Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем 28.11.2005 р. кредитного договору Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 4 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач не виконала належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 30.05.2014 року має прострочену заборгованість в сумі 16 177,57 гривень. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав, зазачених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідач не виконала належним чином умов Кредитного договору, в зв»язку з чим виникла заборгованість. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову та заявила про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків звернення до суду з даним позовом, оскільки на момент звернення позивача до суду минув визначений законом трирічний строк позовної давності і про порушення свого права позивачу було відомо з моменту закінчення строку дії Договору, тобто в листопаді 2008 р., оскільки перевипуск картки не здійснювався. Вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов"язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами 28.11.2005 р. кредитного договору Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 4 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - листопад 2008 року. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів. Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов"язання, надавши відповідачу кредит в сумі 4 000 гривень. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.6.6. Умов та правил надання банківських послугу у разі невиконання зобов'язань за Договором, Позичальник зобов'язана на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду Банку. Відповідно до п.8.6. Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідно до п.5.5.1 Правил користування кредитною карткою, за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом і Овердрафтом) боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначає позивач, станом на 30.05.2014 р. заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 16 177,57 гривень, з яких: - 3 402,65 гривень - заборгованість за кредитом; - 11 528,37 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи, передбачені пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 764,55 гривень - штраф (процентна складова). Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідача заявила про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності за даними позовними вимогами. Як зазначалося вище, строк дії договору відовідає строку дії картки. З матеріалів справи вбачається, що строк дії картки закінчився в листопаді 2008 року. Отже, про порушення свого права Банк був повідомлений в грудні 2008 р. Позивач звернувся до суду за захистом порушеного права 03.07.2014 р. Будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності з боку позивача суду не надано. В зв»язку з викладеним у суду відсутні підстави для визнання причин пропуску строків позовної давності поважними. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed