Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 22666 грн 89 коп. за кредитним договором № б/н від 16.09.2010 року, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 12100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобов"язався погашати заборгованість по кредиту, проценти та комісії на умовах, передбачених договором. Проте, відповідач порушив свої зобов"язання за кредитним договором, в наслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача не з"явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі та зазначивши про підтримання позовних вимог ( а.с.39). Відповідач в судове засідання не з'явився, повноваження на представлення своїх інтересів надав своєму представнику - [PERSON] ( а.с.62). Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення на а.с.65-69. В задоволенні позову просив відмовити. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 вересня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг ( а.с.8-33). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі зазначеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому кредитний ліміт було змінено, 09.03.2011 року збільшено до 4700,00 грн, 24.05.2011 року - 8500,00 грн, 21.06.2011 року - 10500 грн, 04.07.2011 року - 11000,00 грн, 22.05.2012 року - 12100 грн, що підтверджується довідкою про зміну кредитного ліміту та Випискою по кредитному договору. Строк дії картки встановлено до липня 2018 року ( а.с.102-109). [PERSON] в свою чергу зобов"язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування по перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісії на умовах передбачених Договором (п.1.1.2.5 умов і правил надання банківських послуг ). З розрахунку заборгованості за вказаним договором на а.с.5-7 вбачається, що відповідач покладені на нього зобов"язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.08.2015 року утворилася заборгованість в сумі 22666,89 грн, яка складається з : 11773,76 грн - заборгованість за кредитом, 8837,56 грн - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 500,00 грн - нарахована комісія, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1055,57 грн - штраф (процентна складова). Останній платіж по кредитному договору № б/н від 16.09.2010 року був здійснений відповідачем 10.04.2015 року в сумі 1000,00 грн. Заборгованість перед банком відповідачем на день розгляду справи в суді не оплачена. Відповідач [PERSON] в своїх письмових запереченнях та його представник в судовому засіданні не заперечували факт укладення з Відповідачем 16.09.2010 року вказаного вище Договору та надання його згоди на встановлення кредитного ліміту в сумі 7500 грн. В своїй заяві на а.с.8, яка є складовою Договору, позичальник [PERSON] вказав, що ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Згідно п.п. 2.1.1.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року, Відповідач дав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню Позивача, та надав право Позивачу в будь-який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Отже, доводи відповідача та його представника про те, що кредитний ліміт не міг Банк збільшити без його попердньої згоди, є необгрунтованими. Про те, що Відповідач погодився на збільшення кредитного ліміту свідчить факт його користування даним кредитним лімітом, що вбачається з Виписки по договору (а.с.74-96). До того ж, згідно даної Виписки, Відповідач 18.04.2013 року поповнив свій картковий рахунок на суму 10600,00 грн, а 22.04.2013 року - на 1400,00 грн, а загалом на 12000,00 грн, що свідчить про його обізнаність зі збільшеним кредитним лімітом на його рахунку. Заява представника відповідача про застосування до позовних вимог про стягнення неустойки спеціального строку позовної давності, задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як зазначалося вище, останнє поповнення відповідачем карти відбулося 10 квітня 2015 року, а отже перебіг позовної давності, у відповідності до ст.264 ЦК України, перервався і почався заново. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов"язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов"язань не допускається. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов"язання внаслідок односторонньої відмови від зобов"язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором позики встановлено обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Відповідачем та його представником у відповідності до вимог ст.10, 60 ЦПК України не було надано суду доказів стосовно спростування заявлених позовних вимог та, зокрема, розрахунку заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 22666,89 грн - підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення на а.с.1, позивачем за подання до суду позовної заяви до [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 1218 грн, у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір" за ставками судового збору встановленими з 01.09.2015 року. Оскільки позов задоволено, сплачена позивачем сума судового збору, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved