Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи позов тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 28.04.2009 року по цивільній справі №2-256/2009 було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі по 200,00 грн. щомісячно, однак виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів позивач [PERSON] до виконавчої служби не подавала. Неповнолітня донька [PERSON] є студенткою ІІ курсу Вінницького відділення Ірпінського державного коледжу економіки та права, навчається на контрактній основі. Позивачка не працює, так як доглядає за хворою жінкою літнього віку. Крім того, вона власного житла не має, з донькою винаймає квартиру для проживання. Відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, однак є працездатним та отримує достатній дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1500,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити повністю. 24.04.2018 року надала відповідь на відзив (а.с. 84). Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 03.04.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 61-65). Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що з 16.12.2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано між ними, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.07.2003 року (а.с. 5, 7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записано відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №125512 (а.с. 6). Неповнолітня донька [PERSON] зареєстрована разом з матірю [PERSON] за адресою: м. Вінниця, вул. С.Тимошенка, 52 (а.с. 20-22). Дитина [PERSON] є студенткою ІІ курсу Вінницького відділення Ірпінського державного коледжу економіки та права, на денній формі навчання, на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що стверджується довідкою №15/18 від 28.02.2018 року (а.с. 23). Позивачем надані суду квитанції від 01.10.2017 року та 18.01.2018 року, відповідно до яких сплачено за навчання дитини [PERSON] у розмірі 5900,00 грн. та 6100,00 грн. (а.с. 24-25). Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо позивача [PERSON] інформація в реєстрі застрахованих осіб ДРЗДСС за період з 01.01.2017 року по 31.01.2018 року відсутня (а.с. 11-12). Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 28.04.2009 року по цивільній справі №2-256/2009 змінено розмір присуджених аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 200,00 грн. щомісячно, починаючи зі вступу рішення в законну силу і до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист (а.с. 16). В судовому засіданні позивач повідомила, що даний виконавчий лист до примусового виконання до виконавчої служби вона не предявляла. Платник аліментів - відповідач [PERSON] має на утриманні ще одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 68). Згідно відомостей копії трудової книжки відповідача [PERSON] встановлено, що останній звільнився з роботи в ТОВ "Фірма Класік" 31.12.2014 року за угодою сторін згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 69-72). Вказане свідчить про відсутність у відповідача регулярного і стабільного доходу. Також судом встановлено, що відповідач хворіє (варикозна хвороба лівої нижньої кінцівки, що підтверджується наданими суду медичними документами (а.с. 73-76). За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року №2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2018 рік". Відповідно прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років на період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року складає 1860,00 грн. Аналізуючи вказані вище норми права та встановлені в судовому фактичні обставини справи, а саме вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти (станом на день розгляду справи дитина має повних 17 років), матеріальне становище позивачки, яка на даний час не працює, суд вважає, що позивачка при розмірі аліментів в сумі 200,00 грн. щомісячно, не може забезпечити необхідне утримання 17-річної доньки, її фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо збільшення розміру аліментів, враховує те, що відповідач [PERSON] має захворювання, проте є працездатною особою, що хоча відповідач і має на своєму утриманні ще одну дитину, проте молодша донька проживає разом із відповідачем і старша донька відповідача має право на належний рівень матеріального забезпечення з боку батька так само як і його молодша донька. Тому зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні 17-річної доньки, взаємний обовязок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн. від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, з дня набрання даним рішенням суду законної сили до повноліття дитини, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково. Разом з тим, надані суду позивачем [PERSON] виписний епікриз №3650, №44, виписку з медичної картки ЦПМСД №1 щодо громадянки [PERSON], чеки щодо значних витрат на лікування та утримання позивачкою громадянки [PERSON], акти (а.с.13-15, 17-19, 26-47) на думку суду не можуть бути враховані як доказ незадовільного матеріального становища позивачки, оскільки лікування та утримання позивачкою громадянки [PERSON] здійснюється нею добровільно або відповідно до цивільно-правового договору, однак не є обов"язком позивачки здійснювати такий догляд за [PERSON] відповідно до вимог закону (громадянка [PERSON] не є матір"ю позивачки чи іншою її близькою родичкою і доказів в спростування вказаного не надано). Судом враховані всі обставини, визначені ст. 182 СК України, а також враховано сімейний і матеріальний стан платника аліментів і дитини. Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial