Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення шкоди. Свої вимоги обґрунтовує\~ тим, що 20 травня 2018 року ним було передано туристичному агенту ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 1410 доларів США. Було в усній формі укладено договір з надання туристичних послуг. Вказана сума була сплачена за бронювання путівок на серпень 2018 року у Туреччину, місто Аланія на чотирьох осіб. Дана поїздка мала бути подарунком для дружини на день народження [INFO] . Після здійснення оплати Позивач звернувся до Відповідача за підтвердженням відпочинку шляхом надання номеру Заявки, за якою є реєстрація у будь-якого Туристичного оператора. На сьогоднішній день Відповідач номер заявки не надала, не сплатила тур, на зв"язок не виходить, кошти не повернула. Внаслідок вказаних обставин він зазнав нервових стресів, матеріальної шкоди у зв"язку із вирішенням питання про подарунок для дружини, погіршився його авторитет перед родиною, оскільки після сплати коштів анонсував своїй сім"ї, що вони відлітають на день народження дружини на відпочинок. Просив стягнути з ФОП [PERSON] на його користь грошові кошти у сумі 1410 доларів США, що в еквіваленті на 07.08.2019 року становить 36237 грн., сплачені ним для ФОП [PERSON] та 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 08 серпня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 30 серпня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Позивачем було подано заяву про зміну підстави позову, яка була прийнята ухвалою суду до розгляду. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилася, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Заслухавши виступ представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 20 травня 2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] , було в усній формі укладено договір з надання туристичних послуг та здійснено оплату позивачем для ФОП [PERSON] коштів в розмірі 1410 доларів США за виконання умов договору, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордуру № 749\~ від 20 травня 2018 року. Предметом договору було надання послуг з бронювання путівок на серпень 2018 року у країну Туреччину місто Аланія на чотирьох осіб (2 дорослих і 2 дітей). Таким чином, позивачем в повному обсязі виконано зобов"язання відповідно до договору про туристичне обслуговування. Факт невиконання договору зі сторони відповідача підтверджується оглянутою роздруківкою переписки між сторонами проведеною за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, а саме мессенджера Viber. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Вказаний договір було укладено належним чином, а саме відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Всі істотні умови договору про туристичне обслуговування, а саме: строки поїздки, місце подорожі, кількість осіб, готель проживання тощо було встановлено під час переписки у Viber між сторонами. Встановлено, що відповідачем зобов"язання за Договором про туристичне обслуговування виконано не було, адже не було надано позивачу оплачених туристичних послуг, а саме не було здійснено бронювання подорожі у Туроператора, а також сплачені позивачем кошти не були повернуті, чим порушено права позивача як споживача, чим завдано матеріальної шкоди. Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг регулює цей Закон України "Про захист прав споживачів". Право споживача вимагати відшкодування збитків, завданих у разі порушення умов договору про надання послуг закріплено положеннями ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно з вимогами ст. 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов"язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов"язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: 1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; 2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); 3) готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування; 5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв"язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; 6) програма туристичного обслуговування; 7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; 8) інші суб"єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; 9) страховик, що здійснює обов"язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов"язаних з наданням туристичних послуг; 10) правила в"їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; 11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; 12) форма розрахунку. Туроператор (турагент) зобов"язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов"язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Згідно з положеннями ст. 20 Закону України "Про туризм" туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов"язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб"єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст. 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов"язань туроператор, турагент, інші суб"єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб"єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Спори майнового характеру між суб"єктами туристичної діяльності та споживачами туристичних послуг вирішуються у встановленому порядку з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов"язання. Стаття 902 ЦК України передбачає, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Приписами ст.906 ЦК України визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем було сплачено кошти за надання послуг за Договором в повному обсязі вказаному [PERSON] , проте відповідач умови договору порушила оплачених позивачем послуг не надала, внаслідок чого у позивача виникло право на відшкодування коштів за рішенням суду. Порушенням зобов"язання згідно зі\~ ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та стягнення з відповідача на користь [PERSON] коштів в сумі 1410 доларів США, що в еквіваленті на 03 вересня 2020 року складає 38972,40 грн., що були сплачені позивачем на виконання Договору про туристичне обслуговування від 20.05.2018. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.\~ Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як зазначає позивач винними діями відповідача [PERSON] йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що він зазнав нервових стресів, надмірних переживань, почалася дипресія, порушення сну, погіршилося здоров"я. Також вказує, що даний тур мав бути подарунком для дружини на день народження. З ними мали відпочивати та оздоровлюватись їх спільні діти. У зв"язку із необхідністю вирішувати питання про подарунок для дружини, також погіршився авторитет перед родиною, оскільки після сплати коштів анонсував своїй родині, що вони відлітають на день народження дружини на відпочинок. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем не доведено наявність обставин щодо завдання йому моральних страждань. Крім того, позивач не обгрунтував, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Також позивачем не надано доказів, що дана поїздка була подарунком для його дружини. Матеріали справи не містять доказів, що саме 08.08 у його дружини день народження і що саме в цей день вони відлітали взагалі за кордон на відпочинок. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди. Таким чином, суд, повно і всебічно з"ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Зокрема, суд задовольняє позовні вимоги в частині відшкодування грошових коштів в розмірі 1410 доларів США, що в еквіваленті на 03 вересня 2020 року складає 38972,40 грн., та відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов"язані з порушенням їх прав. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати стягуються з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial