Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить поновити строк звернення до суду, який пропущенний з поважних причин, так як про своє порушене право дізналась у грудні 2011 року, визнати договір позики грошових коштів в сумі 11600 доларів США, який був укладений між [PERSON] та нею від 09.12.2004 року недійсним та скасувати розписку, якою підтверджено цей договір. В судовому засіданні позивачка [PERSON] і її представник [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги і в обгрунтування їх представник позивачки [PERSON] пояснив, що 22 листопада 2011 року відповідач [PERSON] звернувся до Генічеського районного суду з позовом про стягнення з позивачки на його користь грошових коштів в сумі 11600 доларів США, які вона не повернула у строк відповідно до договору позики, укладеного між ним і [PERSON] 09.12.2008 року. В підтвердження позовних вимог до позову було долучено письмову розписку від 09.12.2008 року, в якій вказано, що [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі 11600 доларів США, які зобов"язується повернути 20.08.2009 року. Дана розписка не відповідає дійсності, оскільки ніякого договору позики між [PERSON] і [PERSON] не існувало, і ніяких грошей в сумі 11600 доларів США вона не брала. 09.12.2008 році дійсно у службовому приміщенні ресторану „[INFO]", який належить [PERSON] у присутності співробітників ресторану під психічним тиском з боку [PERSON], [PERSON] підписувала якісь документи про нестачу товаро-матеріальних цінностей.Тільки на початку грудня 2011 року ознайомившись з розпискою долученою до позову [PERSON] [PERSON] зрозуміла, що фактично 09.12.2008 року склала і підписала розписку про позику.Дана розписка не відповідає вимогам закону стосовно договірів позики, так як відповідно до договору позики одна сторона позикодавець передає другій стороні позичальнику грошові кошти, які в подальшому зобов"язується повернути.Для укладення даного договору повинно бути волевиявлення учасника даного правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.Правочин вчиненний особою проти її справжньої волі внаслідок застосування психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи визнається недійсним. Оскільки ніякого договору позики між [PERSON] і [PERSON] не існувало, а розписка, яка надана відповідачем є видумкою [PERSON] ,бо була підписана [PERSON] під тиском, а також не були отримані грошові кошти, даний правочин повинен бути визнаний недійсним і скасована розписка. Відповідач [PERSON] пред"явлені позовні вимоги не визнав, заперечував у задоволенні позову, свої заперечення обгрунтував наступним: 05.01.2006 року між [PERSON] та його дружиною ФОП [PERSON] був укладений договір поставки продукції і з цього часу [PERSON] і [PERSON], яка являється його дружиною здійснювали реалізацію товару.Облік товарів та грошей в період з 05.01.2006 року по 09.12.2008 року здійснювала [PERSON] в книгах обліку доходів та витрат.В ході перевірки книг обліку в грудні 2008 року було виявлено недолік обігових коштів, яка виникла внаслідок недобросовісного виконання своїх обов"язків [PERSON] щодо належного обліку та оплати поставленного за договором поставки товару, яке виразилося у виявленні виправлення в книгах обліку, що стало підставою недоотримання обігових коштів від реалізації поставлених товарів, яка становила за обоюдним підрахунком в іноземній валюті 11600 доларів США. З виявленою нестачею грошових коштів були ознайомлені продавці реалізатори [PERSON] і [PERSON], які погодилися з сумою нестачі.Також погодилися повернути суму нестачі і в підтвердження домовленності уклали договір про новацію-договір позики, а саме написали письмову розписку, в якій зобов"язалися повернути борг до 20.08.2009 року по 11600 доларів США кожна. Також право вимоги даного боргу [PERSON] було передано [PERSON] Сума боргу не була своєчасно повернута, у зв"язку з чим звернувся до суду для примусового стягнення. 20.02.2014 року рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області сума боргу згідно розписки від 09.12.2008 року була примусово стягнута з [PERSON], а саме в сумі 91036 гривень 80 копійок. Даний позов позивачкою пред"явлений з метою затягування виконання вищезазначеного рішення суду. Просив відмовити в задоволенні позову та застосувати позовну давність при розгляді позовної заяви [PERSON] до нього про визнання правочину недійсним та скасування розписки. Представник відповідача [PERSON] також не визнала пред"явлені позовні вимоги та заперечувала в задоволенні позову з підстав викладених [PERSON], просила застосувати позовну давність при розгляді позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним та скасування розписки, так як строк давності для звернення до суду за захистом своїх інтересів у позивачки [PERSON] сплив після 09 грудня 2011 року. Доводи позивачки [PERSON], що про порушене право їй стало відомо у грудні 2011 року нічим не підтверджені і спростовуються постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.03.2009 року, яка була винесена в результаті розгляду заяви [PERSON] і [PERSON] з тих же самих підстав, що і заявлений позов. Суд вислухавши пояснення позивачки, та її представника відносно заявленого позову, заперечення представника відповідача [PERSON], відповідача [PERSON] дослідивши докази надані сторонами, вважає встановленими наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з січня 2006 року позивачка [PERSON] займалася реалізацією товару, який їй поставляла ФОП [PERSON] на підставі укладеного договору поставки продукції.Облік товарів та грошей в період з 05.01.2006 року по 09.12.2008 року здійснювала позивачка [PERSON] в книгах обліку доходів і витрат. В ході перевірки книг обліку, в грудні 2008 року було виявлено недолік обігових коштів на загальну суму 84800 гривень, яка виникла в результаті недобросовісного виконання [PERSON] своїх зобов"язань. 09.12.2008 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, яким відповідачу було передано право вимоги відшкодування шкоди, заподіяної неналежним виконанням договору поставки товару з [PERSON] і [PERSON], яка також займалася реалізацією товару. В цей же день боржники були повідомлені про заміну кредитора та домовились з новим кредитором про заміну боргу борговим зобов"язанням. На виконання даної домовленності 09.12.2008 року [PERSON] і [PERSON] написали особисто розписки в яких зобов"язалися повернути [PERSON] борг до 20.08.2009 року по 11600 доларів США кожна, зазначивши у розписці, що зайняли дані кошти у [PERSON] Дані обставини були встановлені в ході розгляду позову [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про стягнення боргу і підтверджуються рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 20.02.2014 року.Згідно даного рішення сума боргу по розписці від 09.12.2008 року була стягнута на користь [PERSON] в сумі 91036 гривень 80 копійок та судові витрати в сумі 1356 гривень 30 копійок. Після винесення даного рішення позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір позики грошей у сумі 11600 доларів США, який було укладено 09.12.2008 року у простій письмовій формі розпискою, так як даного договору вона не укладала, а розписку написала вона і [PERSON] під психологічним тиском з боку [PERSON] Крім того, грошові кошти за розпискою їй не передавались, тому дана розсписка є недійсною і підлягає скасуванню. Однак дані доводи позивачки [PERSON] спростовані показами свідків [PERSON], [PERSON], які були присутні під час написання [PERSON] і [PERSON] боргових розписок, які добровільно визнали, без будь-якого тиску на них, наявність боргу перед ФОП [PERSON] та зобов"язалися повернути борг до 20.08.2009 року.Судом не приймаються покази свідка [PERSON], яка підтвердила в судовому засіданні доводи позивачки [PERSON] стосовно застосування психологічного впливу на них з боку [PERSON] при написанні розписки від 09.12.2008 року, так як вона не змогла достовірно пояснити в судовому засіданні в чому саме полягав психологічний вплив з боку [PERSON], які саме він вчиняв дії відносно них і крім того, вона являється особою зацікавленною у вирішенні справи. У відповідності до ст.203 ЦК України містяться загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Одним із яких це : волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.231 ч.1 ЦК України правочин вчиненний особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої іншої особи, визнається судом недійсним. Дослідивши доводи позивачки стосовно недійсності правочину -договору позики укладеної 09.12.2008 року між [PERSON] і [PERSON] в мотивів відсутності волевиявлення на укладення даного правочину та не відповідності його внутрішній волі, а також вчинення правочину проти її волі внаслідок застосування психологічного тиску іншої сторони [PERSON] на думку суду дані обставини не доведені належними і допустими доказами, а тому з даних підстав визнати спірний правочин недійсним не має підстав. Згідно вимог ст.604 ч.2,3 ЦК України зобов"язання припиняється за домовленністю сторін про заміну первісного зобов"язання новим зобов"язанням між тими ж сторонами /новація/.Відповідно до ст.1053 ЦК України за домовленністю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов"язанням. Заміна боргу позиковим зобов"язанням здійснюється у формі, встановленій для договорів позики.Дані обставини були доведені відповідачем і підтверджуються рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 20.02.2014 року, яке на момент розгляду позову є чинним та копією розписки від 09.12.2008 року. У відповідності до ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст.267 ч.3,4 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що позивачкою подано позовну заяву до суду для зихисту свого права 20.02.2014 року, в якому вона просить суд визнати недійсним правочин -договір позики грошей у сумі 11600 доларів США, який укладено 09.12.2008 року між нею і відповідачем [PERSON] та скасування розписки в підтвердження даного договору , тобто після спливу строку позовної давності, який сплив 09.12.2011 року. Позивачка [PERSON] просить визнати пропущення строк позовної давності для звернення до суду поважними, так як їй про порушене право стало відомо у грудня 2011 року.Дані стверження позивачки не відповідають дійсності, так як позивачка достовірно знала про укладення договору позики і написання розписки 09.12.2008 року, та про існування боргу, який вона зобов"язалась сплатити відповідачу, що було встановлено в ході судового розгляду справи. Крім того,дані обставини спростовуються постановою про відмову в порушені кримінальної справи від 30.03.2009 року, яка була винесена по результатам розгляду заяви [PERSON] і [PERSON], де вказувались аналогічні обставини, що і в позовній заяві, тому підстав для визнання пропущення строку позовної давності з поважних причин у суду не має, а заява відповідача і представника відповідача про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню.Пропуск строку позовної давності є однією із причин відмови в задоволенні позову. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивачки не обгрунтовані і не доведені, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed