Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою стягнути з відповідача 17949 гривень 71 копійку заборгованості за кредитним договором б/н, мотивуючи такі вимоги тим, що 01.06.2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував зобов"язання, покладені на нього за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 26.01.2014 року в сумі 21571,18 грн., яка складається з наступного: 3157,29 грн. - заборгованість за кредитом; 18413,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. 28.01.2008 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] за вказаним кредитним договором 4952 гривень 41 копійки боргу за кредитним договором., тому остаточну суму заборгованості за вказаним кредитним договором відповідач зазначає з врахуванням зазначеної стягнутої суми боргу за судовим наказом - в сумі 16618,77 грн. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 830,94 грн. - штраф - (процентна ставка). Під час судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги, по мотивам, зазначеним в позовній заяві, зазначивши що відповідач має заборгованість за кредитним договором від 01.06.2006 року в сумі 16618,77 грн. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 830,94 грн. - штраф - (процентна ставка). Кредит відповідачу було надано на підставі його ж заяви, яка є заявою про приєднання до Умов надання банківських послуг, відповідач отримав кредит у розмірі 4000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно п. 12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк, з відповідною заявою до банку відповідач не звертався. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши що кредитний договір з позивачем не укладав та не підписував, хто уклав договір від його імені він не знає та ніяких платежів за кредитним договором банку не здійснював. Разом з тим, зазначив що дійсно в 2008 році він отримав копію судового наказу про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 01.06.2006 року. Судовий наказ не оскаржував бо не знав про таку можливість. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно договору. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 01.06.2006 року, відповідач отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.(а.с.6-10) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, укладеного між ними кредитного договору. Згідно заяви відповідача від 01.06.2006 року, останній клопотав перед позивачем про надання йому відновлювальної кредитної лінії в розмірі 4000 гривень. З дослідженої в судовому засіданні виписки по особовому рахунку [PERSON], вбачається, що здійснювалось погашення по кредитному зазначеному кредитному договору - 22.01.2007 року в сумі 200 гривень, 15.03.2007 року в сумі 2000 гривень, 09.04.2008 року в сумі 1000 гривень. В судових засіданнях представник відповідача не зміг пояснити чому саме такі суми вносились в рахунок погашення заборгованості, при невизнанні останнім отримання кредиту. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судове рішення теж не може ґрунтуватися на припущеннях. У запереченнях проти задоволення позову відповідач не надав допустимих, належних та беззаперечних доказів, які б підтвердили його доводи. За таких обставин суд приходить до висновку, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 4000 гривень. Також суд враховує, що відповідач визнав під час судового розгляду отримання ним судового наказу Нижньосірогозького районного суду про стягнення з нього в січні 2008 року заборгованості за кредитним договором від 01.06.2006 року.в сумі 4952 гривні 41 копійки. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З розрахунку заборгованості по кредиту вбачається, що станом на 26.01.2014 року утворилася заборгованість у сумі 21571 гривні 18 копійок, з яких тіло кредиту - 3157 гривень 29 копійок заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками - 18413 гривень 89 копійок, від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 4952 гривні 41 копійка, яка була задоволена судовим наказом Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 28.01.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "Приват Банк", різниця становить - 16618 гривень 77 гривень, відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять- штрафи - 500 гривень фіксована частина та 829 гривні 96 копійок процентна складова. Правильність нарахування пред'явленої до стягнення з відповідача суми підтверджується, наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а. с. 5-6) та відповідачем не спростована. Отже, досліджені в судовому засіданні докази: заява про надання кредитного ліміту, яка є заявою про приєднання до Умов надання банківських послуг, здійснення позичальником проплати по зазначеному кредитному договору - 22.01.2007 року в сумі 200 гривень, 15.03.2007 року в сумі 2000 гривень, та після видачі судового наказу - 09.04.2008 року в сумі 1000 гривень, неоспорювання судового наказу про стягнення заборгованості, - свідчить про визнання позичальником отримання кредиту в сумі 4000 гривень та спростовують твердження відповідача про те, що він кредит в сумі 4000 гривень не отримував, одночасно підтверджують отримання відповідачем кредиту в зазначеному розмірі. Підстави для застосування позовної давності відсутні, оскільки відповідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Оскільки жодна зі сторін не інформувала іншу сторону про припинення дії договору, вказаний кредитний договір є діючим. Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником - судового наказу від 28.01.2008 року, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов’язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов’язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З врахування вищенаведеної норми закону з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені витрати в сумі 243 гривні 60 копійок, пов"язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved