Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений 05 лютого 2015 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Пляхівське» (с. Пляхова Козятинського району Вінницької області), зареєстрований у Реєстраційній службі Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 23 березня 2015 року, номер запису про інше речове право : 9138810, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер :20196198 від 23 березня 2015 р. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини, крім іншого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8330га, кадастровий номер [NUMBER] , в межах згідно з планом розташованої на території Пляхівської сільської ради Козятинського району Вінницької області, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Козятинською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області №602 від 08 листопада 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010886200192 18 лютого 2008 року. Після оформлення свого права власності на спадщину, зокрема на зазначену земельну ділянку площею 2, 8330 га, йому стало відомо , що дана земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача на підставі Договору оренди від 05 лютого 2015 року, укладеного між його померлою матір"ю та ФГ "Пляхівське", відповідно до якого орендодавець - [PERSON] , надає, а орендар - ФГ «Пляхівське», приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка знаходиться на території Пляхівської сільської ради . Цей договір зареєстрований у Реєстраційній службі Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 23.03.2015 р., згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20196198 від 23.03.2015 р. Земельна ділянка передана по акту прийому - передачі. В акті прийомо- передачі не зазначена дата його підписання та на підставі якого договору оренди земельна ділянка була передана відповідачу в орендне користування. Даний договір його мама не підписувала і не укладала, підпис від її імені виконаний сторонньою особою. Будь яких повноважень на укладання та підписання від свого імені договору оренди землі [PERSON] нікому не надавала, інакше про це було б зазначено в самому договорі. Про те, що його померла мама не підписувала договір оренди землі від 05 лютого 2015 року та підпис в договорі їй не належить, свідчать інші документи та договори, які ним були виявлені , а саме заповіт [PERSON] від 01.11.2016р., паспорт [PERSON] . Крім того договір оренди землі не містить такої істотної умови, як кадастровий номер земельної ділянки. Вважає, що даний Договір оренди землі є недійсним, оскільки він підписувався сторонньою особою, згода на укладання такого договору матір"ю не надавалась, а тому договір повинен бути визнаний недійсним в судовому порядку. Ухвалою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23.10.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник - адвокат Рябчинський О.Ю. в судове засідання не з"явилися, проте представник позивача надав письмову заяву про слухання справи у їхню відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з"явився. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, належить земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8330 га, кадастровий номер [NUMBER] , в межах згідно з планом розташована на території Пляхівської сільської ради Козятинського району Вінницької області, що належала померлій, [INFO] [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Козятинською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області №602 від 08 листопада 2006 року (а.с.12) Із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права номер 20882162, вбачається, що 23.03.2015 року було зареєстровано договір оренди № б\\н від 05.02.2015 року, укладений між [PERSON] та відповідачем ФГ "Пляхівське" (а.с.11) Відповідно до договору оренди землі від 05 лютого 2015 року укладеного від імені [PERSON] та ФГ "Пляхівське" в особі голови [PERSON] , земельна ділянка загальною площею 2,8330 га передається в оренду ФГ "Пляхівське" строком на десять років, орендна плата вноситься в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням (без урахування) індексів інфляції. Орендна плата вноситься з 15.08. до 31.12 поточного року (а.с.6-7). Актом приймання-передачі в оренду земельної ділянки, передбачено, що орендодавець [PERSON] передає, а орендар ФГ "Пляхівське" в особі [PERSON] приймає земельну ділянку площею 2,8330 га, що знаходитьсяв адміністративно- територіальному підпорядкуванні Пляхівської сільської ради. (а.с.8-10) Відповідно до ст.. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст. 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме вільність сторін в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Згідно з в положеннями ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статею 14 ЗУ «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі. Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ч.2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно з ч.2 ст. 16, ч.1 ст. 215 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому кодексу та іншим актам цивільного законодавства, невідповідністю волевиявлення внутрішній волі його учасника, не спрямованістю на реальне настання правових наслідків. Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 14.03.2019 року № 403/404/405/19-21, підпис від імені [PERSON] у Договорі оренди землі від 5 лютого 2015 року, укладеного між [PERSON] (Орендодавець) та ФГ «Пляхівське» (Орендар), в розділі «Реквізити сторін» в графі «Підписи сторін» рядок «Орендодавець»,- виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що договір оренди землі від 05.02.2015 року укладений від імені [PERSON] та ФГ "Пляхівське" в особі голови [PERSON] - [PERSON] не підписувався, а відтак відсутні докази того, що укладення оспорюваного правочину відповідало внутрішній волі [PERSON] , як його сторони. Не підписаний стороною договір не може вважатись укладеним у письмовій формі, у зв`язку із чим суд вбачає порушення вимог ст. 203 ЦК України та наявність підстав для визнання договору недійсним відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст. 12 , ч.1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач навів суду обставини та надав відповідні докази, які є підставою для задоволення позовних вимог, отже порушене право позивача підлягає захисту, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн., а також 5005,00 грн. витрати на проведення судової експертизи. Вказані витрати обґрунтовані, підтверджені документально, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved