Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Кам"янобрідської сільської ради Ульяновського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що в с.Христофорове Ульяновського району проживала її рідна баба - [PERSON], яка мала спадкове майно, а саме: земельну ділянку № 639, розміром 3.53 га, що розташована на території Кам"янобрідської області Ульяновського району Кіровоградської області. За час життя 22.02.2005 року [PERSON] склала заповіт на ім"я [PERSON], яким заповіла останній все належне їй майно. 14 квітня 2008 року спадкодавець [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку №639 розміром 3.53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кам"янобрідської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області. При зверненні [PERSON]В до Ульяновської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлючих документів про належність зазначеного майна спадкодавцю [PERSON] та пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини, про що було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 208/02/31 від 06.05.2016 року. Позивач судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив до суду клопотання, в якому просить суд слухати справу без його участі, заперечень проти заявлених позовних вимог не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.04.2008 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №227918 (а.с.4). Їй на праві приватної власності, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №325216 належала земельна ділянка №639, розміром 3.53га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кам"янобріської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області. (а.с.7). 22.02.2008 року [PERSON] склала заповіт на ім"я [PERSON], яким заповіла останній все своє майно, що підтверджується копією дубліката заповіту, який був посвідченний Кам"янобрідською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області (а.с.5). Однак, при зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, позивачу нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлючих документів про належність зазначеного майна спадкодавцю [PERSON] та пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.9). В інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право позивач не може. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за нею має бути визнано право власності на земельну ділянку. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивач може лише в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився на їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved