Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою і просить суд: визнати недійсним договір купівлі - продажу автомобіля ВАЗ 2109, 1989 р.в., шасі (кузов, рама) № ХТА210900К0510318, реєстраційний № [NUMBER], укладений між [PERSON], який діяв від його імені на підставі довіреності від 28.11.2013 року, зареєстрованої в реєстрі за № 2201, та [PERSON], оформленого довідкою - рахунком ВІА-152291, виданою МПП "ВИБІР" 24.01.2014 року; та зобов"язати [PERSON] повернути йому вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію (техпаспорт) та ключі від вищевказаного автомобіля. Мотивуючи тим, що йому на праві власності належав автомобіль ВАЗ 2109, 1989 р.в., шасі (кузов, рама) № ХТА210900К0510318, реєстраційний № [NUMBER]. 28.11.2013 року він видав довіреність, згідно якої уповноважив [PERSON] розпоряджатися вказаним автомобілем. Дана довіреність видана строком на три роки та зберігає чинність до 28.11.2016 року, якщо раніше зазначеного строку не буде ним скасована в установленому законом порядку. Тоді ж він і передав автомобіль [PERSON]. Відчуваючи загрозу втрати права власності на даний автомобіль, він 21.01.2014 року подав приватному нотаріусу [PERSON] заяву про припинення дії вищевказаної довіреності. В цей же день він зустрівся з [PERSON], та повідомив йому про скасування довіреності та запропонував повернути автомобіль, однак останній відмовився це зробити. За таких обставин він 21.01.2014 року звернувся до Бердичівського МВ УМВС із заявою на незаконні дії [PERSON]. В той же день він та [PERSON] дали пояснення працівникам міліції. Незважаючи на це, 24.01.2014 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої копії скасованої ним довіреності продав належний йому автомобіль [PERSON] шляхом укладання договору купівлі - продажу, оформленого довідкою - рахунком ВІА-152291, виданою МПП "ВИБІР" 24.01.2014 року. Вважає, що даний договір купівлі - продажу є недійсним, оскільки на момент його укладення ним була скасована довіреність і [PERSON] на той час про це було відомо. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. У відкритому судовому засіданні відповідач [PERSON] і його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Пояснивши, що [PERSON] звернувся до [PERSON] щодо спірного автомобіля 20.01.2014 року, будь-яких документів щодо скасування доручення він йому не показував. Даний автомобіль був придбаний ним у [PERSON] за 2400 доларів США і в подальшому проданий [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Представник третьої особи - Бердичівського центру надання послуг, пов"язаних з використанням транспортних засобів УДАІ в Житомирській області в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, заслухавши пояснення свідків, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві власності належав автомобіль ВАЗ 2109, 1989 р.в., шасі (кузов, рама) № ХТ А210900К0510318, реєстраційний № [NUMBER], даний факт сторони не оспорюють. 28.11.2013 року [PERSON] видав довіреність, згідно якої уповноважив [PERSON] розпоряджатися вказаним автомобілем, та передав автомобіль йому автомобіль. Дана довіреність видана строком на три роки та зберігає чинність до 28.11.2016 року, якщо раніше зазначеного строку не буде ним скасована в установленому законом порядку, що підтверджується копією доручення(а.с. 8). Дане доручення і автомобіль був переданий [PERSON] через [PERSON], даний факт сторони не оспорюють. 21.01.2014 року [PERSON] подав приватному нотаріусу [PERSON] заяву про припинення дії вищевказаної довіреності(а.с.9). 21.01.2014 року [PERSON] звернувся до Бердичівського МВ УМВС із заявою на незаконні дії [PERSON] В, даний факт сторони не оспорюють. 24.01.2014 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої копії вищевказаної довіреності продав належний йому автомобіль [PERSON] шляхом укладання договору купівлі - продажу, оформленого довідкою - рахунком ВІА-152291, виданим МПП "ВИБІР" 24.01.2014 року (а.с.68). Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, якою визначено механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі -транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, ріми), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку. Відповідно до п.12 вказаного Порядку суб'єкт господарювання для продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, повинен мати довідки-рахунки. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в Державтоінспекції. Згідно із п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення(далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, зокрема є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов"язана з реалізацією транспортних засобів із їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. З огляду на положення зазначених нормативно-правових актів слід дійти висновку, що довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця, та є оформленням договірних відносин купівлі - продажу транспортного засобу. Така правова позиція була викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 року в справі № 6-24820св14. Відповідно до ч. 1 ст. 237 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов»язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно із ч. 1 ст. 244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу автомобіля [PERSON]А, у встановленому законом порядку була скасована довіреність від 28.11.2013 року, і [PERSON] на той час про це вже було відомо, то останній не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладання правочину щодо відчуження автомобіля. Разом із тим, в силу ч.1 ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки особи, яку він представляє. Відтак, хоча [PERSON] і не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладання такого правочину, однак він діяв від імені позивача, і отже являюсь стороною такого договору. Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), З огляду на викладене позивачем пред»явлено позов про визнання договору недійсним та застосування реституції, а не віндикаційний позов. Така правова позиція була викладена в ухилі Вищого спеціаліаованого України з розгляду цивільних і кримінальних оправ від 01.10.2014 року в справі № 6-26503св14. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу. В ч. 1 ст. 203 ЦК України обумовлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. З силу ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"зана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодування вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п. 35 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, конструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, підставою для перереєстрації транспортного засобу є рішення суду про визнання недійсним договору купіілі-продажу. Доводи [PERSON], та його представника [PERSON], що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу цього спірного автомобіля, оскільки [PERSON] видав на ім»я [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність і останній в свою чергу передав за купівлю цього автомобіля [PERSON] 2400 дол. США. свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. А відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів).. В п. 27 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06..2009 року № 2 обумовлено, що виходячи зі змісту статті 59 ЦПК України та положень ч. 1 ст. 218 ЦК України, не може стверджуватися показами свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму. Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З огляду на наведені норми цивільного законодавства факт укладання стронами договору купівлі - продажу спірного автомобіля може бути підтверджено лише письмовим договором або сукупністю письмових документів, які б свідчили про волю сторін на відчуження даного автомобіля. Однак, [PERSON] та його представником [PERSON] таких доказів суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 249 ЦК України, визначено, що особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Згідно із ч. 3 цієї ж статті ЦК України права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг дізнатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. З аналізу положень ч.2 ст. 249 ЦК України вбачається, що законодавцем форму повідомлення представника про скасування довіреності не встановлено, тобто повідомлення може бути здійснене особою, яка видала довіреність, а згодом скасувала її, як в письмовій формі, так і усно. Таким чином, належними та допустимими доказами доведення зазначеної обставини позивачем, суд вважає, в розумінні положень ст.ст. 57 - 64 ЦПК України, є письмові докази, які були дослідженні в судовому засіданні, та покази свідків. Як зазначено вище факт скасування [PERSON] довіреності підтверджується [PERSON] про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 21.01.2014 року № 26161939( а.с.10). Крім того будучи допитаний у відкритому судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомив, що він разом із [PERSON] та [PERSON] 21.01.2014 року приїхали до приватного нотаріуса [PERSON] в м. Козятин, де він подав заяву про скасування довіреності на автомобіль, яка була ним видана раніше на імя [PERSON], і нотаріус видав йому [PERSON] про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. В той же день вони приїхали в м. Бердичів, де він в присутності вказаних осіб зустрівся із [PERSON] у нього вдома, і повідомив останнього про скасування довіреності. При цьому він показав відповідачу [PERSON] про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, і [PERSON] ознайомився з його змістом. Допитані в якості свідків у відкритому судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтвердили покази позивача і вказали, що 21.01.2014 року вони разом з позивачем поїхали до приватного нотаріуса [PERSON] в м. Козятин в якого позивач оформив документи про скасування довіреності на свій автомобіль. Від нотаріуса [PERSON] вийшов з документом, який свідчив про скасування ним довіреності на автомобіль. Вони цей документ бачили, але як точно він називається вже не пам»ятають. Після цього вони автомобілем поїхали Бердичів, де зустрілися з [PERSON]. [PERSON] в їх присутності повідомив [PERSON] про скасування довіреності і показав йому документ, який перед цим отримав у нотаріуса [PERSON]. Допитаний в якості свідка відповідач [PERSON], не заперечив той факт, що до нього додому приїжджав [PERSON], і він в присутності двох інших чоловіків спілкувався з ним. Але зазначив, що позивач приїзджав до нього додому 20.01.2014 року, а не 21.01.2014 року і жодних документів йому не показував. В той же день, а саме: 20.01.2014 року після їх зустрічі вони їздили до Бердичівського МВ УМВС, де [PERSON] написав заяву щодо неправомірних дій [PERSON]. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що 20.01.2014 року їй подзвонив її син [PERSON] і повідомив, що до нього приїхали якість люди з м. Козятин і вимагають щоб він повернув автомобіль, який син купив в [PERSON]. Вона запропонувала їм зустрітися. Вона зустрілася з позивачем в кафе і поїхали до Бердичівського МВ УМВС, де [PERSON] написав заяву щодо неправомірних дій [PERSON], який заволодів його коштами продавши належний йому автомобіль. Однак дані доводи свідків: [PERSON], [PERSON] спростовується як показами свідків: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також зібраними і дослідженими матеріалами справи. Так, згідно журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Бердичівського МВ УМВС України - [PERSON], та [PERSON] звернулися до міськвідділу - 21.01.2014 року(а.с.178, 179). Даний факт також підтверджується протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.01.2014 року, яка була оглянута та дослідженна в судовому засіданні, а також поясненнями свідка [PERSON]. Крім того судом встановлено, що [PERSON] відчужив автомобіль 24.012014 року, тобто на третій день після того, як зустрівся з позивачем. Ця обставина в сукупності із вищезазначеними доказами свідчить, на думку суду, про те, що відповідач на момент укладання договору купівлі - продажу знав про скасування довіреності, і намагався перереєструвати даний автомобіль на іншу особу, яка є його родичем, даний факт підтвердив в судовому засіданні сам [PERSON]. Крім того, як було встановлено із документів, наданих Бердичівським центром надання послуг, пов"язаних з використанням транспортних засобів УДАІ в Житомирській області, договір - продажу автомобіля був укладений [PERSON] не на підставі виданої йому довіреності, а на підставі нотаріально посвідченої копії довіреності. А тому суд вважає, що ці обставини в сукупності з іншими доказами вказують на те, що відповідач [PERSON] на момент укладання договору купівлі - продажу спірного автомобіля знав про скасування цієї довіреності, і не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладання правочину щодо відчуження автомобіля, а тому даний договір є недійсним, і позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Також на підставі вищевикладених доводів підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо зобовязання [PERSON] повернути [PERSON] автомобіль ВАЗ 2109, 1989 року випуску, шасі (кузов, рама) № ХТА 210900К0510318, реєстраційний № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію (техпаспорт) даного транспортного засобу та ключі від нього. Судом також вважає, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір, оскільки його понесення підтверджено документально( а.с.2).

Outcome: approved