Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в котрому зазначено, що згідно свідоцтва про право на спадщину він має на праві власності будинок № 2А по вулиці Толстого в м. Яготин Київської області. По сусідству з ним, у житловому будинку № 4 "Г" по вулиці Толстого в м. Яготин Київської області проживає відповідач [PERSON] У дворі свого будинку він утримує собаку, яка увечері, близько 18 години 25 березня 2015 року перестрибнула через паркан у його двір і придушила 30 курей, вагою 4 кг кожна. 28 березня 2015 року [PERSON], яка доглядає за його домоволодінням написала заяву до Яготинського РВ УМВС України у Київській області про прийняття мір до відповідача по справі, який неналежно утримує свою собаку. Під час перевірки заяви [PERSON] вину визнав. За допущене правопорушення відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 51 грн. Незважаючи на це, відшкодувати завдану йому майнову і моральну шкоду він відмовляється. Відповідач [PERSON] своїми неправомірними діями, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності, завдав йому майнову шкоду, розмір якої становить 4 200 грн. В даному випадку, внаслідок протиправних дій відповідача, він отримав сильні душевні хвилювання і душевну травму, втратив нормальний сон, спокій, рівновагу, а також був змушений змінити свій звичайний спосіб життя та витрачати час на відвідування м. Яготин Київської області (так як він проживає в м. Києві) з приводу ситуації, яка склалася з вини відповідача. Окрім того, він був змушений також витрачати час на збирання доказів, складання документів, що підірвало його життєві плани, та він був змушений, без наявності жодних протиправних дій з його боку, нервувати з приводу даної ситуації.Просив стягнути з відповідача 4\~200 грн. матеріальної шкоди та 20\~000 (двадцять тисяч) грн моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що він проживає постійно в м. Києві. Крім цього, він має на праві власності будинок № 2-А по вул. Толстого в м. Яготин Київської області, де тримає підсобне господарство. Так, минулого року він придбав та виростив 30 курей, за якими серед тижня доглядала його сусідка [PERSON] 25.03.2015 року ввечері остання повідомила його по телефону, що на територію його домоволодіння через загорожу перестрибнув собака [PERSON], який задушив та порвав його курей. Наступного дня у присутності дільничного РВГУ МВС України в Київській області частину мертвих курей, які вдалося зібрати, а саме, 11 штук, вони зважили та в середньому вага 1 курки становила 4 кг. Потім на подвір"ї [PERSON] останній написав розписку про те, що придбає йому 20 штук курей. Так як вони не змогли перерахувати курей розірваних, рештки яких були і за межами його подвір"я, то в розписці [PERSON] зазначив кількість курей, які в дійсності були знищені собакою, виходячи з кількості живих курей, що залишилися. Крім цього, [PERSON] зобов"язався тримати собаку на прив"язі, але своїх обіцянок не виконав, та його собака через два дні загризла решту його курей, в зв?язку з чим він по телефону попросив [PERSON] подати заяву до міліції. Окремо по даному випадку працівників міліції вони вже не викликали. Проте, [PERSON] під час розгляду справи про адміністративне правопорушення визнав свою вину і погоджувався, що кількість знищених курей становить 30 штук. Відповідач та його представник позов не визнали з тих підстав, що докази є суперечливими, нічим не підтверджена завдана шкода. В постанові зазначено, що шкоду заподіяно [PERSON]. Дільничний інспектор склав висновок про те, що подушено 11 курей. Сам факт загиблої птиці, її породи не визначено. В порушення ст. 37 "Про санітарну ветеринарну допомогу" позивач не повідомив інспектора, не була встановлена кількість курей. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні, вбачається, що він працює дільничним інспектором Яготинського РВГУ. Надійшла письмова заява про те, що собака [PERSON] загризла курей [PERSON] Власника собаки було притягнуто до адміністративної відповідальності. Деякі кури були задушені, а деякі розірвані. Тушки мертвих курей, які залишились цілими, вони перерахували та зважили кантором позивача. В середньому вага однієї курки становила 4 кг, кількість тушок становила 11 штук. За процесом зважування він не спостерігав, акту зважування не складав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона доглядала за господарством позивача, який приїздив до будинку по вихідних днях. Останній тримав 30 курей несучок. 25.03.2015 року від свого чоловіка вона дізналась, що собака [PERSON] порвав курей [PERSON]. Потім вона зателефонувала позивачу та разом із чоловіком пішла на подвір"я сусіда. Вона бачила, як собака [PERSON] перестрибнув через загорожу, на якій залишилися рештки курей. Вони поскладали курей, тушки яких були цілими, під навес. Рештки курей, що були розірваними, залишились на подвір"ї. Вона була присутня, коли позивач зважував мертвих курей, вага куриці становила в середньому 4 кг. 28 березня собака [PERSON] знову забрався на подвір"я [PERSON] і загриз решту курей. Вона не пам"ятає, яку кількість курей вона зазначала в заяві. 11 курей- це тушки курей, які вдалось зібрати цілими, а розірваних курей вони могли порахувати по кількості живих. З показів свідка [PERSON], даних в судовому засіданні вбачається, що він, проходячи біля подвір?я [PERSON], побачив розірваних та придушених курей. Від сусідів йому стало відомо, що курей порвав собака [PERSON]. Крім цього, від будинку [PERSON] до подвір?я [PERSON] йшла стежка, по якій були розкидані пір?я та рештки курей. Коли він підійшов до будинку [PERSON], то у дворі побачив розкидане пір?я, а собака [PERSON] доїдала курку. [PERSON] мав намір відшкодувати шкоду, проте сам піти до будинку [PERSON] відмовився. З розрахунку позивача (а.с.4) вбачається, що розмір шкоди становить 4200 грн., вартість 1 кг живої куриці складає 35 грн. (30 курей х 4 кг х35 грн. = 4 200 грн.) З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 березня 2015 року (а.с.5) вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], померлої 1 серпня 2014 року є її син- Згурський [PERSON]. Спадщина складається із житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами за № 2-а по вул. Толстого в м. Яготин Київської області. З розписки від 26 березня 2015 року (а.с.6) вбачається, що [PERSON] зобов"язувався придбати [PERSON] курей в кількості 20 штук до 25 квітня 2015 року та зобов"язувався посадити на цеп належного йому собаку. З довідки Яготинського ринку№ 11 від 30 квітня 2015 року (а.с.7) вбачається, що вартість 1кг живої курки становить 35 грн. З матеріалів справи про адмінправопорушення вбачається, що постановою від 22 квітня 2015 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.2 ст. 154 КпАП України. Під час розгляду справи [PERSON] визнав свою вину, пояснивши що його собака внаслідок неналежного утримання придушив близько 30 курей. З довідки Яготинського районного споживчого товариства вбачається, що вартість однієї курки (несучки) віком близько 1 го року становить 50 грн. З матеріалів ЖЄО № 510 від 28 березня 2015 року видно, що [PERSON] 28.03.2015 року звернулась із заявою до працівників міліції, де повідомила про те, що собака [PERSON] неналежним чином утримується, залишаючись без нагляду порвала сусідську домашню птицю. В своїх поясненнях остання також повідомила, що 25 березня 2015 року близько 18 години вона виявила на подвір?ї свого сусіда [PERSON], за домашнім господарством котрого вона доглядає, розірваних, частково зїдених, задушених курей, загалом 11 мертвих курей, придбаних у минулому році, вагою 4 кг кожна. З пояснень [PERSON] видно, що його собака зривається з цепу. Про те, що його собака загризла курей він дізнався від власника, якому написав розписку, та пообіцяв придбати йому 20 шт курей. Згідно роз'яснень, викладених у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п.4 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР, Міністерство охорони здоровя УРСР, чинним на даний час на території України, «Без повідків і намордників дозволяється тримати: собак при отарах і гуртах тварин, при оперативному використанні спеціальними організаціями, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на учбово-дресирувальних площадках». Згідно п.7 «Власникам собак і котів дозволяється: а) виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обовязковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку». Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В силу ст. 180 ЦК України, тварини є об"єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі. В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 березня 2015 року, позивач є власником житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами № 2-Г по вулиці Толстого в м. Яготин Київської області. По сусідству з ним, в житловому будинку № 4 Г по вул. Толстого в м. Яготин Київської області проживає відповідач [PERSON], який утримує собаку. Позивач проживає в м. Києві, приїздить до м. Яготина на вихідні дні, догляд за його будинком та господарством здійснює [PERSON] за усною домовленістю. 25 березня 2015 року та 28 березня 2015 року собака відповідача в результаті неналежного утримання, перестрибнула через паркан домоволодіння [PERSON] та загризла 30 шт курей несучок віком близько року вартістю 50 грн кожна, чим позивачу була завдана шкода в розмірі 1500 грн, та 22 квітня 2015 року відповідач по справі - [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 154 КпАП України. Крім цього, з вини відповідача, який неналежним чином утримував собаку, позивачеві була завдана моральна шкода, яка полягала в тому, що були порушені його права як власника, він переніс хвилювання, моральні страждання. Так, з врахуванням суттєвого зростання цін на м?ясо, яйця, втрачене господарство допомагало позивачеві забезпечувати сім?ю продуктами харчування. Завдана шкода йому не була відшкодована, а догляд за молодняком потребує значних витрат та часу. Таким чином, з врахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, суд оцінює моральну шкоду в 1500 грн.. а решту вимог знаходить безпідставною та такою, що до задоволення не підлягає. Дійшовши такого висновку, суд приймає до уваги наступне. Так, під час судового розгляду встановлено, що працівниками міліції не складався акт зважування птиці, а тому оцінюючи майнову шкоду, суд прийняв до уваги довідку Яготинської райспоживспілки про вартість однієї курки несучки віком близько 1 року, що становить 50 грн. З врахуванням такої вартості розмір майнової шкоди становить 1500 грн., (30 шт х50 грн). Суд не приймає заперечення представника відповідача в тій частині, що кількість втраченої птиці не встановлена. Під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] вину визнав, пояснив, що дійсно його собака порвав близько 30 шт курей. Дані обставини збігаються із показами свідка [PERSON], не суперечать даним вказаним у розписці [PERSON] та доводам позивача в тій частині, що собака сусіда порвав спочатку близько 20 курей, а потім решту птиці. Вказана постанова відповідачем не оскаржена. В силу ч.4 ст. 61 ЦПК України ця постанова є обов?язковою для суду під час розгляду даної справи з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В матеріалах справи про адмінправопорушення також є заява та пояснення [PERSON], з котрих вбачається, що вона доглядала за птицею сусіда [PERSON] та шкода завдана саме йому, в зв?язку з чим, у постанові про притягнення до адмінвідповідальності [PERSON] допущена помилка стосовно потерпілої особи, яку зазначено як [PERSON]. Свідок [PERSON] показала суду, що вони зібрали 11 шт мертвих курей, тушки яких залишились цілими, а інші кури були розірваними, їх рештки знаходились і за межами подвір?я. Показам свідка [PERSON] у суду немає підстав не вірити, оскільки саме вона доглядала за домашньою птицею сусіда, та не є особою, яка може бути зацікавлена у результатах розгляду справи. Таким чином, посилання представника відповідача на вищевказані розбіжності, як на підставу відмови у позові, не заслуговують на увагу.

Outcome: partial