Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

06.12.2018 р. позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з лютого 2004 року, який було розірвано у квітні 2009 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, та ухиляється від виконання покладеного на нього обов"язку щодо утримання дитини. 14.01.2019 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.02.2019 року на адресу Дарницького районного суду м. Києві від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому він заявлені позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки він не має постійного місця роботи, має мінливий нерегулярний дохід, у нього на утримання перебуває дитина від іншого шлюбу, а також потребують матеріальної допомоги його батьки похилого віку. Зазначив, що не знімає свого обов'язку щодо матеріальної допомоги неповнолітній донці [PERSON], і тому погоджується на судове рішення яким з нього б стягувались аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. Позивач у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, направив до суду лише відзив на позовну заяву. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів без здійснення фіксування судового засідання технічним засобом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2004 року по 07 квітня 2009 року (а. с. 3, 4). У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. (а. с. 5). 27.11.2018 року [PERSON], 2004 р.н., змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища (а. с. 2). Як зазначила позивач, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків та не надає кошти на утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, та не заперечувалося відповідачем у поданому до суду відзиві, неповнолітня дитина [PERSON], 2004 р.н. проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], відповідач коштів на утримання дитини [PERSON] не надає. Доказів, які б підтверджували те, що відповідач не отримує доходу суду не надано, так само як і не надано доказів того, що він одружений та перебуває на утриманні своєї дружини. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Суд також вважає, що визначений розмір аліментів у зазначеному розмірі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved