Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Представник позивача-адвокат Керечанин В.І., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що 13 вересня 2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис № 12. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне подружнє життя в подружжя не склалося, у них різні погляди на життя, відповідач зловживає алкогольними напоями. Перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння відповідач влаштовує сварки та бійки. Шлюбні відносини припинені,спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Відповідач ухиляється від забезпечення та утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, син перебуває на утриманні позивача. Зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, постійно виїжджає на заробітки за кордон, де отримує хороші доходи, інших утриманців немає. В зв"язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 3340,00 гривень. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2020 року справу № 306/1121/20 (провадження № 2/306/518/20) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Уліганинець П.І. (а.с. 11). 26 жовтня 2020 року суддею Свалявського районного суду Уліганинець П.І. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 15). 18 січня 2021 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 306/1121/20 ( провадження № 2/306/64/21) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с.22). 28 січня 2021 року Свалявським районним судом винесено ухвалу про призначення справи до судового розгляду (а.с.27). В судовому засіданні позивач та адвокат позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 30, 32), заяв про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися главою 11 СК України, та які випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 вересня 2014 року, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис № 12, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 вересня 2014 року. Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 5 ). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов"язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що сім"я розпалась і поновити її не має можливості, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 травня 2015 року виданого виконавчим комітетом Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області батьком [PERSON] , [INFO] зазначений відповідач [PERSON] (а.с.6) Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК Україниза домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Частиною 2 ст. 182 СК України стверджується, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 184 ч.1 Сімейного кодексу України передбачено ,що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову( ст. 191 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установити у 2021 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Встановлено, що відповідач проживає окремо, домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини в добровільному порядку відсутня. Разом з тим, позивач є працездатного віку та для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 2000,00 гривень виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. В решті вимог необхідно відмовити. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат, а саме судовий збір та витрат на правничу допомогу в розмірі 3340,00 гривень. Згідно квитанції № 80 від 21 серпня 2020 року позивачем сплачено 840 гривень судового збору (а.с. 3). За правилами статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір. Що стосується витрат на правничу допомогу в розмірі (3340-840 = 2500 гривень) то відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи те, що позивачем та адвокатом позивача не надано документально підтверджених витрат на правову допомогу на суму 2500 гривень, необхідно в задоволенні такої вимоги відмовити.

Outcome: partial