Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та моральної шкоди. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2014р. позов [PERSON] задоволений частково, стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 6529,58 грн., у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено. У мотивувальній та резолютивній частинах рішення про розгляд позовних вимог про стягнення вихідної допомоги не зазначено. 01.12.2014р. [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення стосовно позовної вимоги про стягнення вихідної допомоги, стосовно якої не ухвалено рішення. У судове засідання сторони не з'явилися, [PERSON] звернулася із заявою про розгляд заяви за її відсутності. Розглянувши заяву [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторона подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування позову, що 25.09.2014р. трудові відносини з нею були припинені та вона звільнилась за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України, на момент звільнення заборгованість відповідача по нарахованій їй заробітній платі складала 7880,98 грн., на час розгляду справи заборгованість по заробітній платі складає 6529,58 грн., які позивачка просила стягнути з відповідача, вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпПУ і моральну шкоду у сумі 8000,00 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2014р. позов [PERSON] задоволений частково, стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 6529,58 грн., у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено. Стосовно позовної вимоги про стягнення вихідної допомоги відповідно до ст. 44 КЗпПУ, з приводу якої сторони подали докази і давали пояснення, рішення не ухвалено. Судом встановлено, що [PERSON] була звільнена з Командитного товариства "Запорізький завод "Високовольтної апаратури - Вакатов" і Компанія" на підставі ч.3 ст. 38 КЗпПУ у зв'язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, що підтверджено трудовою книжкою позивача, наказом підприємства №101 від 25.09.2014р. Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Вихідну допомогу, а також інші суми, що належать до виплати працівникові, має бути виплачено в день звільнення, як того вимагає ст. 116 КЗпП України. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. За таких обставин, виходячи з наданих підприємством даних про заробітну плату позивача, розрахункова середня місячна заробітна плата позивачки складає 1415,39 грн., тому вихідна допомога, яка підлягала виплаті при звільненні, в розмірі тримісячного середнього заробітку, становить 4246,17 грн. і підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved