Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилася дочка[PERSON] . Однак, спільне життя із відповідачем не склалося, тому шлюб між сторонами розірвано. З того часу, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Спільна від подружжя дитина проживає із позивачем, а відповідач, як батько дитини, зобов"язаний також надавати матеріальну допомогу на їх утримання. На утримання дитини потрібно не менше 6000 грн., внаслідок того, що позивач змушена щомісячно витрачати кошти на ліки для дитини, дитячий садок, одяг продукти харчування, іграшки, тощо. Позивачу достовірно відомо, що відповідач офіційно ніде не працює, однак має доходи у розмірі 16000-20000 грн. щомісячно, так як являється засновником ТОВ "КС Сертифікат Україна". З огляду на викладені обставини, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної від шлюбу дитини у розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно, з моменту пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 16 лютого 2017 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. 20 липня 2018 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. 19 грудня 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області заява відповідача задоволена. Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року скасовано. Призначено розгляд справи. 05 грудня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області за клопотанням відповідача [PERSON] призначена судово-медична генетична експертиза для встановлення чи є [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задоволити. Відповідач у судових засіданнях заперечував проти задоволення позову, оскільки він є інвалідом третьої групи, в нього є сумніви, що він є батьком вказаної дитини. У судові засідання призначені на 09 липня 2020 року, 07 вересня 2020 року, 19 жовтня 2020 року, не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. До суду подавав неодноразово заяви в яких просив відкласти розгляд справи посилаючись на запровадженні в України карантину, та у зв`язку із запобіганням поширенню на території України короновірусу СОVID-19, та уникнути загрози короно вірусу. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1, 5, 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що із 07 березня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого 31 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області. Батьком у свідоцтві про її народження записаний [PERSON] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається із матеріалів справи, із [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] - [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 22 квітня 2013 року і до досягнення ним повноліття. 05 грудня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області за клопотанням відповідача [PERSON] призначена судово-медична генетична експертиза для встановлення чи є [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] . У листі від 25 квітня 2020 року Медичко-генетичногоцентру "Мама-Папа" зазначено, що у призначений день та час до установи з"явились [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] також з"явився 26.02.2020 року, але не в призначений час. Відмовився від здачі біозразків і виконання ухвали суду в частині оплати за проведення експертизи, мотивуючи тим, що збирається у відрядження. Йому було повідомлено, що процедура відбору зразків разом із ідентифікацієюі оформленням всіх необхідних документів займає 30 хв. Однак він відмовився і написав заяву з проханням перенесення процедури після 20 квітня 2020 року. 24 квітня 2020 року представник установи зателефонував [PERSON] і запросив на здачу біологічних зразків і запропонували оплатити вартість експертизи, однак він відмовився мотивуючи тим, що знаходиться за кордоном. У зв`язку з наведеним ухвала суду була залишена без виконання. Відповідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Зважаючи на вищенаведені обставини та на вказані норми суд, визнає факт, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі а при визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст. 367 СК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. На обґрунтування позовної вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 3000 грн., позивачем не надано належних доказів необхідності стягнення та можливості відповідачем виплачувати аліменти саме у такому розмірі. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial