Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом,в якому зазначив,що його дід- [PERSON] помер [INFO] року.Ще при житті він склав заповіт,яким після своєї смерті заповів позивачу все своє майно.Однак при житті,дід право власності на житловий будинок за [ADDRESS] не оформив, тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спірний будинок. Також зазначив,що в свідоцтві про одруження ім»я діда вказано-«[PERSON]»,а в свідоцтві про його смерть записано-«[PERSON]»,тому просить також встановити факт реєстрації шлюбу між його дідом та бабою. Представник позивача в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача,дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що дід позивача-[PERSON],помер[INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з спірного будинку. Житловий будинок належав померлому, на підставі записів в погосподарськіх книгах №42, згідно яких він був зареєстрований Головою двору з 1967 року та до дня смерті . Дана обставина підтверджується довідкою Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Крім того судом встановлено, що дід позивача на момент смерті був зареєстрований та проживав у вищевказаному будинку. 11.08.2008 року, дід позивача-[PERSON],заповів позивачу все своє майно. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті діда позивач прийняв шляхом доглядом за будинком та земельною ділянкою. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Також,як видно з свідоцтва про одруження серії [NUMBER],виданого 11.02.1962 року Вихлянськім сільським ЗАГС Радомишльського району, [PERSON] та [PERSON],уклали шлюб 11.02.1942 року,про що свідчить актовий запис за №1. Згідно довідки Гуто-Потіївської сільської ради від 22.05.2014 року,за №159, [PERSON] та [PERSON]-один і той же житель с.Вихля,тому суд встановлює даний факт. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України (в редакції 1963 року) громадяни могли мати у власності житловий будинок,причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"язковою державною реєстрацією. Приймаючи до уваги викладене та те,що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо,тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved