Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом 10.06.2013 року. Свої вимоги мотивує наступним. 16.09.2008 року між ВАТ "Банк" Фінанси та Кредит" та відповідачем по справі, [PERSON], укладено договір №КЛ 451/08, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% річних за користування кредитними ресурсами в строк до 16 липня 2010 року. Відповідно до умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Незважаючи на взяті на себе за договором зобов'язання, [PERSON] належним чином не виконує умови договору, у зв'язку із чим станом на 31.05.2013 року заборгованість по кредиту становить 91913,61 грн. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути дану суму з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, до його початку подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити. Розгляд справи просить проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі та письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що позов визнає частково, а саме в частині заборгованості за кредитом, заборгованості по комісії та по процентам за користування кредитом. Щодо штрафних санкцій, то у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України відповідач просить в цій частині в задоволенні позову відмовити. Суд, ознайомившись із заявами представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 16.09.2008 року [PERSON] уклала договір з ВАТ "Банк" Фінанси та Кредит", що підтверджується її підписом на заяві позичальника №КЛ 451/08. Згідно укладеного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 7000,00 грн. на строк 22 місяців з 16.09.2008 року по 16.07.2010 року. При укладенні кредитного договору відповідач, відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, прийняв на себе зобов'язання повернути кредит до 16 липня 2010 р. та сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом, згідно ставок 2,20% та 22,0% процентів річних за таких умов (п.п.4.1.1.1.; 4.1.1.2.; 4.1.2 Кредитного договору): 1) 2,2% - протягом 22 днів, починаючи з дати здійснення кожної операції по картрахунку з використанням картки і кредитних коштів в рамках відновлювальної кредитної лінії за кредитним договором; 2) 22,0%- в період, починаючи з 23-го дня після здійснення кожної операції по картрахунку з використанням картки і кредитних коштів в рамках відновлювальної кредитної лінії, і до моменту повного погашення виданих Заявником кредитних коштів; 3) 22,0%- при знятті з карткового рахунку готівкових грошових коштів в банкоматах або пунктах видачі готівкових коштів банку або інших банків, як на території України, так і за її межами, а також при проведенні інших операцій відповідно до Договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. З розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] вбачається, що станом на 31.05.2013 року заборгованість становить 91913,61 грн., з яких 24868,11 грн. - сума заборгованості по ПК без урахування пені за прострочені платежі; 67045,50 грн. - пеня за прострочення погашення кредиту;. У п.п. 6.1 кредитного договору вказано, що за прострочення повернення кредиту та/або сплати відсотків, відповідач повинен сплатити Позивачу пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановленому факту відповідають договірні правовідносини сторін, врегульовані ст.ст. 1049, 1050 ЦК України та полягають в праві позивача вимагати від відповідача виконання взятого на себе зобов'язання та в обов'язку відповідача виконати взяті зобов'язання належним чином. Статтею 548 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ч. 3ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспіврозмірність з розміром основного зобов'язання. Згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Таким чином, оскільки неустойка значно перевищує суму боргу, а також з урахуванням істотних обставин: матеріального стану відповідача, відсутності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру штрафних санкцій. Тому, виходячи з принципу розумності і справедливості, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, слід зменшити до 5000,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 29868,11 гривень заборгованості, з яких: 24868,11 грн. - сума заборгованості по ПК без урахування пені за прострочені платежі; 5000,00 грн. - пеня за прострочення погашення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, ст. ст. 526,527,530, 611,612, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial