Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (надалі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON]Є про стягнення кредитної заборгованості в сумі 44537,97 грн. та стягнення судових витрат по справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги банк вказував, що 17 жовтня 2011 року [PERSON] підписала заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - умови). Тарифи банку, що розміщені в мережі інтернет з заявою складають договір банківського обслуговування без номера від 17.10.2011 року. Відповідач взяв на себе зобов"язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № 26005053202434 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв"язку банку та клієнта. Свої зобов"язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 24000 грн. Відповідач порушив умови договору, та станом на 25.03.2015 року має заборгованість 44537,97 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 22282, 20 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 11958,11 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов"язань в сумі 8091,72 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 2205,94 грн.. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася двічі, про причини своєї неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення-невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 17.10.2011 року між банком та [PERSON]. О.Є. була підписана заява про відкриття поточного рахунку. Згідно цієї заяви [PERSON]Є приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг". Відповідно до цих умов відповідачка на поточний рахунок отримує кредитний ліміт на поповненян оборотних коштів і здійснення поточних платежів в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомив клієнта письмово. Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов"язання відповідача повернути кредит, сплатити відсотки та винагороди. Банк надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 24000 грн., що підтверджується довідкою Банка. Відповідачка порушила умови договору передбаченого Умовами та допустила станом на 25.03.2015 року заборгованість відповідно до розрахунку банку в сумі 44537,97 грн., яка складається: заборгованість по кредиту 22282,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11998,11 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов"язання за договором - 8091,72 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2205,94 грн.. Відповідно до п.п 3.2.1.5.1. Умовпри порушенні відповідачем будь-якого із зобов"язань, передбачених пунктами 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3 термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбачених п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 відповідач виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Відповідно до пункта 3.2.1.5.4 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушеня зобов"язань, передбаченої п.п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2 і 3.2.1.5.3 здійснюється протягом 3 років з дня коли відповідне зобов"язання мало бути виконане відповідачам. Викладене свідчить, що відповідачка порушила права позивача в зв"язку з невиконанням прийнятого на себе зобов"язання, тому його права підлягають поновленню шляхом задоволення позовних вимог. [PERSON] отримала кредит, як фізична особа-підприємець. На даний час остання виключкна з реєстру суб"єктів підприємницької діяльності. Однак її зобов"язання за укладеним договором не припиняються, а залишаются за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов"язаннями, пов"язаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 04.12.2013 року у справі за № 6-125 цс-13. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved