Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Григорчук Людмила Вікторівна про усунення від права на спадкування, зміну черговості одержання права на спадкування. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позову підтримав, суду пояснив, що разом зі своїми покійними дідусем, [PERSON], [INFO], та бабусею, [PERSON], [INFO]. він постійно проживав з раннього дитинства та до часу їх смерті у їхньому будинку за адресою [ADDRESS]. Його дід та баба в похилому віці перенесли важкі хвороби. Бабуся, [PERSON], 17.05.2016 року перенесла складну операцію, після чого їй була потрібна постійна стороння допомога. Ще за життя дідуся та бабусі він із своєю дружиною, [PERSON], доглядали за ними проживали спільно із ними у їньому житловому будинку та вели спільно господарство. Відповідачка в справі його мати залишила його в малолітньому віці для проживанння і вихованння із дідусем та бабусею, а сама дуже рідко навідувалась до нього, тобто участь у його вихованні та утриманні брали тільки померлі дід із бабою. В зв"язку із настаннням похилого віку останнніх виникла необхідність їх догляду, його мати повністю відмовилась від опіки та догляду за своїми батьками . Тому, рішенням виконкому Косівської міської ради від 26.08.2009 року його дружину було призначено по догляду за перестарілими [PERSON] та [PERSON] Таким чином, він з дружиною постійно були поруч із дідом та бабою до часу їх смерті, доглядали за ними, надавали усю необхідну допомогу, оплачували за свій кошт їх лікування та похорони. В той час як відповідачка в справі, його мама, [PERSON], під час хвороби його дідуся та бабусі, а її батьків, ніяким чином не надавала їм допомоги, не давала грошей на придбання ліків, а також не допомагала їм з дружиною у проведенні їх поховання. Ще за життя дудусь із бабусею вважали, що все їхнє майно має належати йому як єдиному онуку, тому дали дозвіл йому із дружиною на будівництво біля їхнього житлового будинку на одному подвірї нового будинку для їхньої сім "ї. Про вказані обставини знала його матір і не заперечувала жодного факту, з цих підстав і не складали заповітного розпорядження, оскільки між ними спору про майно не було , і відповідачка не заперечувала, що вказане майно після смерті діда й баби перейде йому як онукові, тому вони із дружиною вели постіний догляд за перестарілими. Проте , після смерті бабусі мати змінила своє рішення і вирішила оформити спадкове майно на себе як спадкоємець за законом , де у вересні 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак, він вважає, що [PERSON] слід усунути від права на спадкування, оскільки за життя бабці, [PERSON], яка стала після смерті чоловіка единим власником майна через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані, а її дочка [PERSON] ухилялася від надання їй будь-якої допомоги, а саме: не допомагала у веденні домашнього господарства, не надавала коштів на придбання ліків під час лікування та не приймала участі у проведенні поховання бабусі , тобто вона ухилилась від обоов"язку щодо утримання своїх батьків, тому її слід усунути від права на спадкування за законом. Фактично за законом він відноситься до п»ятої черги, однак із врахуваням того, що він постійно проживав в одному будинку із спадкодавцем, своїми дідом та бабою, за якими здійснював догляд а також утримував їх, може одержати право на спадкування після смерті бабусі [PERSON] як спадкоємець першої черги. Просить позов задоволити. Відповідачка в справі, [PERSON], вимоги позову заперечила, суду пояснила, що вона народилася у будинку своїх батьків [PERSON], [PERSON]. З часу одруження в 1972 році переїхала проживати в с-ще Богородчани , де [INFO] в неї народився син, [PERSON], позивач в цій справі. У віці 1,5 року вона в зв»язку із зайнятістю на роботі була змушена залишити сина із своїми батьками, які їй допомагали , і періодично вона навідувалась до батьків. З 1983 р по 1993 р вона працювала на роботі вахтово-експедиційним методом в районах крайньої півночі, тому не мала можливості виховувати сина. За згодою батьків син став проживати та виховуватись ними. Пізніше після виходу на пенсію вона проживала у Богородчанах і до батьків навідувалась не часто через важкий стан здоров"я. Вважала, що оскільки син із сім"єю проживає із батьками, тому має можливість їм допомагати та утримувати . Також зазначила, що її мати надавала сину кошти на будівництво його будинку на земельній ділянці батьків за їх згодою. Крім того, [PERSON] разом із дружиною [PERSON] неодноразово перешкоджали їй знаходитись біля батьків. Коли батько хворів та в 2013 році перебував на стаціонарному лікуванні вона здійснювала за ним догляд в лікарні, та весь час була біля нього, купляла ліки, доглядала його. Мати [PERSON] була пенсійного віку та отримувала пенсію, при чому за станом здоров»я сама ходила та не потребувала стороннього догляду. Останній місяць перед смертю, матері стало важко підніматись, вона вже потребувала сторонньої допомоги, тоді вона частіше навідувалась до неї, а кошти на похорони в матері були заощаджені, а частину вона надала своїх і передала синові для здійснення необхідних покупок, тому і накладна виписана була саме на сина. Умисно від свого обов»язку по утриманні батьків вона не ухилялась. Вважає вимоги позову необґрунтованими та безпідставними, а відтак і такими, що не підлягають до задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Григорчук Людмила Вікторівна в судове засідання не з»явилась будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Суд вислухавши сторони, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав: Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, сторони в справі перебувають між собою в родинних відносинах, а саме позивач в справі [PERSON] доводиться сином відповідачки в справі [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.9) Дідусь позивача - [PERSON], помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11) а бабуся, [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.10) померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно - житловий будинок [ADDRESS]. Заповітного розпорядження щодо належного їй майна остання не залишила, а тому відповідно до ст. 1233 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка, [PERSON], відповідачка в справі, яка у вересні 2016 року звернулася до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В. із заявою про прийняття спадщини. 14.09.2016 року [PERSON] позивач в справі, як внук спадкодавця, також подав до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Кабин А.Р. заяву про прийняття спадщини. Померла [PERSON] до своєї смерті була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS]. При цьому вона тривалий час важко хворіла, про що свідчить довідка Косівської ЦРЛ (а.с.16) . Таким чином, [PERSON] перед смертю постійно потребувала сторонньої допомоги та не мала можливості себе обслуговувати. У зв'язку із цим позивач із дружиною постійно знаходилися поряд із бабусею, фактично надаючи їй як матеріальну, так і моральну підтримку. Саме позивач в справі, особисто забезпечував медикаментами та оплачував лікування бабці [PERSON] у медичних закладах. Окрім того рішенням Косівської міської ради від 26.08.2009 року (а.с.13) було задоволено заяву [PERSON], [PERSON] , мешканців [ADDRESS] та призначено дружину позивача в справі, [PERSON] по догляду за ними, як перестарілими. Таким чином, окрім позивача, та його дружини ніхто не доглядав за хворими [PERSON], [INFO], та бабусею, [PERSON], [INFO], які повністю перебували на утриманні та під опікою сім»ї позивача в справі. Розміру пенсії, яку отримували спадкодавці, не було достатньо для задоволення усіх їх потреб, у зв'язку із чим у додаткових витратах їх утримання брали участь лише позивач та його дружина. А також організацію та оплату ритуалу поховання спадкодавця здійснював також позивач. Натомість, дочка [PERSON] не приймала жодної участі в утриманні та підтримці хворих батьків, оскільки фактично проживала окремо та вкрай рідко спілкувалися із ними. Враховуючи, що донька померлої на час відкриття спадщини із спадкодавцем постійно не проживала, ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, яка через похилий вік не могла саме себе забезпечити, то її слід усунути від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємцям). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст.58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Посиланння відповідачки на той факт що вона належним чином здійснювала догляд за своїми батьками, а саме за матір "ю [PERSON] в судовому засіданні не доведено та спростовується вище вказаними доказами. Зокрема, відповідачка постйно проживала із 1972 року по даний час в селищі Богородчани, яке знаходиться в значній відстані від м. Косова , рішенням Косівської м \\ ради вирішено призначити дружину позивача [PERSON] по догляду за перестарілими [PERSON] та [PERSON], так як останні за станом здоров"я не мають можливості обслуговувати себе самі. Із даним рішенням відповідачка [PERSON] згідна, так як його не оскаржувала, тобто факт догляду за її батьками проводився не нею, а іншою особою. Постійне проживання із малолітнього віку позивача в даному господарстві по даний час не заперечує ніхто із сторін, фактично позавач із своєю сім"єю проживали із дідусем та бабусею до дня їхньої смерті. За згодою померлих позивач розпочав будівництво житлового будинку на їх подвір"ї та належній їм земельній ділянці , також відповідачка не заперечувала дані обставини знаючи про те, що вона є спадкоємнецею за законом на майно батьків, вона за їх житття не оспорювала будь- які дії, які проводив її син позивач в справі, а саме користувався майном померлих, проводив ремонт їхнього будинку, що стверджується атком обстеження виданим Косівською м \\радою та розпочав будвіництво на земельній ділянці батьків. Вказаний факт підтверджено допитом свідка [PERSON], який пояснив, що [PERSON] доводився йому дядьком. Ствердив, що [PERSON] постійно проживав із дідом і бабою. Йому відомо, що із згоди [PERSON] позивач побудував новий житловий будинок на тому ж подвір»ї. Відповідачка постійно із батьками не проживала, тільки зрідка навідувалась. Коли подружжя [PERSON] захворіли їм постійно допомагала сім»я позивача так як проживають вони на одному подвір»ї. Чи утримувала та допомагала батькам [PERSON] йому не відомо. Новобудова позивача в справі та спадковий житловий будинок знаходяться на одному подвір»ї. Свідок [PERSON] пояснив, що він являється підприємцем та має у власності кафе «[INFO]», що в м.Косів. До нього звертався позивач з дружиною, робили замовлення на поминальний обід в день проведення похорону та після смерті бабусі [PERSON] на 40-й день. За обіди розраховувався позивач в справі [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що вона являється дружиною позивача і може ствердити, що вона із чоловіком одружились в 2005 році. З часу одруження вони стали проживати в будинку разом із дідом та бабою. Так як хата потребувала капітального ремонту вони спільно із [PERSON] та [PERSON] робили ремонт. А згодом вони із чоловіком із згоди дідуся з бабусею провели побудову нового житлового будинку, де в даний час проживають. Вказана їх новобудова та спадковий житловий будинок знаходяться в одному дворі. Їй відомо, що її чоловіка виховали дідусь із бабусею, із якими він постійно проживав і між ними були теплі відносини. Після погіршення самопочуття вони спільно доглядали діда, домовлялись про проведення операційного втручання, яке було вкрай необхідне. Весь цей час вона доглядала діда, та протягом ще тривалого часу лікували його вдома, возили лікарів, купляли ліки. Після смерті дідуся бабусі було дуже важко залишатись одній вдома і вона із своєю дочкою практично постійно були біля неї. До міста [PERSON] не ходила, всі продукти додому вони із чоловіком забезпечували. Мати чоловіка ніякої матеріальної допомоги ніколи не надавала. Коли дід захворів була 1 чи 2 рази та поїхала до себе додому в день проведення похорону, не залишившись із бабусею. Після того як [PERSON] захворіла, вони повідомили маму чоловіка. Викликали лікарів додому, бо вона відмовлялась від госпіталізації, однак внаслідок поганого стану здоров»я прийшлось робити операцію. Всі кошти на лікування витрачали вони із чоловіком, доглядала в основному бабцю вона. Вже після смерті баби, вони із чоловіком самі організовували поховання, так їй особисто довелося купляти одяг, і все необхідне для здійснення обряду похорону. Деякі кошти були витрачені на похорони із збереження бабусі, але їх не було достатньо і вони із чоловіком витрачали власні заощадження. Їй добре відомо, що кошти мати чоловіка ніколи дідові з бабою не надавала, навпаки останні за життя складали і давали їй кошти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, проживає по сусідству із сім»єю [PERSON] і їй відомо, що позивач постійно проживав із дідом і бабою. Із згоди діда і баби [PERSON] побудував новий житловий будинок на цьому ж подвір»ї. Відповідачка постійно з батьками не проживала однак час від часу приїжджала до них. Свідок [PERSON] ствердила, що більше 40 років знаходиться в дружніх відносинах із відповідачкою в справі та добре знає, що у останньої були дуже добрі відносини із батьками. Батьки [PERSON] просили самі, щоб вона залишила із ними проживати свого сина, а їх внука. [PERSON] постійно не проживала разом із батьками, але часто до них навідувалась. Допитаний судом як свідок лікар [PERSON] зазначив, що померла [PERSON] тривалий час часто хворіла, була безпомічна, сама не могла належним чином рухатись , була майже лежачою тому ним неодноразово надавалась їй медична допомога, також і оперційним шляхом і всі кошти на лікування надава позивач - її онук який із дружиною її доглядали . Відповідачки [PERSON] він ніколи не бачив, а померла стверджувала, що її добре доглядають онуки. Аналогічні поясненння надав суду [PERSON] та доповнив, що він є депутатом на вказаній вулиці де проживали померлі, а зараз проживає позивач із сім"єю, суду ствердив, що померлі були перестарілими, належним чином не могли себе обслуговувати, тому Косівською м \\радою прийнято рішення щодо встановленння за ними догляду такі обов"язки покладено саме на дружину позивача, оскільки це було бажання останніх, а не на дочку померлих. Більше того він жодного разу не бачив відповідачку у будинку батьків, всі сусіди знали, що вона залишила позивача ще малолітнім із своїми батьками проживати, а сама проживала окремо, йому не відомо щоб відповідача доглядала своїх батьків. За житття померлі не скаржились на позивача оскільки вони вважали, що він як онук є єдиним спадкоємцем їхнього майна і спору між ним тоді не виникало. Відповідно до положень ч. 3 та ч. 5 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"правило абзацу другого частини третьої ст.1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного Кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій ст.1259 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що померла [PERSON] потребувала сторонньої допомоги, оскільки із похилим віком часто хворіла. Також підтвердження того факту, що [PERSON] та [PERSON] із 2009 року потребували стороннього догляду є рішення Косівської міської ради (а.с.13) яким вирішено заяву [PERSON] та [PERSON] мешканців [ADDRESS] задовольнити, призначити [PERSON], дружину позивача, по догляду за ними, як перестарілими. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 15.09.2016 року (а.с.14) складеного депутатом Косівської міської ради Крисяк І.В. підтверджено, що догляд за перестарілими [PERSON], та [PERSON] здійснювала саме дружина позивача [PERSON] разом із чоловіком, [PERSON], які також і здійснювали поховання дідуся із бабусею. Довідкою Косівської ЦРЛ № 141 від 24.12.2015 року (а.с.16) стверджено, що [PERSON] хворіє та потребує постійного стороннього догляду. Записами в будинковій книзі (а.с.17-18) стверджено, що власником будинковолодіння, що [ADDRESS] є [PERSON] , окрім її чоловіка [PERSON] до цього ж господарства був зареєстрований із 25.07.1990 року та проживав позивач в справі [PERSON], а із 19.02.2007 року і його дружина [PERSON] та із 11.07.2007 року і їх донька [PERSON] Отже, спадкодавець хворіла та в зв»язку із похилим віком потребувала стороннього догляду. Оскільки позивач проживав в одному дворі із дідом та бабцею, то саме останній із своєю дружиною і здійснювали цей догляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані, що зумовлений похилим віком та хворобою, внаслідок чого вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Саме позивач [PERSON] постійно опікувався, матеріально забезпечував та надавав допомогу спадкодавцеві. Відповідач не допомагала, не цікавилася станом здоров»я своїх батьків, хоча нічого їй не перешкоджало цьому. Тобто, в даному випадку в судовому засіданні доведено факт ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, яка потребувала допомоги, що полягає в її умисній бездіяльності і небажанні незважаючи на будь -які обставини доглядати своїх батьків, що свідчить про свідомий характер дій відповідачки, а значить і її вину в не наданні допомоги своїй матері, яка будучи перестарілою та хворою людиною потребувала постійного стороннього догляду. Суд вважає, що не має значенння для вирішенння даної справи, що спадкодавцеві надавали допомогу інші особи , оскільки в ст. 1224 ЦК України мова йде про обов"язок, тобто активне ініціативне ставлення спадкоємниці до надання допомоги спдкодавцеві, а також те, що відповідачка мала можливість для надання допомоги своїй хворі матері, а саме постійне проживання із нею, надання матеріальної допомоги на лікування та допомоги в побуті, чи укладення угоди із іншими особами на постійний догляд за перестарілою, а обмежувалась тільки не тривалими відвідуваннями . Із наведених судом обставин позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст.17 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права на спадкування в першій черзі спадкоємців за законом. На підставі наведеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог . На підставі наведеного, ст. ст. 1216, 1258, 1224, 1261, 1265 ЦК України та

Outcome: approved