Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління ветеринарної медицини в Маловисківському районі Кіровоградської області та просить, з врахуванням уточнених позовних вимог (том 2 а.с. 55) скасувати наказ в.о. начальника Управління ветеринарної медицини в Маловисківському районі Кіровоградської області від 30.03.2015 року № 13 ос , про звільнення його за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно п.1 ст.41 КЗпП України, поновити його на посаді начальника Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медецини з 30.03.2015 року, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що наказ про його звільнення є незаконним оскільки він являється членом Маловисківського районного комітету профспілки працівників агропромислового комплексу, але всупереч вимогам ст.. 43 КЗпП України, відповідач здійснив його звільнення без попередньої його згоди. Крім того відповідач не має жодних доказів , що б свідчили про наявність в його діях грубого порушення трудової дисципліни та його вини у його вчиненні. У зв»язку з незаконними діями відповідача він зазнав моральних страждань, що виразились у душевних стражданнях та переживаннях, через сильний емоційний стрес вимушений був лікуватись у терапевтичному відділенні Маловисківської ЦРЛ. Тому за захистома своїх прав вимушений звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в доповненні до позовної заяви (том 1 а.с. 27-35), пояснив, що за період його роботи на посаді начальника Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медецини до нього жодних претензій не було, має відповідний кваліфікаційний рівень, пройшов атестацію 14 січня 2015 року та підтвердив свій професійний рівень. З вересня 2014 року керівництво Управління ветеринарної медецини на нього почало здійснювти тиск з метою схилити до виконання ним злочинних дій, які він виконувати відмовився, тому надійшла вказівка про його звільнення. Про здійснення перевірки діяльності ветлікарні його ніхто не повідомляв. Після виходу з лікарняного, 30.03.2015 року, його ознайомили з рішенням колегії головного управління ветеринарної медецини в Кіровоградській області від 20 березня 2015 року та навіть не чекаючи від нього пояснень звільнили з посади. З довідкою про результати комплексної перевірки він ознайомився лише під час судового розгляду справи. Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову посилаючись на його необґрунтованість та на обставини викладені у запереченні (том 1 а.с. 252-254). Коваленко О.П. , в.о. начальника управління ветеринарної медецини, пояснив , що підставою для проведення перевірки ветеринарної лікарні були акти від 08.12.2014 року та 16.02.2015 року про виявлені порушення щодо невиконання рішень Державної надзвичайної протиепізотичної комісії при Кіровоградській ОДА та звернення працівників ветлікарні зі скаргами на незаконні дії позивача. Після проведення перевірки було складено довідку на підставі якої було прийнято рішення колегії головного управління ветеринарної медецини від 20 березня 2015 року № 2. На виконання вказаного рішення ним було видано наказ про звільнення [PERSON] З рішенням колегії він ознайомив [PERSON] 30 березня 2015 року. Службова перевірка не проводилась, підстави виникнення виявлених порушень не з"ясовувались, оскільки вони є очевидними і достатніми для його звільнення за п.1 ст. 41 КЗпПУ. Крім того підставою для звільнення [PERSON] було оголошення йому недовіри колективом. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що з 21 жовтня 2013 року по 22.05.2015 року вона працювала в Маловисківській районній лікарні ветеринарної медецини на посаді головного бухгалтера. Протягом 2014 року на підприємстві було проведено 8 перевірок різними установами в тому числі КРУ, але жодних порушень виявлено не було. Нарахування індексації заробітної плати працівникам здійснювалось відповідно до вимог чинного законодавтва. Благодійна допомога надавалась лише у виді бланків. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була членом комісії під час проведення комплексної перевірки роботи служби ветеринарної медецини. Підставою для здійснення перевірки були числені скарги працівників на дії [PERSON] За наслідками перевірки 19.03.2015 року було складено довідку. Роботу Маловисківської райдержлікарні визнано незадовільною, що стало підставою для звільнення [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює на посаді заступника начальника головного Управління ветеринарної медецини в Кіровоградській області. В жовтні 2014 року колегією Головного Управління ветеринарної медецини було прийнято рішення щодо забезпечення проведення запобіжних та ліквідацівних заходів на випадок винекнення африканської чуми свиней та стану протиепізотичної роботи. На виконання вказаного рішення 03.12.2014 року та 16.02.2015 року здійснювались перевірки роботи служби ветеринарної медецини Маловисківського району. За наслідками перевірок були встановлені числені недоліки, що свідчили про неналежне виконання [PERSON] своїх обов"язків. До відповідальності за наслідками перевірок він не притягувався, оскільки керівництво сподівалось на його виправлення. