Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування в солідарному порядку матеріальної шкоди в розмірі 12477,85 грн. завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. Ухвалою судді від 21.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є потерпілою від дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 липня 2017 року близько 22 години 20 хвилин винуватцем якої є відповідач [PERSON] . Так, [PERSON] , яка керувала автомобілем "Renault Kangoo", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись на 123 км автодороги "Овруч - Малин - Кочерів", що по вул. Велика Лутовецька в селі Лутівка Радомишльського району Житомирської області, здійснила зіткнення із задньою частиною воза гужової повозки, яка під керуванням [PERSON] рухалась в попутному напрямку. Внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження середнього ступеню важкості та проходила лікування. Вказує, що на лікування витратила 12 477,85 грн. Також зазначає, що протягом останніх трьох років відчуває сильні душевні і моральні страждання, порушився звичайний ритм життя, а тому оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Шкоду просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. В судове засідання позивач та її представник з`явились, позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, надали суду пояснення. Відповідаючи на запитання суду, позивач [PERSON] вказала, що із заявою про виплату страхового відшкодування вона до відповідача ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" з моменту ДТП не верталась. Відповідач [PERSON] та її представник подали до суду відзив на позовну заяву в якому зазначили, що до позовної заяви не долучено належних доказів які б підтвердили витрати понесені позивачем на лікування внаслідок ДТП. Щодо моральної шкоди зазначили, що в позові не вказаного конкретні підстави, які б розкривали її моральні страждання, відсутні відповідні докази. В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили з підстав зазначених в поданому запереченні. Надали суду пояснення, в яких відповідач додатково зазначила, що є одинокою мамою і на даний час ніде не працює, а тому заявлені вимоги є непомірними для неї. Відповідач ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заявлені позовні вимоги не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач з часу ДТП в липні 2017 року до тепер із заявою про страхову виплату не зверталася. На даний час сплив трирічний термін звернення для виплати страхового відшкодування, який є присічним, що у відповідності до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати. Просить проводити судовий розгляд справи без участі їх представника. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 23 липня 2017 року близько 22 години 20 хвилин, [PERSON] яка керувала автомобілем "Renault Kangoo", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись на 123 км автодороги "Овруч - Малин - Кочерів", що по вул. Велика Лутовецька в селі Лутівка Радомишльського району Житомирської області, порушила правила дорожнього руху та здійснила зіткнення із задньою частиною гужової повозки, яка під керуванням [PERSON] рухалась в попутному напрямку. Внаслідок ДТП пасажир гужової повозки [PERSON] , отримала тілесні ушкодження середнього ступеню важкості. Органами досудового слідства дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України - як необережні дії, які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій [PERSON] ушкодження середнього ступеню важкості. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 22.09.2020 року у справі № 289/1456/18, за клопотанням [PERSON] , її звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене 23.07.2017 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито, що є нереабілітуючою підставою. Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 23 липня 2017 року. В силу положень п.1.6. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-парової відповідальності власників наземних транспортних засобів» яка передбачає, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була забезпечена страховим полісом №АЕ/9667870 від 19.08.2016 року. Стаття 1195 ЦК України передбачає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, відповідно до змісту вказаних норм матеріального права, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача. За зобов`язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе за одночасної наявності обов`язкових умов, якими є протиправна поведінка або бездіяльність, наявність дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між діяннями та заподіянням такої шкоди, вина. Як зазначено в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. В той же час, спірні правовідносини в даній справі додатково регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-парової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у відповідності до п. 2.1. ст.. 2 цього Закону (далі - Закон № 1961-IV). Згідно ст.. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-парової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до пункту 33.1.4 статті 33 Закону Закон № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IVстраховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього статтею 41 цього Закону ),

Outcome: partial