Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], який за заповітом, посвідченим Новоолександрівською сільською радою від 18 травня 2010 року за № 51, заповів все своє майно [PERSON] Позивач вважає, що має право на обов"язкову частку у спадщині, оскільки він є інвалідом третьої групи. Позивачу було відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із не підтвердженням права на обов"язкову частку у спадщині. Під час проходження служби в Збройних силах України значно погіршився стан здоров"я позивача і за наказом військогового комісара від 09.03.1998 року він був направлений до Головного військогового клінічного госпіталя на обстеження та лікування. 27.03.1998 року позивачу було видано свідоцтво про хворобу № 1111, згідно якого його було звільнено з лав ЗС України на підставі Ст.56-б графи 3 наказу МО України № 2. Після звільнення із Збройних сил позивач неодноразово звертався до лікувальних закладів із скаргами на погіршення стану здоров"я. Під час лікування в Українському госпіталі воїнів - інтернаціоналістів з 17.10.2011 року по 28.10.2011 року позивачу було призначене комплексне обстеження, в ході якого встановлено діагноз - перенесення ЗЧМТ (контузія головного мозку) перенесена під час служби а Афганістані у 1988 році, що стало причиною інвалідності. Після проходження МСЕК 26 січня 2012 року позивачу було видане посвідчення інваліда 3 групи. Позивач вважає, що є інвалідом з часу звільнення зі Збройних сил України. Враховуючи викладене, [PERSON] просить суд: Встановити, що ЗЧМТ (контузія головного мозку) та захворювання, які привели до втрати працездатності і отримання інвалідності трапились до відкриття спадщини (до смерті батька позивача). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. Вважає, що оскільки його інвалідність стала наслідком перенесеної під час служби в Афганістані у 1988 році контузії головного мозку, то він набув інвалідність одразу після звільнення із лав Збройних сил за станом здоров"я. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] - [PERSON]. проти задоволення позову заперечував, оскільки інвалідність вважається встановленою з часу встановлення її МСЕК. Позивач набув статус інваліда 17 січня 2012 року, тобто вже після смерті [PERSON], а тому на час відкриття спадщина права на обов"язкову частку у спадщині позивач не мав. В судове засідання відповідач Згурівська РДНК свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть - а.с.35). Третя особа [PERSON] є спадкоємцем померлого за заповітом, посвідченим Новоолександрівською сільською радою 18 травня 2010, зареєстрованим в реєстрі за № 51, остання спадщину у встановленому законом порядку прийняла, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. До нотаріальної контори також із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач [PERSON], посилаючись на право на обов'язкову частку в спадщині. Позивачу було відмовлено нотаріальною конторю у видачі свідоцтва про право на спадщину, що встановлено з копії свідоцтва про народження (а.с.33), копії заповіту (а.с.36), копії листа-відмови нотаріальної контори (а.с.37), спадкової справи № до майна померлого [INFO] [PERSON] Позивач є інвалідом третьої групи з 17 січня 2012 року, дата видачі посвідчення 26 січня 2012 року (копія посвідчення - а.с.34, копія довідки МСЕК - а.с.68). Позивач мав незадовільний стан здоров'я та періодично звертався за лікуванням (копія свідоцтво про хворобу - а.с.38, копія консультативного висновку - а.с.39, копія виписки з історії хвороби - а.с.40, копії витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії - а.с.41). Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). В силу ч. 1 ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захиженості інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Відповідно до п. 1.12 «Інструкції про порядок встановлення груп інвалідності», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України 05.09.2011 N 561 датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров'я України. За наслідками проходження медико-соціальна експертизи позивачу [PERSON] 17 січня 2012 року було встановлено 3 групу інвалідності та 26 січня 2012 року видано відповідне посвідчення. До компетенції суду не належать вирішення питання визначення причин, часу настання та групи інвалідності, оскільки дані питання віднесені до компетенції органів медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров'я України та можуть бути вирішені за наслідками проведення медико-соціального обстеження. Інвалідність позивача встановлена вже після смерті батька позивача [PERSON], померлого [INFO], а тому на час відкриття спадщини право на обов"язкову частку в спадщині у позивача не виникло. Суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed