Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Тернівське ремонтно-транспортне підприємство" з зазначеним позовом та просила його задовольнити. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона з 2006 року працювала в ВАТ "Тернівське РТП" та звільнилася з посади за власним бажанням. Протягом 2013-2014 років підприємство ніякої господарської діяльності не здійснювало, тому заробітна плата їй не виплачувалась протягом двох років. Після звільнення відповідач остаточного розрахунку з нею не провів. На час звернення до суду заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 42 781 грн. 37 коп. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але є таким, що належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове рекомендоване відправлення з довідкою про повернення за закінченням терміну зберігання (а.с. 29). Розгляд справи проведено відповідно до вимог статті 224 ЦПК України за неявки відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем ВАТ "Тернівське РТП", що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5), відповідно до якої [PERSON] 05.04.2006 р. була зарахована головним економістом підприємства ВАТ "Тернівське РТП" та 26.01.2015 р. звільнена з посади за угодою сторін. Відповідно до довідки, що видана ВАТ "Тернівське РТП" [PERSON] (а.с.4) заборгованість по заробітній платі позивача на дату звільнення 26 січня 2015 року становить 42 781,37 грн. Докази про виплату [PERSON] цих коштів, як протягом 2013-2014 років роботи так і при звільненні в матеріалах справи відсутні. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частина 1 ст. 116 КЗпІІ України визначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З поданої позивачем довідки вбачаться, що заборгованість по заробітній платі на день звільнення [PERSON] на 26 січня 2015 року становить 42 781,37 грн., яка підлягає стягненню в повному обсязі. Інши вимоги до відповідача позивачем не заявлялись. Як передбачено ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі зазначеної норми з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі пропорційному, задоволеній частині вимог. Судом задоволено вимог позивача на загальну суму 42 781,37 грн., тому стягненню з відповідача в дохід держави підлягає 427 грн. 81 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved