Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою по [ADDRESS] . Він є спадкоємцем за заповітом. Однак, при зверненні до Снігурівської державної нотаріальної контори, йому було відмовлено в оформленні спадкових прав на тій підставі, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок, а саме свідоцтво про право особистої власності від 19 лютого 1993 року, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки документ не засвідчений підписом посадової особи, яка його видала та не скріплений печаткою того органу чи посадової особи, яка видала документ. Враховуючи наведене, а також те, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті діда, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.35), просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] . В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача [PERSON] подала суду заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Горохівської сільської ради Миколаївської області також надав суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечує, просив справу слухати в його відсутність. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області помер [PERSON] , про що 21 вересня 2015 року в Книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області вчинено актовий запис № 9 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 19 лютого 1993 року, виданого Олександрівською сільською радою на підставі рішення виконкому Олександрівської сільської Ради народних депутатів від 17 червня 1990 року (а.с.11). За життя, 21 липня 2005 року, [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Клименко О.М. за реєстровим № 213, згідно з яким належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку для обслуговування вище вказаного житлового будинку, а також земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, заповідав позивачу у справі [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки\~№590\~від 21.12.2020\~року,\~виданої Горохівською\~сільською радою\~Снігурівського району\~Миколаївської області,\~на підставі\~рішення виконкому\~від 21.06.2007\~року №8\~"Про\~присвоєння номерів\~обєктам нерухомого\~майна незалежно\~від форми\~власності,\~земельним ділянкам\~на яких\~вони розташовані\~на території\~Олександрівської сільської\~ради"\~було змінено\~ адресу\~житлового будинку\~з господарськими\~спорудами та\~земельної ділянки\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Дана зміна відбулася після реєстрації заповіту. Згідно копії спадкової справи №422/2015, заведеної в Снігурівській державній нотаріальній конторі Миколаївської області 15 грудня 2015 року до майна померлого [PERSON] , позивач [PERSON] прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом на підставі поданої ним до держнотконтори заяви протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця, яку прийнято та зареєстровано у книгу обліку спадкових справ за № 1014. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні. Згідно довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 11.04.2016 року, [PERSON] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 11.06.1991 року по день своєї смерті, виписаний (знятий з реєстраційного обліку) 21.09.2015 року, як померлий. (а.с.10). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 15 вересня 2020 року завідувач Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. винесла постанову, якою відмовила [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , у зв"язку з невідповідністю правовстановлюючого документу вимогам чинного законодавства (а.с.6). Як вбачається, надане позивачкою свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, що видане 19 лютого 1993 року Олександрівською сільською радою на підставі рішення виконкому Олександрівської сільської Ради народних депутатів від 17 червня 1990 року, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки документ не засвідчений підписом посадової особи, яка його видала та не скріплений печаткою того органу чи посадової особи, яка видала документ. За п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав та їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно з п.16 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі -Інструкція), до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, відносять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Крім того, вказана Інструкція передбачала реєстрацію будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги одночасно тлумачити їх зміст. При цьому, належність спадкодавцю спірного майна підтверджується довідкою начальника Снігурівської філії КП ММБТІ Волосатової Н.І. від 11.11.2020 року за № 34, згідно з якою право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Олександрівською сільською радою 19.02.1993 року. Право власності в Снігурівській філії ММБТІ зареєстровано 19.02.1993 року в книзі 10 за реєстровим №\~261 (а.с.39). Крім того, за даними Витягів з погосподарської книги Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області на 1985-2010 р. та 2011-2015 р., власником та головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] , значиться [PERSON] (а.с.18, 19). Окрім цього, померлому [PERSON] належала земельна ділянка для обслуговування вище вказаного житлового будинку, розташована за адресою [ADDRESS] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 03.06.1993 року Олександрівською сільською Радою народних депутатів на підставі рішення 13 сесії 21 скликання Олександрівської сільської Ради народних депутатів від 30 листопада 1992 року (а.с.22-23). Вказане також підтверджується рішенням виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області №8 від 21.06.2007 року «Про присвоєння номерів об`єктам нерухомого майна незалежно від форм власності, земельним ділянкам на яких вони розташовані на території Олександрівської сільської ради» та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4810478522020 сформованого 29.10.2020 року (а.с.20, 24-26). На замовлення позивача, Снігурівською філією ММБТІ проведено поточну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на спадковий будинок станом на 15 вересня 2020 року. За даними технічного паспорту, будинок складається з: житлового будинку А-1, сіни а-1, літня кухня И-1, веранда и-1, сарай В-1, сарай Ж-1, сарай Б-1, вбиральня Г-1, погріб Д-1, хвіртка №1, забор №2, відмостка І. Загальна площа будинку складає 66,90 кв.м., житлова - 34,50 кв.м. Рік забудови будинку - 1958 (а.с.15-17, 21). Остільки, позивач довів наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає його позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. На прохання позивача суд не стягує з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved