Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації та третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про визнання незаконним наказу №21 від 11.03.2014 року "Про звільнення з роботи завідувача ДНЗ "Ьерізка" [PERSON]В.", поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що в оскаржуваному наказі про її звільнення керівник відділу освіти мотивами звільнення називає невиконання наказу по відділу освіти Жидачівської РДА від 25.10.2013 року "Про вивчення питання щодо виконання посадових обов"язків, дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку завідувачем ДНЗ "Берізка" [PERSON]В.", неодноразові звернення батьків дітей дошкільного навчального закладу щодо аморальної поведінки [PERSON], грубого ставлення до батьків, постійних конфліктів з селищним головою через порушення позивачкою правил внутрішнього трудового розпорядку та на основі постанови батьківських зборів від 28.02.2014 року, на яких прийнято рішення про недовіру завідувачеві [PERSON] Юридичною підставою звільнення позивачки з роботи, яка вона вказала у своїй позовній заяві, є п.3 ст.41 КЗпП України. Називаючи поведінку позивачки аморальною, вказує вона у своїй заяві, як випливає із змісту оскаржуваного наказу про звільнення, відповідач зазначає, що вона допустила невиконання вимог наказу відділу освіти, звернення батьків дошкільного закладу щодо її аморальної поведінки, при цьому не конкретизуючи у чому саме воно полягає та конфлікти з селищним головою. Для звільнення з роботи за вищевказаною статтею КЗпП, вказує в позовній заяві [PERSON], факт вчинення аморального проступку повинен бути зафіксований належним чином. Звільнення не може бути визнане законним, якщо воно здійснене лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами, що зазначено в п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів". Крім того, вказує в заяві позивачка, що відповідач, звільняючи її з роботи, не отримав дозволу профспілкового органу, а тому при таких обставинах позивачка просить визнати наказ про її звільнення на підставі п.3 ст.41 КУпП незаконним, поновити її на попердньому місці роботи та стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 11.03.2014 року до дня її поновлення на роботу та понесені нею витрати за надання юридичної допомоги. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги, викладені в позовній заяві, повністю підтримала. Представник відповідача - відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації [PERSON] з позовними вимогами незгідна і вважає звільнення [PERSON] законним з таких підстав. До відповідачки поступали як усні так і письмові заяви про насилля над дітьми в ДНЗ "Берізка" з боку позивачки. Крім того, пояснила [PERSON], позивачка 26 вересня 2013 року вивела 4-х дітей за межі ДНЗ"Берізка", щоб привітати ветеранів, однак це не відмічено в журналі про вихід дітей за межі ДНЗ "Берізка", час їх повернення, не вказаний їх маршрут. Крім того є ряд актів, складених селищним головою разом із депутатами про те, що [PERSON]порушує правила внутрішнього трудового розпорядку ДНЗ "Берізка", запізнюючись на роботу, або взагалі неявляючись на роботу. Крім того вона нетактовно вела себе по відношенню до батьків, діти яких відвідують ДНЗ "Берізка". Позивачка повинна щоденно, як зав.установою, проводити з дітьми виховні години протягом трьох годин, однак вона їх не проводила і журналу про ведення такої роботи в установі немає. Крім того [PERSON]мала фінансові проблеми, через що відносно неї була порушена кримінальна справа. Представник відповідача пояснила, що підставою для звільнення [PERSON] з роботи були загальні збори батьків тих дітей, які відвідують ДНЗ "Беразка", а також скарги на поведінку [PERSON] в департамент освіти Львівської облдержадміністрації.Представник вважає, що [PERSON] звільнили за вчинення нею насилля над дітьми законно. [PERSON] особа - [PERSON], який видав наказа про звільнення [PERSON]В.з роботи, суду поясненив, що ДНЗ "Берізка" була відкрита в смт.Нові Стрілища у 2007 році. Спочатку завідувачем даної установи була Івашко, на роботу якої [PERSON] писала скарги, а сама [PERSON] в той час працювала вихователем. Оскільки [PERSON] була членом партії Регіонів, тому заступник голови Жидачівської райдержадміністрації, який вів освіту, звернувся до представника третьої особи по питанню перевести [PERSON] на посаду завідувача ДНЗ "Берізка", якщо він не хоче мати проблем, тому [PERSON] перевів [PERSON] на посаду завідувача дитячою установою.Працюючи завідувачем ДНЗ "Берізка", [PERSON] порушувала Правила внутрішнього розпорядку даної установи, грубо відносилася до персоналу дитячої установи, до батьків, била дітей, у зв"язку з чим на її поведінку поступало багато скарг як у районний відділ освіти, так і в департамент освіти. [PERSON] пояснив, що [PERSON] за час роботи в ДНЗ "Берізка" жодного разу не притягувалася до дисциплінарної відповідальності.Вона не являється членом профспілки, а тому [PERSON] не просив згоди профкому на її звільнення . Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], представника відповідача [PERSON], третю особу [PERSON], свідків, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Допитані в ході судового розгляду даної справи свідки пояснили, зокрема свідок [PERSON] пояснила, що 28 листопада 2013 року її старший син привів молодшого сина із дитсадку додому і дитина їй поскаржилася, що його в дитсадку била тьотя. Наступного дня свідок особисто привела сина в дитсадок і на питання хто його вчора бив, син вказав на [PERSON] На питання свідка навіщо [PERSON] била її сина, та категорично заперечила даний факт, а тому між ними виникла сварка, тому свідок з приводу цього звернулася до голови селищної ради [PERSON], який відповів, що він цими питаннями не займається, порадивши свідкові звернутися із скаргою у відділ освіти, що свідок і зробила.. Крім відділу освіти, свідок подала скарну і в департамент освіти Львівської облдержадміністрації. Свідок [PERSON] суду пояснила, що коли позивачка працювала вихователем, то у них були добрі стосунки, а коли [PERSON] призначили завідуючою дитячою установою, то вона різко змінила свою поведінку, принижувала свідка, безпідставно винесла їй догану, а коли [PERSON] звільнили з роботи, то вона обзивала свідка та інших працівників дитсадка, через що вони подали заяву на ім"я селищного голови. Свідок бачила як в січні 2013 року [PERSON]схопила дитину [PERSON] за руку і підняла її над сходами на другому поверсі, а тому свідок підбігла до [PERSON]В.і відібрала у неї дитину. Цього ніхто не бачив, крім свідка. [PERSON] заклеювала дітям роти скотчем. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в листопаді 2013 року її дочка [PERSON], яка відвідує дитсадок "Берізка" поскаржилася, що її б"є [PERSON], а перед тим дитина заявила, що спати в дитсадку не буде, бо [PERSON] накриває її одіялом з головою, тому свідок 29.11.2013 року подала у відділ освіти скаргу щодо поведінки [PERSON]. Інші батьки також скаржилися на [PERSON], а також до них долучилися працівники дитячої установи, якою керувала [PERSON], тому були проведені батьківські збори, на яких прийняли рішення про недовіру [PERSON] На підставі цього відділ освіти звільнив [PERSON] з роботи. Свідок пояснила, що коли [PERSON] підняла її дочку [PERSON] за руку над сходовою кліткою, то вона тоді ще не була завідуючою дитсадком, а працювала вихователем, а з 01.09.2012 року [PERSON] працює завідуючою ДНЗ "Берізка". 28.11.2013 року дитина поскаржилася, що її в дитсадку побила [PERSON], тому свідок 29.11.2013 року подала на [PERSON] скаргу. З пояснення свідка [PERSON] вбачається, що вона в дитсадку була обрана головою батьківського комітету і протягом 2013-2014 років на поведінку [PERSON]надходило багато скарг від батьків, тому були проведені батьківські збори, на яких було присутніх 20 батьків. Саму [PERSON]на батьківські збори не запросили, збори провели без її участі, тому на зборах [PERSON] не могла дати які-небудь пояснення чи заперечення так як її не було. Із двадцяти батьків вісімнадцять проголосували за недовіру [PERSON]. Збори відбулися 20.02.2014 року. Сваідок пояснила, що дану дитячу установу відвідують і її двоє дітей, однак вони жодного разу не скаржилися, що їх там б"ють. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює селищним головою Новострілищанської селищної ради з листопада 2011 року. В той час [PERSON]працювала вихователем дитсадка, а у вересні 2012 року її призначили завідувачем даної дитячої установи. На нетактовну поведінку [PERSON]часто зверталася із скаргами до свідка вихователь установи Івашко, яка до призначення [PERSON] завідувачем сама працювала на цій посаді. Оскільки свідок сам не має права покарати [PERSON], тому він неодноразово звертався до заврайВНО [PERSON] Батьки дітей, які відвідують дитсадок, також скаржилися в селищну раду на поведінку [PERSON] В грудні 2012 року [PERSON] мала конфлікт із [PERSON], якого звинуватила у кражі дитячих подарунків до дня св.Миколая. У січні 2013 року вона самовільно, без згоди виконкому селищної ради та РайВНО закрила дитсадок на 14 днів. Крім того грубо відносилася до працівників установи, до батьків дітей, які відвідують дитячу установу. Були скарги батьків на те, що [PERSON] б"є дітей, але свідок з приводу цього у відділ міліції чи прокуратуру не звертався. Батьки вирішили провести батьківські збори, на яких виразили недовіру [PERSON] [PERSON] на зборах не була присутня,оскільки її туди ніхто не запросив, а були вихователі та батьки, а [PERSON] залишили в той час в установі з дітьми, а тому пояснення з приводу висловлених їй звинувачень не давала і рішення збори прийняли без її участі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює секретарем у районному відділі освіти і знає, що [PERSON] неодноразово викликали у відділ освіти, але вона не з"являлася. Свідок не пам"ятає якого числа [PERSON] зайшла в приміщення відділу освіти разом з [PERSON], яку ознайомили з наказом про її звільнення з роботи. [PERSON] ознайомилася з наказом, після чого вийшла з кабінету, а через деякий час забігла в кабінет завідувача відділом освіти [PERSON] і порвала наказ про її звільнення. Свідок пояснила, що вона особисто не бачила як [PERSON] порвала наказ, так як в кабінеті завідувача РайВНО в той момент не була, а була у своєму кабінеті, але так як двері були відкриті, то вона чула як [PERSON] порвала наказ. Порваного наказу свідок також не бачила. Стаття 41 КЗпП України передбачає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, де пунктом третім даної статті передбачено, що може бути звільнений працівник, який виконує виховні функції, за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Із змісту Постанови Пленуму Верховного суду України N 9 від 06.11.92р./із змінами і доповненнями/ "Про практику розгляду судами трудових спорів" вбачається, що ... з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП ), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Ні представник відповідача, ні третя особа не пред"явили суду даних про те, що з приводу вчинення позивачкою насилля щодо дітей ДНЗ "Берізка"(їх побиття), вони зверталися в органи міліції, прокуратуру, суд і цими органами було прийняте відповідне рішення, яке б підтвердило вчинення аморального проступку [PERSON], на підставі якого [PERSON] можна було б звільнити за ч.3 ст.41 КЗпП України. [PERSON] особа [PERSON] в суді не заперечив той факт, що [PERSON], 12 і 13 березня 2014 року підписувала меню, тобто даний факт свідчить про те, що вона фактично в ці дні виходила на роботу. Крім того [PERSON]пояснив, що наказ про звільнення [PERSON] з роботи був виданий ним 11.03.2014 року і того ж дня вона з наказом була ознайомлена у його кабінеті. Однак [PERSON] даний факт заперечила і суду пояснила, що 11.03.2014 року вона цілий день була на робочому місці, а також зранку 12.03.2014 року вона вийшла на роботу, після чого поїхала у м.Жидачів в районний суд, де слухалася її справа, і тільки після закінчення розгляду справи, коли вона йшла на автобусну зупинку, щоб добратися в смт.Нові Стрілища, її перестріла [PERSON], яка запропонувала пройти з нею у відділ освіти, де її ознайомили з наказом про звільнення з роботи з 11 березня 2014 року. Згідно оглянутого в суді журналу судового засідання від 12.03.2014 р. вбачається, що дійсно цього числа [PERSON] була в судовому засіданні, яке проводив суддя Сидорак Б.Г. по розгляду кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України. Отже, суд надає віри поясненням [PERSON] відносно того, що 11.03.2014 р. вона не знайомилася з наказом про її звільнення, а 12.03.2014 року. В позовній заяві позивачка вказала на те що відповідач, незвернувшись в профсліковий комітет та неотримвавши згоди на звільнення [PERSON], все таки звільнив її, чим порушив норми трудового законодавства. Однак, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не являється членом профспілки ДНЗ "Берізка", а згідно ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку лікідації підприємства, установи, організації), 2-5,7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборчого органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Оскільки [PERSON] не є членом профспілкової організації, тому і згоди на її звільнення від профспілової організації не вимагається. Дана обставина підтверджується листом голови Жидачівської районної організації профспілки працівників освіти і науки України Л.Гарасимків, з якої вбачається, що працівники дошкільного навчального закладу "Берізка" смт.Нові Стрілища не є членами профспілки даної організації, в чому числі і [PERSON]. В даному випадку суд не вбачає порушення закону. Суд вважає, що відповідач та третя особа грубо порушили трудове законодавство, видавши наказ № 21 від 11.03.2014 р. про звільнення [PERSON] за ч.3 ст.41 КЗпП України, оскільки даний наказ незаконний як по суті так і по формі, а саме: якщо відповідач вирішив звільнити [PERSON] за ч.3 ст.41 КЗпП України, то повинен був в наказі навести тільки факт вчинення нею аморального проступку, несумісного з продовженням [PERSON] займати дану посаду. Однак відповідач в наказі навів ряд причин звільнення [PERSON] з роботи, зокрема: -У зв"язку з здійсненням насилля над дітьми ДНЗ "Берізка". -Невиконання наказу по відділу освіти від 25.10.2013 р."Про вивчення питання щодо виконання посадових обов"язків, дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку завідувачем ДНЗ "Берізка" смт.Нові Стрілища". -Неодноразового звернення батьків дітей ДНЗ щодо аморальної поведінки [PERSON], грубого ставлення до батьків. -Постійні конфлікти з селищним головою через порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. -Рішення батьківських зборів про недовіру [PERSON] Ознайомившись з даним наказом суду незрозуміло, яка все таки причина звільнення [PERSON] з займаної посади, оскільки причин для звільнення в даному наказі вказано багато, а за що конкретно [PERSON]звільнена, то можна тільки здогадатися, дочитавшись в наказі до ч.3 ст.41 КЗпП України. Однак це неправильно. В наказі повинна бути вказана саме та причина звільнення, яка відповідала б ч.3 ст.ст.41 КЗпП України. Крім того в резолютивній частині наказу взагалі не вказано ні причини по якій звільнена з роботи [PERSON], ні за якою статтею КЗпП України вона звільнена. Суд вважає, що при таких обставинах позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved