Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з даним позовом і в його обґрунтування зазначив, що він є єдиним власником житлової квартири [ADDRESS] (колишня назва вулиці - друге відділення радгоспу імені Мічуріна, та колишня назва вулиці Федоряки) в м. Лохвиця Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.09.1999 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач не є співвласником даного житла, не є членом сім"ї позивача чи родичем, а є сторонньою особою, яка проживає у квартирі та зареєстрована з 25.12.1985 року. До отримання позивачем правовстановлюючого документа відповідач мешкала та була прописана у вказаній квартирі на законних підставах, як член сім"ї колишнього власника житла, батька позивача - [PERSON], який помер 07 березня 1999 року. На даний час добровільно звільнити квартиру [PERSON] відмовляється, тому [PERSON] просить суд усунути перешкоди щодо його вільного користування житлом шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] (колишня вулиця - друге відділення радгоспу імені Мічуріна, потім була назва вулиці Федоряки) зі зняттям її з реєстраційного обліку та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд усунути перешкоди щодо вільного користування позивачем житлом шляхом виселення відповідача - [PERSON] з квартири [ADDRESS] (колишня назва вулиці - друге відділення радгоспу імені Мічуріна та колишня назва вулиці Федоряки) зі зняттям її з реєстраційного обліку та стягнути з відповідача судові витрати. Вважають , що рішення Лохвицького районного суду від 23.10.2000 року прийнято неправомірно, відповідач не має правових підстав для проживання в квартирі, а позивач є власником спірного майна на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, надали копію рішення Лохвицького районного суду від 23.10.2000 року згідно якого за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON] визнано право власності на квартиру, розташовану в м. Лохвиця, ІІ-е відділення радгоспу Мічуріна, буд . 3 , кв. 4, в рівних долях. Ухвалою Полтавського обласного суду рішення залишено без змін і на даний час рішення чинне. В позові просять відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, суд прийшов до наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р. кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS] (колишня вулиця - друге відділення радгоспу імені Мічуріна, потім була назва вулиці Федоряки) в м. Лохвиця Полтавської області, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.1999 року. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як пояснив позивач, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) не є співвласником даного житла, не є членом його сім"ї, але проживає у квартирі та зареєстрована з 25.12.1985 року, в підтвердження надав копію Домової книги. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Також відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цьогоЗакону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов"язкової реєстрації таких прав. Судом встановлено, що рішенням Лохвицького районного суду від 23.10.2000 року в позові [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору найму житлового приміщення відмовлено. Позов [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину задоволено частково. Визнано свідоцтво про право власності на житло від 30.08.1994 року, виданого на ім"я [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину виданого на ім"я [PERSON] частково недійсними. Визнано право власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру, розташовану в м. Лохвиця, ІІ-е відділення радгоспу Мічуріна, буд . 3 , кв. 4, в рівних долях. В іншій частині позову [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Ухвалою Полтавського обласного суду від 15.03.2001 року касаційну скаргу [PERSON] на рішення Лохвицького районного суду від 23.10.2000 року залишено без задоволення. Рішення Лохвицького районного суду від 23.10.2000 року залишено без змін. На підставі заяви [PERSON] від 15.05.2018 року сформовано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на даний час не зареєстровано. Враховуючи викладене, оскільки на підставі рішення Лохвицького районного суду від 23.10.2000 року за [PERSON], [PERSON] та відповідачем в даній справі [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON] визнано право власності на квартиру, розташовану в м. Лохвиця, ІІ-е відділення радгоспу Мічуріна, буд . 3 , кв. 4, в рівних долях, тобто [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] (колишня вулиця - друге відділення радгоспу імені Мічуріна та колишня назва вулиці Федоряки), суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власним житловим приміщенням шляхом виселення зі зняттям з реєстраційного обліку.

Outcome: dismissed