Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Служба у справах дітей Сахновщинської РДА Сахновщинського району Харківської області звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], посилаючись на те, що мати не займається вихованням своєї дочки, належного догляду їй не приділяє. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Сахновщинської РДА Сахновщинського району Харківської області позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що питання про позбавлення її батьківських прав покладає на розгляд суду. Прокурор прокуратури Сахновщинського району Харківської області проти позовних вимог не заперечувала, зазначила, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним, оскільки вона не виконує батьківських обов"язків по вихованню своєї малолітньої дитини. Третя особа - представник Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників процесу, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], [INFO] є матір"ю малолітньої [PERSON], [INFO]. 30.06.2011 року вироком Сахновщинського районного суду Харківської області [PERSON] було засуджено до позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до розпорядження голови Сахновщинської РДА від 20.03.2012 року № 72 малолітня [PERSON] влаштована під опіку бабусі [PERSON], де і знаходиться по теперішній час. Відповідно до інформації служби у справах дітей Сахновщинської РДА 17.02.2015 року було проведено обстеження житлово-побутових умов сім»ї [PERSON] за адресою: с. Лигівка Сахновщинського району Харківської області. В ході обстеження встановлено, що за вказаною адресою проживає чотири чоловіка: мати - [PERSON], дочка - [PERSON], прабабуся [PERSON] - [PERSON], бабуся [PERSON] - [PERSON] Родина проживає у будинку, який належить [PERSON] Будинок відповідає вимогам безпеки та санітарії. В наявності є всі необхідні меблі. Малолітня [PERSON] знаходиться на утриманні своєї прабабусі [PERSON], забезпечена всім необхідним. Мати [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Вихованням доньки не займається, матеріально не утримує, часто залишає на тривалий час дитину з бабусею. Відповідно до інформації Сахновщинської ЦРЛ гр. [PERSON] від 09.08.2013 року повернулася з місць позбавлення волі, але до цього часу необхідних документів не надала. До своєї дитини не з»явилася, станом здоров»я дівчинки не цікавиться, моральної та матеріальної допомоги та підтримки не надає. Також з висновку служби у справах дітей Сахновщинської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 12.03.2015 року вбачається, що на даний час малолітня [PERSON] проживає разом з опікуном [PERSON], з моменту звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] до доньки не з"являлася, станом дитини не цікавилася, матеріально не підтримувала. [PERSON] власного житла не має, не працює, схильна до бродяжництва. У відповідності зі ст.150 СК України, батьки зобов»язані піклуватися про здоров"я дитини її фізичний та духовний розвиток. Частина 4 ст.155 СК України визначає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов"язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного кодексу України Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Положення ст. 165 СК України вказує, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Разом з тим, суд приймає до уваги роз'яснення, дані у п.п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", згідно яких позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У цьому випадку судом встановлено, що малолітня [PERSON] знаходиться під опікою своєї прабабусі та проживає разом з нею. [PERSON] не приймає ніякої участі у житті дитини, вихованням дочки не займається. За час перебування малолітньої [PERSON] під опікою мати до дитини не з»являлася, станом здоров»я не цікавилась, матеріально не підтримувала. Поведінка відповідачки є свідченням неналежного виконання нею своїх батьківських обов"язків щодо виховання та піклування малолітньою дочкою. З огляду на викладене вище, суд прийшов до переконання, що відповідачка не в змозі забезпечити повне і всебічне виховання малолітньої дитини . Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» і стягує з [PERSON], [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі викладеного та

Outcome: approved