є предметом іпотеки знаходиться під арештом, який був накладений в забезпечення виконання договірних зобов»язань перед іншою банківською установою, що унеможливлює звернення стягнення на дане житлове приміщення. Крім того, зазначила, що процентна ставка за кредитом була збільшена незаконно, оскільки банк в односторонньому порядку неодноразово в період часу з 13.03.2008р. по 01.02.2009р. змінював процентну ставку, що заборонено чинним законодавством України, а відповідачів про такі обставини не повідомляв. В свою чергу, відповідачі до настання фінансової кризи жодного разу не допускали затримки виплати належних платежів за договором кредиту. А сума відсотків за підвищеною ставкою на ? частину більша за основний борг. Також, просить, що при стягненні пені, врахувати строк позовної давності в 1 рік, встановлений чинним законодавством України. Представник відповідача [PERSON], який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] Ейжени, позов не визнав, посилаючись на те, що дитина не має іншого житла та інше житлове приміщення їй не надається, тому згідно чинного законодавства України виселення неповнолітньої з квартири, що є предметом іпотеки, суперечить правам та інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він був обізнаний із підвищенням процентної ставки за кредитом, але вважає її завищеною. З 2010 року припинив сплачувати грошові кошти в рахунок погашення кредиту та відсотків, оскільки за такої ставки не міг виплачувати, передбачені договором платежі. Додав, що боявся, що заберуть квартиру, тому з приводу незаконності підвищення процентної ставки банком нікуди не звертався. Представник Служби у справах дітей та сім»ї виконкому Бориспільської міської ради в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй письмовій заяві просить справу слухати у його відсутність та при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши і оцінивши в сукупності докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що 13 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № K3R0GA15006743, відповідно до умов якого, відповідачу на споживчі цілі було надано кредит в сумі 202 000 грн., з терміном повернення до 13.03.2018р., та із покладенням на нього зобов"язання своєчасно повернути наданий кредит, сплатити нараховані відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості, а також комісії у строки та порядку, передбачені договором та Графіком погашення кредиту, а також виконати інші зобов»язання, встановлені договором. В порядку п.п.2.3.1 п.2.3 кредитного договору банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом до 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що повідомив відповідача у встановленому законом порядку. З метою забезпечення вищевказаних договірних грошових зобов»язань, 13 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПриватБанк»» та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 881, предметом якої є нерухоме майно, а саме: 3-х кімнатна квартира [ADDRESS], вартістю 631 250 грн., що належить вказаним відповідачам на підставі договору купівлі-продажу № 4662 від 09.09.2002р. На виконання умов вищевказаного кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов»язана сплачувати кредит, відсотки за користування ним та комісійні виплати у строки та в порядку, встановленими даним договором, однак свої зобов"язання за кредитним договором, починаючи з 13.12.2009р., належним чином не виконувала, не сплачуючи суму кредиту, відсотки та комісію за користування кредитними ресурсами, внаслідок чого, станом на 05.11.2013р. у неї утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 578 190 грн. 09 коп., що складається із заборгованості по кредиту в сумі 201 597 грн. 92 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 213 682 грн. 08 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 3 363 грн. 90 коп., а також заборгованості зі сплати пені в розмірі 123 836 грн. 41 коп., за період часу з 13.11.2012р. по 05.11.2013р., штрафу у вигляді фіксованої частини в сумі 250 грн. і штрафу у виді процентної складової в розмірі 35 459 грн. 78 грн., що виникли у останньої внаслідок невиконання даних договірних грошових зобов»язань. За змістом положень п.п.22,27 вищевказаного договору іпотеки, Іпотекодержатель вправі почати звернення на предмет іпотеки у випадку не виконання позичальником умов кредитного договору та має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі, в т.ч. шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, в т.ч. отримати витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Вищенаведене підтверджується даними копії вищезазначеного кредитного договору з додатком (а.с.11-15), розрахунку заборгованості по кредиту (а.с.5-7), копії письмової вимоги банку до Іпотекодавців з вимогою повернення суми кредиту в повному обсязі, а також комісії, процентів та штрафних санкцій (а.с.8), копії заяви на видачу готівки (а.с.16), копії вказаного договору іпотеки (а.с.17-18), копій установчих документів банку (а.с.25-26), копії свідоцтва про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON](а.с.46), копії довідки про склад сім»ї (а.с.53), копій квитанцій про сплату у 2008-2009 роках відповідачем [PERSON] суми кредиту, відсотків та нарахованої пені(а.с.54-58), копій письмових вимог банку про необхідність сплати наявної суми заборгованості по кредиту, а у разі невиконання даної вимоги, про звільнення займаного житлового приміщення, що є предметом іпотеки. Твердження представника відповідачів щодо незаконності підвищення процентної ставки банком суд оцінює критично, оскільки підвищення процентної ставки ніким із відповідачів не оскаржувалось, сам відповідач [PERSON] підтвердив в судовому засіданні, що він знав про таке підвищення ставки за користування кредитом, але ні в банківську установу ні в інший компетентний орган з цього приводу не звертався, а сам факт підвищення процентної ставки у встановленому законом порядку незаконним не визнавався. Відповідно до ст.ст.526,625,1054ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа, зобов"язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.ст.549,611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки(штрафу, пені), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, за змістом ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу). Таким чином, враховуючи, що відповідач на умовах, встановлених кредитним договором, своєчасно не виплачував суму боргу по кредиту, відсоткам та комісійним виплатам, у нього утворилась пеня за невиконання даних грошових зобов»язань. Однак, при стягненні пені, слід застосувати строк позовної давності в 1 рік, як то встановлює ст.258 ЦК України, враховуючи також, що представник відповідачів наполягала на його застосуванні, вслід чого зарахувати в загальну заборгованість за кредитом суму пені, що була нарахована банком лише за період часу з 13.11.2012р. по 05.11.2013р., враховуючи, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення пені лише 13.11.2013р., що складає суму в розмірі 123 836 грн. 41 коп., а не таку, яка заявлена банком. Тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов»язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов»язання. За змістом ч.1 ст.33 вищевказаного Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положення ч.ч.1,2 ст.39 вищевказаного Закону встановлюють, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, в т.ч. спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст.38 даного Закону, і одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення по виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. За змістом ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов»язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. А тому, враховуючи, що відповідач [PERSON] договірні грошові зобов»язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконувала, суд дійшов висновку, що слід в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, на суму 578 190 грн. 09 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення продажу, з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацію правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування та з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідачів та неповнолітню дитину з даного житлового приміщення без надання іншого житла, враховуючи, що позивачем дотримані вимоги ст.109 ЖК України щодо повідомлення відповідача про необхідність, протягом 1 місяця з дня отримання письмової вимоги банку, виселення із займаного ним житлового приміщення, а також ту обставину, що сам факт наявності чи відсутності житла у неповнолітньої дитини не може враховуватись при вирішенні даного спору, оскільки виселення має місце з підстав не виконання умов договору кредиту, виконання якого забезпечено іпотекою. Крім того, оскільки позов в частині звернення на предмет іпотеки задоволено повністю, з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], солідарно, слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: partial