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON] протягом тривалого періоду їх примушував здавати нараховані їм премії головному бухгалтеру, писати заяви про надання відпусток без збереження заробітної плати, виконувати роботу за працівників , які фактично свої обов"язки не виконували, передавати ФОП [PERSON] кошти отримані за надані послуги з ветеринарної медецини, які фактично повинні були передаватись до каси лікарні. Про вказані дії [PERSON] нікому не повідомляли, до правоохоронних органів не звертались оскільки він обіцяв їм винагороду в конвертах та побоювалисть бути звільненими. А коли дані обставнини стали відомі начальнику управління ветеринарної медецини в Маловисківському районі Міценку П.В. він на це ніяким чином не відреагував. Вони не взмозі більше терпіти свавілля [PERSON], тому на засіданні профспілкового комітету колектив йому висловив недовіру. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши подані сторонами докази суд встановив наступні обставини. Наказом начальника управління ветеринарної медецини у Маловисківському районі від 15.08.2012 року № 8 ос позивач призначений на посаду начальника Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медецини. На підставі наказу начальника головного управління від 11.03.2015 року було проведено комплексну перевірку роботи служби ветеренарної медецини в Маловисківському районі (а.с. 80) За наслідками перевірки було складено довідку, відповідно до якої під час проведення комплексної перевірки роботи служби ветеринарної медецини Маловисківського району з 12.03.по 16.03.2015 року встановлено, що [PERSON] формально та фіктивно проводив засідання Державної надзвичайної протиепізотичної комісії; ним протягом декількох років не проводилась робота по втіленню державних програм щодо викорінення хвороби Ауєскі та сальмонельозної програми в птахівництві ; 07.04.2014 року видано наказ "Про затвердження інструкції щодо профілактики та боротьби з африканською чумою свиней", що є перевищенням повноважень; всі кошти отримані від надання послуг працівниками райдержлікарні з ветеринарної медецини під тиском [PERSON] передавались [PERSON], яка здійснювала ветеринарну діяльність на території Маловисківської міської ради, та району, а також за [PERSON] на підставі наказу [PERSON] було закріплено велику територію для обслуговування, що свідчить про порушення антикорупційного законодавства; виялені порушення у держветінспекторській роботі та при видачі ветеринарних довідок, які були здійснені працівниками райдержветлікарні за вказівкою [PERSON]; виявлені порушення в сфері ідентифікації тварин, зокрема щодо видачі довідок оформлених ветеринарними лікарями з порушенням вимог законодавства; порушення трудового законодавства, яке проявилось у відсутності особової справи на водія Мануйлівської ДЛВМ [PERSON], у примушуванні [PERSON] здавати працівників лікарні нараховані премії на ремонт лікарні, у видачі [PERSON] безпідставних наказів на відрядження працівників та самого себе, що призвело до збільшення показників кредиторської заборгованості по видаткам на відрядження; виявлено отримання заробітної плати за цивільно-правовим договором [PERSON] за проведення передрейсових та післярецсових оглядів водіїв районної лікарні в той час як ця послуга не є економічно доцільною і несе зайве навантаження на фонд заробітної плати ; виявлені порушення під час проведення інвентаризації та нестачу будівельних матеріалів на суму 4452.50 грн, порушення ведення бухгалтерського обліку, порушення пов"язані з організацією діловодства, архівної справи та контролю за виконанням службових документів; порушення у ведені кадрової роботи; порушення трудового законодавства, також в провину [PERSON] ставиться створення корупційних схем. Комісією, яка здійснювала перевірку, роботу служби ветеринарної медецини та зокрема Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медецини визнано незадовільною та вирішено матеріали перевірки розглянути на засіданні колегії Головного управління ветеринарної медецини в Кіровоградській області (а.с. 41-64). За наслідками розгляду матеріалів комплексної перевірки колегією головного управління ветеринарної медицини в Кіровоградській області прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 2 «Про результати комплексної перевірки роботи служби ветеринарної медицини Маловисківського району» , відповідно якого в зв»язку з численими фактами порушення ветеринарного, трудового, фінансового та антикорупційного законодавства було вирішино роботу служби ветеринарної медицини Маловисківського району та зокрема Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини за результатами роботи комплексної перевірки визнати незадовільною ; виконуючому обов»язки начальника управління ветеринарної медецини в Маловисківському районі Коваленку О.П. вжити заходів щодо звільнення з займаної посади начальника Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] , за невиконання своїх функціональних обов»язків, що призвело до числених порушень вимог ветеринарного, трудового, фінансового та антикорупційного законодавства (а.с. 11-12). Наказом в.о. управління ветеринарної медицини в Маловисківському районі від 30.03.2015 року № 13 ос , 30.03.2015 року [PERSON] було звільнено з посади начальника Маловисківської районної лікарні ветеринарної медицини у зв»язку з неодноразовим грубим порушенням трудових обов»язків і недовіри колективу , пункт 1 ст. 41 КЗпП України. Підставою звільнення в наказі зазначено: рішення колегії головного управління ветеринарної медицини в Кіровоградській області від 20 березня 2015 року № 2 ; протокол засідання загальних профспілкових зборів працівників Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 30 березня 2015 року № 8, щодо виявлення недовіри керівнику. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом було роз"яснено сторонам по справі про їхній обов"язок доказування та наслідки ненадання доказів. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України. Пунктом 1 ч.1 ст.41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, викладених у ст. ст. 148, 149 КЗпП України. У п. 22 вказаної постанови Пленумом Верховного Суду України роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п.1 ст.41 КЗпП; чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Звільнення за п.1 ст.41 КЗпП є дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил, встановлених для застосування таких стягнень. Отже, при звільненні працівника з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.41 КЗпП власник або уповноважений ним орган повинен навести конкретний факт грубого порушення працівником трудових обов'язків, зазначити, коли саме він мав місце, яку шкоду завдано внаслідок такого порушення, чи яку шкоду могло бути завдано. Крім того, у п. 1 ст. 41 КЗпП України йдеться про разове грубе порушення трудових обов'язків, а не про тривале, системне, неналежне виконання трудових обов"язків, перевищення обов"язків, що могло бути підставою для звільнення за інших правових підстав у разі їх доведеності. Проте в наказі від 30 березня 2015 року № 13 ос не зазначено, у чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення позивача, коли мало місце таке порушення , за яких обставин його було вчинено , в чому полягають винні дії порушника та істотність його наслідків. З довідки , яка була складена за ніслідками комплексної перевірки роботи служби ветеринарної медецини за період з 12 березня по 16 березня 2015 року, та з показань допитаних в судовому засіданні свідків не вбачається, що позивач допустив одноразове грубе порушення трудових обов'язків. Також застосованими судом заходами, які пов"язанні зі сприянням сторонам у наданні доказів, обставин, які б свідчили про вчинення [PERSON] одноразового грубого порушення трудових обов"язків, встановити не вдалось. Таким чином, представниками відповідача не надано доказів, які підтверджували б законність звільнення позивача за п.1 ст. 41 КЗпП України. Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно ч.3 ст.235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причин звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов"язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю ( пункт ) закону. З аналізу зазначеної норми вбачається, що суд, не має повноважень змінити формулювання причини звільнення та за власною ініціативою змінити правову підставу звільнення, оскільки зміна формулювання причини звільнення допускається в тому випадку, коли формулювання є неправильним або не відповідає чинному законодавству, а не у випадках коли суд вважає, що працівник підлягав звільненню з інших правових підстав. Отже , зміна судом формулювання причин звільнення або правової підстави, є допущення порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства. Оскільки, в діях позивача не встановлено одноразового грубого порушення трудових обов'язків, яке може бути підставою для звільнення його з роботи за п. 1 ст. 41 КЗпП України, суд дійшов висновку, що наказ про звільнення позивача з роботи не відповідає чинному законодавству. З огляду на викладене суд вважає , що оскільки позивача звільнено з роботи без належних на те праовових підстав, визначених п.1 ст.41 КЗпП України, наказ про його звільнення підлягає скасуванню, а позивач поновленню на попередній роботі, на посаді з дати його звільнення, а саме з 31 березня 2015 року. Вимога позивача про поновлення його на роботі з 30.03.2015 року задоволенню не підлягає, оскільки 30 березня 2015 року [PERSON] повний робочий день перебував на роботі, що підтверджується тебелем обліку робочого часу (а.с. 48). Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України , при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньоденна заробітна плата позивача становить 161 грн.43 коп., виходячи з наступного розрахунку: 764.13+3594.74 (заробітна плата за лютий березень 2 том а.с.21): 27 фактично відпрацьованих за цей період днів (а.с.46-48) =161.43. За період з 30 березня 2015 року по 16 червня 2015 року кількість робочих днів згідно з річним розрахунком норм тривалості робочого часу на 2015 рік становить 51 день (березень 1 день 31 число, квітень 21 день, травень 18 днів, червень 11 днів). У вказаний період суд не враховує час перебування [PERSON] на лікарняному з 18 травня по 28 травня 2015 року (а.с.36), що становить 8 робочих днів, оскільки за вказаний період позивач має право на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середня заробітна плата в сумі 6941 грн.49 коп. (161.43 * 43 дні). Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що звільненням позивача з роботи йому завдано моральної шкоди, так як порушення його законних прав на працю, призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому з урахуванням обставини справи та засад розумності і справедливості на його користь підлягає стягненню 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Судові витрати по справі суд , відповідно до вимог ст . 88 ЦПК України, покладає на рахунок відповідача.

Outcome: partial