Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції, ВРЕР з обслуговування Рахівського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області про визнання права власності на автомобіль та звільнення з-під арешту, посилаючись на те, що 3 серпня 2012 року він в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області домовився з громадянином [PERSON] про придбання в нього автомобіля [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова (VIN) VSA63806413140724, 1999 року випуску. З метою розрахунку за вказаний автомобіль він передав [PERSON] 9000 доларів США. Оскільки всі істотні умови угоди ними було узгоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмету угоди не виникало, [PERSON] 3 серпня 2012 року видав на його ім"я довіреність, надавши повноваження щодо повного розпорядження, користування, володіння транспортним засобом, як його власника. Згодов в нього виникали постійні наміри зняти автомобіль з обліку, але тільки через сімейні фінансові проблеми вчасно цього не зробим, так як в Україні 70% купляли автомобілі згідно генерального доручення. 20 грудня 2014 року під час вирішення питання реєстрації автомобіля за собою в Рахівському МРЕО, йому стало відомо, що належний йому автомобіль перебуває під арештом, накладеним відділом ДВС Рахівського районного управління юстиції на підставі виконавчого провадження про стягнення заборгованості із [PERSON]. Однак, зважаючи на такі обставини, як наявність досягнутої між [PERSON] та [PERSON] згоди щодо усіх істотних умов договору. відбулося виконання договору, оскільки [PERSON] передав йому автомобіль та реєстраційні докумети на нього, а останній в свою чергу прийняв та сплатив відповідачу його вартість. На даний час він розпоряджається ним, вчиняє інші дії як власник, утримує його і при цьому спірний автомобіль не може зареєструвати в органах ДАІ. на підставі наведеного просив визнати за ним право власності на автомобіль [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова (VIN) VSA63806413140724, 1999 року випуску, зняти арешт на автомобіль та скасувати постанову про розшук вище наведеного автомобіля. В судовому засіданні позивач [PERSON] присутній не був. Ним подана заява про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача - відділу ДВС Рахівського РУЮ в Закарпатській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Представник відповідача - ВРЕР з обслуговування Рахівського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши їх доказами, прийшов до наступного висновку.\~ Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч.1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Форма правочинів передбачена ст.. 205 ЦК України: правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом; правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків; у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. У ст. 206 ЦК України визначено правочини, які можуть вчинятися усно. Зокрема, це - усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність; юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів; - правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. Відповідно до ч.3 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти , зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 цього кодексу. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Так, судом встановлено, що [PERSON] у 2012 році у відповідача [PERSON] придбав автомобіль [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова (VIN) VSA63806413140724, 1999 року випуску, за 9000 доларів США. Даний транспортний засіб зареєстровано в Рахівському ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області на ім'я [PERSON]. Відповідно до зазначених вище норм матеріального права, та обставин правовідносин, що фактично склалися між сторонами, [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова (VIN) VSA63806413140724, 1999 року випуску, обравши при цьому письмову форму його укладення, шляхом фіксування його змісту у розписці, договорі-розписці та довіреності. У відповідності з домовленістю сторін кошти в сумі 9000 доларів США за проданий позивачу та куплений ним автомобіль [PERSON] (продавець) отримав у повному обсязі, що підтверджується його визнанням позову. Зі змісту нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу [PERSON]довіреності від 3 серпня 2012 року вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] цією довіреністю керувати, володіти, розпоряджатися, користуватися, продавати, обмінювати, передавати в оренду, позичку, заставляти в забезпечення виконання зобов"язань зазначений автомобіль, вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов"язані з даним дорученням. Про укладення зазначеного договору свідчить сам факт передачі автомобіля позивачу, наступне його володіння, розпорядження. Таким чином, сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умов договору і виконали їх належним чином, здійснивши передачу автомобіля від продавця покупцю. Обставини, що створюють наслідки у вигляді недійсності укладеного сторонами договору купівлі-продажу автомобіля, судом не знайдені. Крім цього, судом встановлено, що ВДВС Рахівського РУЮ у Закарпатській області відкрите виконавче провадження №ВП 35593501 з виконання виконавчого листа №2-109 від 25.01.2012 року, виданого Рахівським районним судом Закарпатської області про стягнення коштів з [PERSON], у процедурі якого державними виконавцями ВДВС Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області 8 квітня 2013 року та 21 жовтня 2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику, згідно якого на куплений [PERSON] у [PERSON] автомобіль [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова (VIN) VSA63806413140724, 1999 року випуску накладено арешт. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Термін реєстрації може бути продовжено у разі неможливості власника транспортного засобу (хвороба, відрядження, інші поважні причини) вчасно її здійснити. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що на майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. На момент накладення арешту державним виконавцем ВДВС Рахівського районного управління юстиції, тобто на 8 квітня 2013 року та 21 жовтня 2014 року, автомобіль належав на праві власності позивачу [PERSON]. згідно укладеного договору купівлі-продажу, а тому підстав для накладення арешту на нього у державного виконавця не було, таким чином позов як в частині визнання права власності на автомобіль, так і звільнення його з-під арешту, підлягає задоволенню. Разом з цим не підлягає до задоволення вимога про скасування постанови про розшук атомобіля, оскільки така постанова відсутня в матеріалах справи, що позбавляє суд дослідити всі обставини відносно цього. \~ \~ \~

Outcome: partial