Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що на підставі ордеру від 20.11.1964 року, виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих її матері було видано в користування кв. [ADDRESS], на сім" ю у складі чотирьох осіб - її, чоловіка і двох дочок. 20.08.1988 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. 29.04.1996 року у зв"язку зі смертю матері позивачки, договір найму був заключений з нею. На даний час в квартирі прожиавє позивачка, відповідач та їх діти. у січні 2000 року шлюб між ними було розірвано, однак відповідач продовжує проживати у спірній квартирі, систематично зловживає спиртними напоями, ніде не працює, вчиняє сварки із рідними, в оплаті комунальних рахунків участі не приймає, систематично псує майно і квартиру, не працює з 2008 року. 03.06.2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 03.06.2019 судом направлено запити щодо доступу до персональних даних, на підставі ст. 187 ЦПК України, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) Відповідача. Згідно довідки суду з реєстру територіальної громади м.Києва [PERSON] не значиться зареєстрованим. 04.06.2018 року ухвалою судді відкрито провадження усправі. У судове засідання позивачка та її представник не з"явились, просили розглянути справу у їх відсутність. Відповідач у судове засідання не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями, які направлені на адресу суду із відміткою про вручення судової повістки відповідачу. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Крім того, 24.12.2018 року судом розмішене повідомлення на офіційному сайті судової влади України. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру від 20.11.1964 року, виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих її матері було видано в користування кв. [ADDRESS], на сім" ю у складі чотирьох осіб - її, чоловіка і двох дочок (а.с.11). 20.08.1988 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем (а.с.12). 29.04.1996 року у зв"язку зі смертю матері позивачки, договір найму був заключений з нею (а.с13). 11.01.2000 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.21). Судом встановлено, що згідно довідки Форми № 3, виданої 02.09.2015 року КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м .Києва" в кв.[ADDRESS] зареєстровані позивачка, відповідач та двоє їх дітей (а.с.14). Відповідно до відповіді Святошинського УП ГУНП у м.Києві від 16.05.2019 року з 2014 року було зареєстровано 40 фактів викликів нарядку поліції за адресою спірної квартири (а.с.45-46). За положеннями ч.ч. 1-2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно із ст. 99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім`ї, а також тимчасові жильці зобов`язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно із ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Частиною 1 ст. 109 ЖК України визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до ч. 2,3, ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні відповідачем не надано доказів на підтвердження його права проживання у квартирі [ADDRESS] та не спростовано доводи позивачки, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги. А відтак, оцінючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивакою за подання позову до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 802 грн. 80 коп.

Outcome: approved