Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у фактичних шлюбних стосунках у період з 2010 року, мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. З 2015 року відповідач не цікавиться дитиною, не надає матеріальну допомогу. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року. У період спільного проживання у сторін народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. На даний час дитина [PERSON] проживає з матір"ю, знаходиться на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою. Мати дитини на даний час офіційно не працює, доходу не має. Як встановлено судом, батько дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов"язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір"ю, знаходиться на її утриманні, батько дитини у добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні до доходу, а саме у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved