Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

18.01.2021 до суду надійшла вище зазначена позовна заява, яка мотивована тим, що [PERSON] є матір"ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яку вона відмовилась забрати з пологового будинку. Родичі відповідачки також не виявили бажання забрати дитину з пологового будинку. Мати дівчинки не виявляє до неї батьківського піклування. Державна реєстрація про народження дитини здійснена у відповідності до ст. 135 СК України. Крім того, малолітня [PERSON] четверта дитина відповідачки, а щодо трьох старших - вона позбавлена батьківських прав. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини, тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою суду від 22.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та призначено розгляд справи по суті В судове засідання сторони не з"явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач від отримання повістки про виклик до суду відмовилась, що свідчить про належне повідомлення особи про день та час розгляду справи. За одночасного існування умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочний розгляд справи за наявними у справі доказами. Дослідивши надані докази, судом встановлено таке. [INFO] народилась [PERSON] , матір"ю якої записано відповідачку [PERSON] (а.с.5), батько у відповідності до ст. 135 СК України (а.с. 6). Згідно акту закладу охорони здоров"я та внутрішніх справ України від 12.06.2020 року відповідачка , а також близкі родичі дитини (баба, тітка) відмовились забирати дитину з пологового будинку (а.с. 4, 9,10). Відповідачка рішенням Літинського районного суду від 27.02.2019 року позбавлена батьківських прав відносно інших трьох дітей (а.с. 11-13). 31.08.2020 року розпорядженням Хмільницької РДА №228 [PERSON] влаштовано у сім"ю патронатного вихователя (а.с. 15). 15.10.2021 Хмільницькою РДА було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). 26.11.2020 розпорядженням Хмільницької РДА №320 над малолітньою дитиною встановлено опіку (а.с. 18,19) Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої [PERSON] знайшов своє підтвердження, оскільки судом встановлено, що відповідачка свідомо відмовилась забирати дитину з пологового будинку, протягом шести місяців не виявила щодо дитини батьківського піклування, не має бажання піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідачка з моменту народження дитини не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з донькою; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання доньки та свідомого нехтування своїми обов`язками. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, а також висновок органу опіки та піклування Хмільницької РДА про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] як виключної міри, спричиненої тривалим нехтуванням відповідачем своїми батьківськими обов`язками. При цьому суд роз`яснює відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Судовий збір від сплати якого позивач звільнений при зверненні до суду, в розмірі 908 грн, слід стягнути з відповідачки в дохід держави.

Outcome: approved