Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 07.09.1991 року у Палаці укладення шлюбів «Дарницький» м. Києва, актовий запис № 2005, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 25% від розміру заробітку (доходу) відповідача. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем спільно проживала по січень 2014 року, в шлюбі народила двох дітей: [PERSON], [INFO], який на даний час повнолітній, та [PERSON], [INFO], який навчається у загальноосвітній середній школі. Діти постійно проживають з нею на її утриманні. Спільне проживання з відповідачем не склалося, оскільки [PERSON] зловживає алкогольними напоями, для досягнення згоди по будь-яким спірним питанням життя в сім»ї виникають конфліктні ситуації для розв»язання яких жодна із сторін конфлікту не намагається поступитися особистими інтересами, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, таким як материнство, турбота про сім»ю та інтересам дітей, а саме право на належне батьківське виховання. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2014 року, спільне господарство не ведеться, подальше збереження сім»ї є неможливим. Відповідач ніяких фізичних чи загострених психічних вад не має, позашлюбних дітей не виховує, батьків не утримує, на даний час проживає окремо, коштів на утримання неповнолітньої дитини не виділяє. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та обставини, викладені у ньому, проти надання судом строку для примирення категорично заперечувала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв"язку з чим суд, з урахуванням думки позивачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 1991 року, про що Палацом укладення шлюбів «Дарницький» м. Києва зроблений відповідний актовий запис за № 2005. Від шлюбу мають двох дітей, з яких неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони подружніх стосунків не підтримують, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, сім"я існує формально, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, а тому зберегти сім"ю не надається можливим, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, оскільки існування сім»ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, Як пояснила в судовому засіданні позивачка, неповнолітній син [PERSON] мешкає з нею, відповідач працездатний, на його утриманні будь-які інші неповнолітні та непрацездатні особи не перебувають, коштів на забезпечення необхідним для дитини не надає. Отже, беручи до уваги, що неповнолітній син сторін по справі проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач інших утриманців не має, за станом здоров»я працездатний, матеріально дитину не забезпечує, тому суд вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення позову про стягнення на користь позивачки з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, починаючи з дня подачі позову - з 18.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір на користь позивачки в сумі 243 грн. 60 коп. та на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов"язковому негайному виконанню.

Outcome: approved