Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

ПАТ "[PERSON] Ворота" звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідачів про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 39/07-А від 12.03.2007 року у розмірі 40 155,07 грн., посилаючись на те, що між банком та [PERSON] 12.03.2007 року було укладено договір № 39/07-А про надання споживчого кредиту, за умовами якого Банк зобов"язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 12091,00 дол. США, а позичальник зобов"язується на умовах передбачених договором, повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов"язань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту, але у будь-якому випадку в термін не пізніше 09.03.2012 року та сплати процентів за користування ним за ставкою 10,5 % річних. Позивач виконав свої зобов"язання за кредтиним договором, надавши позичальнику визначену договором суму грошових коштів. Натомість позичальником порушені умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів в строки, передбачені кредитним договором. Станом на 11.08.2015 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 40 155,07 грн., з них: сума простроченої заборгованості за кредитом - 608,22 дол. США (гривневий еквівалент - 12 932,55 грн.); сума простроченої заборгованості за відсотками - 318,53 дол. США (гривневий еквівалент - 6 772,89 грн.); сума простроченої заборгованості за комісійною винагородою - 10 768,72 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за кредитом - 7 003,80 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за відсотками - 510,31 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за комісійною винагородою - 2 166,80 грн. В забезпечення виконання всіх зобов"язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] 12.03.2007 року було укладено договір поруки № 39/П-А-06, відповідно до умов якого поручитель зобов"язується відповідати перед банком у поному обсязі за невиконання [PERSON] своїх зобов"язань за кредитним договором. Під час розгляду справи в суді позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 090,62 грн., з яких проценти - 202,50 дол. США (гривневий еквівалент - 4 305,75 грн.); комісійна винагорода - 7 896,72 грн. та пеня за період з 19.06.2013 року по 13.03.2015 року - 7 915,15 грн., оскільки рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2014 року у справі № 753/11535/13-ц стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 19.06.2013 року у розмірі 10 506,89 грн. Зазначене рішення звернено до виконання 09.01.2015 року до ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва, проте рішення суду не виконане, тому за період з 19.06.2013 року виникла заборгованість у розмірі 20 090,62 грн., яку і просить стягнути з відповідача. Представник позивача до суду не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідачів у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У поданих 22.10.2015 року письмових запереченнях вказував про те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, вказував на наявність судового рішення щодо вирішення частини позовних вимог, які заявляються до стягнення позивачем, а тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, між банком та [PERSON] 12.03.2007 року було укладено договір № 39/07-А про надання споживчого кредиту, за умовами якого Банк зобов"язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 12091,00 дол. США, а позичальник зобов"язується на умовах передбачених договором, повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов"язань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту, але у будь-якому випадку в термін не пізніше 09.03.2012 року та сплати процентів за користування ним за ставкою 10,5 % річних (а. с. 6 - 9). Крім того, сторони погодилися, що позичальника зобов"язується сплачувати щомісячну комісію за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,2% від суми наданого кредиту за курсом НБУ на дату нарахування, про що зазначено в п. 1.1 кредитного договору. У випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п. 1.1 договору, та/або строків сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки на рахунок № 6397 993300 3602 (п.п. 4.1.3 договору). В забезпечення виконання всіх зобов"язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] 12.03.2007 року було укладено договір поруки № 39/П-А-06, відповідно до умов якого поручитель зобов"язується відповідати перед банком у поному обсязі за невиконання [PERSON] своїх зобов"язань за кредитним договором (а. с. 10 - 11). Судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором позивач виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти в повному обсязі, що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи в суді. Однак відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, не сплативши проценти за користування кредитними коштами, не повернувши чергові суми отриманого кредиту та не погасивши всю суму кредиту, в резульаті чого рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2014 року у справі № 753/11535/13-ц стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 19.06.2013 року у розмірі 10 506,89 грн. В задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] - відмовлено. 12.01.2015 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 753/1535/13 виданого 17.12.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 10 506,89 грн., що підвтерджується копією постанови ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві. 15.06.2015 року виконавчий документ № 753/1535/13 виданий 17.12.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 10 506,89 грн. повернуто стягувачу у зв"язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернено стягнення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, тому суд вважає доведеним той факт, що відповідачем [PERSON] порушені умови кредитного договору. Як встановлено умовами кредитного договору, строк кредитного договору сторонами визначено до 09.03.2012 року, тобто на час розгляду справи строк дії кредитного договору закінчився, а оскільки нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору законом не передбачено, тому суд вважає у задоволенні позовних вимог щодо нарахування відсотків у розмірі 4 305,75 грн. та комісійної винагороди у розмірі 7 869,72 грн. відмовити. Разом з тим, враховуючи правову позивцію Верховного суду України, викладену у постанові від 23.09.2015 року, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін , не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов"язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору, тобто вимоги позивача щодо стягнення пені є цілком законними. Разом з тим, суд вважає необхідним застосування спеціальної позовної давністі тривалістю в один рік, яка передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, тобто задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення пені за рік виходячи з наданого позивачем розрахунку у сумі 1 242,28 грн. Посилання представника відповідача на сплив позовної давності, суд вважає частково необгрунтованими, оскільки позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення процентів та комісійної винагороди за період з 19.06.2013 року по 10.03.2015 року, тобто у межах загального строку позовної давності. Щодо позовної вимоги про стягнення пені за вказаний перід, то суд погоджується з представником відповідача про необхідність застосування спеціальної позовної давності. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: partial