Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 39/02-2008 від 14.02.2008 року у сумі 73040,29 дол. США, з яких 40247,82 дол. США заборгованість по кредиту, 32792,47 дол. США заборгованість по сплаті відсотків та 296103,42 грн. пені за прострочення сплати кредиту. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 14.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 39/02-2008 від 14.02.2008 року, згідно умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 40686,64 дол. США строком користування до 11.02.2033 року, зі сплатою 12,99% річних з урахуванням щомісячної комісії 0,3% від залишку кредиту. Згідно умов вказаного кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит та нараховані відсотки в розмірі мінімально необхідного платежу 463,00 дол. США щомісячно, до 10 числа поточного місяця. Крім того, виконання умов кредитного договору було забезпечено порукою [PERSON] на підставі договору поруки від 14.02.2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» і [PERSON] . При настанні чергових строків погашення кредиту, відсотків за його користування позичальник свої зобов`язання перед банком не виконує. Поручитель після отримання повідомлення банку про необхідність виконання зобов`язання позичальника по кредитному договору в повному обсязі вимоги банку також не виконав. Станом на 13.08.2015 року загальна заборгованість по вищевказаному кредитному договору у гривневому вираженні становить 1858098,66 грн. і складається з: 40247 дол. США (860715,41 грн.) заборгованість за кредитом, в т.ч. прострочена, 32792,47 дол. США (701279,83 грн.) заборгованість по сплаті відсотків, в т. ч. прострочена, 296103,42 грн. (13846,06 дол. США) заборгованість по сплаті пені за прострочення сплати кредиту у гривневому вираженні. Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не відомі. У позовній заяві позивач просить у разі неявки в судове засідання представника позивача провести розгляд справи у його відсутності. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Марамигін П.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі [PERSON] . Причини неявки відповідача [PERSON] та його представника суду не відомі. У матеріалах справи наявне заперечення на позов, подане представником відповідача [PERSON] - адвокатом Марамигіним П.В., згідно якого він просить відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог до [PERSON] у зв"язку з припиненням поруки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14.02.2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 39/02-2008 згідно з яким банк надав [PERSON] кредит у сумі 40686,64 дол. США строком до 11 лютого 2033 року. Пунктами 4.3.3,4.3.4 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника сплачувати мінімімально необхідні платежі у розмірі та в порядку, визначених у п. п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 договору, а у випадку порушення виконання зобов`язань, передбачених договором, сплати ти банку штрафні санкції, визначені у п. 5.1-5.3 договору. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору № 39/02-2008 від 14.02.2008 року сторони визначили, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку невиконання умов передбачених у п. 4.3.6 цього договору. Як встановлено судом 16.11.2012 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № 39/02-2008 року від 14.02.2008 року в загальній суму 515555,69 грн., з яких: 40247,82 дол. США (321700,83 грн.) заборгованість по кредиту, 17819,25 дол. США (142429,27 грн.) заборгованість по відсотках; 2365,37 дол. США (18906,40 грн.) пеня за порушення строку сплати платежів, 4068,46 дол. США (32519,20 грн.) штраф ( справа № 712/2350/12). Заборгованість розрахована станом на 16.10.2012 року. 18.03.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закакрпатської області у зазначеній цивільній справі № 712/2350/12 ухвалено рішення відповідно до якого позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість в розмірі 515555,69 грн. Зазначене рішення суду набуло законної сили. Таким чином, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по кредиту в розмірі 40247,82 дол. США, відсотків та пені нарахованих станом на 16.10.2012 року немає. При цьому судом встановлено, що у забезпечення виконання кредитного договору № 39/02-2008 від 14.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 14.02.2008 року укладено договір поруки відповідно до якого [PERSON] зобов"язався відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 39/02-2008 від 14.02.2008 року. Частиною 1\~ст. 546 ЦК України\~ передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ч.ч. 1, 2\~ст. 553 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.2 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об`ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього Договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідно до п. 1.3 відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні позичальником зобов`язань в цілому. Згідно з ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~(в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов"язання не встановлений або встановлений моментом пред"явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред"явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, зобов`язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов`язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій\~статті 559 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша\~статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті\~251\~та частина друга статті\~252 ЦК України). Відповідно до п. 5.2, п. 5.3 умов договору поруки від 14.02.2008 року сторони визначили, що договір вступає у силу з моменту його підписання сторонами та його дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов"язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору. Однак вказані умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні\~статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої\~статті 559 цього Кодексу\~про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. При цьому строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Outcome: dismissed