Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те що 20.02.2016р. сталась дорожньо транспортна пригода з вини [PERSON], який керуючи належним йому автомобілем порушив ПДР України та скоїв наїзд на матір позивачки [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження та померла 15 червня 2016 року. Згідно з довідкою відділу судової медичної експертизи трупів ЧООСМЕ від 17.06.2016р. причиною смерті [PERSON] є травма пішохода легковим автомобілем. Вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 25 травня 2016р. [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок смерті матері позивачці завдано матеріальної та моральної шкоди. Оскільки потерпіла [PERSON] перебувала у безпорадному стані, усі витрати на її лікування несла позивачка, яка звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Провідна» з приводу виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілої. Проте, страховик сплатив страхове відшкодування тільки внаслідок смерті в розмірі 21291 грн. (4755 грн. вартості труни та ритуальних речей і 16 536 грн. моральної шкоди), у виплаті страхового відшкодування витрат на лікування позивачці було відмовлено з мотивів, що право на страхове відшкодування витрат на лікування не входить до складу спадщини. Разом з тим, вказує, що звернулась до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування не як спадкоємець, а як особа, яка за свій рахунок здійснила витрати на лікування потерпілої, в зв'язку з цим була змушена отримати кредит у розмірі 12402 грн. відповідно до кредитного договору №Р29.461.70156 від 16.03.2016р. Просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування витрат на лікування в сумі 44 497,85 грн. та стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 76 464 грн. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, вказував, що в період перебування потерпілої від ДТП [PERSON], мати позивачки перебувала у безпорадному стані, без свідомості, тому позивачка несла витрати на її лікування. Відповідач [PERSON] частково відшкодував моральні збитки в сумі 7 000 грн., тому для відшкодування матеріальної шкоди на лікування та поховання позивачка звернулась до страховика, який без законних підстав сплатив відшкодування лише витрат на поховання. Просив суд позов задоволити. Відповідач ПАТ "СК "Провідна" у запереченнях проти позову позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення з тих мотивів, що витрати на лікування можливо було б відшкодувати потерпілій [PERSON], яка загинула, а позивачка на підставі ч.1 ст.1219 ЦК України не може вважатися спадкоємцем [PERSON] в частині права на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров"я, оскільки це право до складу спадщини не входить взагалі. Таким чином, [PERSON] не має права відшкодування шкоди, завданої здоров"ю [PERSON] ні як спадкоємець, ні як особа, яка понесла витрати на її лікування. Просив розглянути справу буз участі його представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 76 464 грн. повністю визнав, не заперечував проти задоволення позову. Вказував, що дійсно в період перебування на лікуванні потерпілої [PERSON] ним було сплачено позивачці 7 000 грн. в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. З матеріалів справи видно, що 20 лютого 2016 року близько 18 години 30 хвилин сталась дорожньо-транспорнта пригода за участю автомобіля ВМW-318, р. н. 656-56 КВ під керувнаням [PERSON], який рухаючись по вулиці Смілянській у м. Черкаси від вулиці Луценка до вулиці Вернигори, доїжджаючи до перехрестя із вулицею Хоменка вчинив наїзд на пішохода [PERSON], яка перетинала проїзну частину вулиці Смілянська зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу. Внаслідок ДТП була завдана шкода здоров'ю та життю потерпілої [PERSON] Вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 25 травня 2016р. [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вироком встановлено, що 20 лютого 2016 року близько 18 години 30 хвилин водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], рухаючись по вулиці Смілянській у м. Черкаси від вулиці Луценка до вулиці Вернигори, доїжджаючи до перехрестя із вулицею Хоменка, порушив вимоги п. 12.3. Правил дорожнього руху України, у момент виникнення небезпеки для руху, у вигляді пішохода [PERSON], яка перетинала проїзну частину вулиці Смілянська зліва направо, відносно напрямку руху транспортного засобу, яку водій обєктивно спроможній був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на останню. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм\~автомобіля\~[NUMBER] [PERSON], а саме пункту 12.3 Правил дорожнього руху України та пішоходом [PERSON] п.п. п.4.14 а), б), г) Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. У свою чергу пішохід [PERSON], порушила вимоги п. п.4.14 а), б), г) Правил дорожнього руху України, раптово вийшла на проїзну\~частину вулиці Смілянська, поза\~межами пішохідного переходу, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе. Згідно ст.61 ЦПК України вирок або постанова у справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 15 червня 2016 року потерпіла [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно з довідкою відділу судової медичної експертизи трупів ЧООСМЕ від 17.06.2016р. причиною смерті [PERSON] є травма пішохода легковим автомобілем. Померла була матір"ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Загальна сума витрат на лікування становить 44497,85 грн., що підтверджується фіскальними чеками. Відповідно до довідки головного лікаря КЗ "Третя Черкаська міська лікарня швидкоїмедичної допомоги" [PERSON] № 882 від 20.03.2017р. оскільки [PERSON] в період перебування на стаціонарному лікування з приводу важкої полтравми з ушкодженям головного мозку перебувала без свідомості, всі витрати на її лікування несла позивачка [PERSON] Зазначені у наданих чеках медикаменти і вироби медичного призначення відповідають листкам медичних призначень, в підтвердження чого надані також копії історій хвороби потерпілої [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, полісу №АЕ/4366700 від 31.07.2015р. була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна,на суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 100000 грн.; шкоду заподіяну майну - 50000 грн.; франшиза - 0 грн. 12.07.2016р. позивачка звернулася до страховика з приводу виплати страхового відшкодування витрат у зв'язку з завданням шкоди здоров'я та життю, надавши необхідний пакет документів. 11.10.2016р. ПрАТ «СК «Провідна» надіслала їй лист за номером 17-05/1248, в якому вказала, що право на страхове відшкодування витрат на лікування належало [PERSON] та з посиланням на ст.1219 ЦК України страховиком було відмовлено у їх відшкодуванні витрат, сплативши 21291 грн. (4755 грн. вартості труни та ритуальних речей і 16 536 грн. моральної шкоди). Згідно із ст.\~\~1187 ЦК України\~\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.23 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого. Відповідно до ст.24 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( п.п.24.1, 24.2) у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, повязані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, повязану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоровя, але не більше 120 днів. Відповідно до ст.27 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Позивачка понесла витрати на поховання потерпілої [PERSON] та за її зверненням страховиком у відповідності до ст.27 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" була відшкодована матеріальна та моральна шкода внаслідок смерті потерпілого. Що стосується витрат на лікування матері, системний аналіз норм ст.ст. 22, 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що витрати на лікування потерпілого та\~\~моральна шкода внаслідок ушкодження здоров'я відшкодову ється страховиком лише потерпілому внаслідок ДТП, а не іншим особам. Відповідачами не оспорювалось, що позивачка понесла витрати на лікування матері, однак потерпілою від ДТП позивачка не являється, що виключає наявність підстав для виплати їй страхового відшкодування внаслідок ушкодження здоровя. У зв'язку зі смертю потерпілої особи право вимоги на відшкодування таких витрат у позивачки настає відповідно до ст. 23, 1166 ЦК України до особи, заподіювача шкоди, яким є відповідач [PERSON], тому не підлягають до задоволення позовні вимоги до страхової компанії про стягнення страхового відшкодування на лікування потерпілої [PERSON], яка померла 15 червня 2016 року. Згідно з ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частина 2 ст. 1167 ЦК України вказує на те, що незалежно від вини особи, відшкодовується моральна шкода юридичними та фізичними особами, яка завдана смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В судовому засіданні встановлено, що в результаті ДТП з вини відповідача позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях з приводу втрати близької людини, внаслідок чого були порушені нормальні життєві зв'язки, завдані моральні страждання, частково моральна шкода частково була відшкодована страховою компанією, в якій відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а в частині, не покритій страховим відшкодуванням, обов'язок відшкодувати моральну шкоду підлягає покладенню на [PERSON] Суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в сумі 76 464 грн., відповідач визнав заявлений до нього позов в цій частині у повному обсязі та не оспорював суму заявленої до стягнення моральної шкоди. Визнання позову не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Таким чином, до стягнення з відповідача [PERSON] підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 764,64 грн.

Outcome: approved