Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим,що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані [ADDRESS], який належав їй на праві приватної власності. Вказав, що він є спадкоємцем вищевказаного спадкового майна за заповітом. Від прийняття спадщини позивач не відмовлявся і своєчасно звернувся в нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини за заповітом. На даний час не може оформити право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані [ADDRESS]. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, у поданій заяві позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі. Представник відповідача Любешівської селищної ради Любешівського району також в підготовче судове засідання не з"явився, але селищний голова Кух О.І. подав відзив на позовну заяву та заяву, згідно яких не заперечує проти задоволення позову [PERSON], просив справу розглядати без участі представника місцевого самоврядування. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши по справі письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно частин 1 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З позовної заяви, поданих позивачем та витребуваних судом доказів вбачається, що покійній [PERSON] належав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до заповіту, посвідченого 14 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Гірківської сільської ради Любешівського району, [PERSON] на випадок своєї смерті належний їй жилий будинок з надвірними будівлями і все належне їй майно, що знаходиться в с. Мукошин Любешівського району Волинської області заповіла [PERSON]. В суді доведено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину після смерті спадкодавця, звернувшись в установленому порядку до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Куха В.І. по питанню оформлення права власності на спадкове майно, однак постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказаний житловий будинок. З оглянутих в суді матеріалів спадкової справи № 101/2018 вбачається, що позивач як спадкоємець за заповітом в установленому порядку звернувся до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Куха\~В.І. з приводу оформлення права на спадщину після смерті [PERSON], інших спадкоємців, а також тих, хто б мав право на обов"язкову частку в спадковому майні після смерті [PERSON] немає. Таким чином в суді доведена та обставина, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину та звернувся в установленому порядку по питанню оформлення права власності на спадкове майно, тому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], перебувають у правомірному володінні позивача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України суд не стягує судових витрат з відповідача, так як позивач таких витрат у зв"язку з розглядом справи не поніс.

Outcome: approved