Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 13.11.2002 року по 21.09.2010 рік знаходився у трудових відносинах з ПАТ "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш". 21.09.2010 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. В звязку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого відповідно довідки МОЗ України від 02.03.2016 року йому встановлено 80 % стійкої втрати професійної працездатності безстроково. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 3 від 19.02.2013 року причиною захворювання стало перебування в зоні підвищеного рівня пилу, шуму, локальної вібрації. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 24\~000 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, ніде не працює. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у позовних вимогах. Суд, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 13.11.2002 року по 21.09.2010 рік знаходився у трудових відносинах з ПАТ "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5-6). 19.02.2013 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 153 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у звязку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання перебування в зоні підвищеного рівня пилу, шуму, локальної вібрації. (а.с.8). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: «Силікоз першої стадії s/s 2/2, повільний розвиток, ускладненний ХОЗЛ першої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другої ст. Легенава недостатність другої ст. Захворювання професійне". (Основний діагноз). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четверта ступінь) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 26.12.2012 р.). Хронічний ринофаринголарингіт. Захворювання професійне від тривалої дії пилу на виробництві (вперше встановлено ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 26.12.2012 р.)» (Супутній діагноз) (а.с.8-9) Згідно довідки МОЗ України від 02.03.2016 року йому встановлено 80 % стійкої втрати професійної працездатності безтерміново (а.с.12). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ПАТ "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою працездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 20 000 грн. буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання. Що ж стосується посилання відповідача на пропущення позивачем 3-х місячного строку звернення до суду з позовом, суд вважає їх помилковими, оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, а тому [PERSON] процесуальні строки звернення до суду не порушив. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial