Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 05.11.1990 року по 25.06.2011 року, працював прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті, та у зв'язку з виконанням своїх обов'язків постійно під час роботи, на вказаного часу, знаходився в шкідливих умовах праці. Це призвело до виникнення у нього захворювання легенів, що було визнано як професійне захворювання. Було встановлено діагноз - Пневмоконіоз: силікатом, інтерстиціальна форма хронічний бранхіт. Енфізема легенів, легенева недостатність, першого-другого ступеня. Захворбювання професійне. 25.06.2011 року його було звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я. В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 03.10.2013 р. було встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. В зв'язку із ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок роботи в шкідливих умовах праці, у нього періодично погіршується самопочуття та він неодноразово звертався за наданням медичної допомоги. Внаслідок довгої праці в шкідливих умовах, він отримав захворювання попереку у зв'язку з чим він зазнав моральної шкоди, відчував негативні почуття та переживання, також йому доводиться додавати зусиль для встановлення того стану та зв'язків життя, які існували раніше, та постійно додавати зусиль для організації свого та життя своєї родини, він відчував та продовжує відчувати моральні страждання у зв'язку з чим не може реалізувати в повній мірі своїх повсякденних занять, звичок та бажань, що у сукупності вимагає від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності та ушкодження здоров'я призвели до моральних страждань, оскільки у нього порушився нормальний життєвий ритм, він позбавлений можливості займатися фізичною працею. Вимушений постійно приймати ліки, проходити стаціонарне лікування від професійної хвороби. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 30000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні , підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи у судовому засіданні просив справу вирішити на розсуд суду. Дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі з 0805.11.1990 року по 25.06.2011 року перебував в трудових відносинах (а.с. 07-09). Зараз не працює. Під час виконання трудових обов'язків, він отримав професійного захворювання хронічне, діагноз - Пневмоконіоз: силікатом, інтерстиціальна форма хронічний бранхіт. Енфізема легенів, легенева недостатність, першого-другого ступеня (а.с. 10-11). В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 03.10.2013 р. було встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності (а.с. 13). В зв'язку із професійним захворюванням проходив періодичне лікування (а.с. 14-19). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов"язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв"язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 40% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов'язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров'я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Вищезазначене законодавство, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров"я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 40%, позивач визнаний інвалідом 3 групи. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 13000 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового сбору - в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial