Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.01. 2017 року звернулася до суду з позовом до ДП Видавництво і друкарня " Таврида" про стягнення грошових коштів поворотної фінансової допомоги в розмірі 958 900 гривень по договором поворотної фінансової допомоги. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що між сторонами за період з 08.09.2011 року по 17.05.2013 рік були укладені договори поворотної фінансової допомоги : 08.09.2011р. на суму 10 тис. грн., 02.12.2011р. на суми 37 тис. грн. та 1,5 тис. грн., 09.12.2011р. на суму 50 тис. грн., 23.05.2012р. на суму 86 тис. грн., 31.05.2012р. на суму 50тис. грн., 08.06.2012р. на суму 85 400 грн., 12.06.2012р. на суму 28 тис. грн., 10.07.2012р. на суму 5 тис. грн., 07.08.2012р. на суму 106 тис. грн., 07.09.2012р. на суму 70 тис. грн., 15.11.2012р. на суму 100 тис. грн., 28.11.2012р. на суму 150 тис. грн., 15.01.2013р. на суму 14 тис. грн., 25.01.2013р. на суму 10 тис. грн., 07.02.2013р. на суму 30 тис. грн., 27.02.2013р. на суму 120 тис. грн., 17.05.2013р. на суму 8 тис. грн. Відповідно до умов зазначених договорів, вона [PERSON] передає ДП Видавництво і друкарня " Таврида" грошові кошти в розмірі, встановленому договором, а позичальник зобов"язується повернути їх позикодавцю в розмірі та порядку, встановленому договором ( п. 1.1 і п. 4.1 договір поворотної фінансової допомоги), зобов"язалось повернути позикодавцю суму позики в повному обсязі не пізніше терміну встановленого договором.. Нею належним чином і в повному об"ємі були виконані умови зазначених Договорів поворотної фінансової допомоги, що підтверджуються квитанціями до прибуткового касового ордеру. В подальшому, враховуючи неможливість виконання позичальником зобов"язань, що виникли на підставі договорів поворотної фінансової допомоги, в частині своєчасного повернення їй суми заборгованості ( грошових коштів отриманих як фінансова допомога за вказаними договорами), з метою досудового вирішення питання по поверненню позичальником суми заборгованості позикодавцю, а також з метою уникнення негативних наслідків для фінансового стану позичальника пов"язаних з примусовим стягненням суми заборгованості, вони, як сторони правовідносин, дійшли взаємної згоди щодо строків повернення загальної суми заборгованості ( грошових коштів), що виникла на підставі невиконаних з боку позичальника договорів поворотної фінансової допомоги, в частині своєчасного повернення грошових коштів та уклали угоду від 21.08. 2013 року " Про надання відстрочки по поверненню суми заборгованості, що виникла на підставі договорів поворотної фінансової допомоги. Вищезазначена заборгованість підтверджується також актом звірки розрахунків, складним за період з 01.09.2011 року по 21.08. 2013 року належним чином підписаний двома сторонами даних правовідносин. Згідно з даним актом звірки розрахунків від 21.08. 2013 року, сума заборгованості ДП Видавництво і друкарня " Таврида" перед нею складає 958 900,00 гривень основного боргу. Також, підписанням вказаної угоди, сторони підтвердили без спірність вказаної суми заборгованості згідно п.1.2 угоди від 21.08. 2013 року. Але відповідачем до теперішнього часу, заборгованість не погашена та угода щодо відстрочки терміну повернення не виконана, що тягне за собою порушення відповідачем умов договорів поворотної фінансової допомоги, а відповідно невиконання взятих на себе зобов"язань. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON], який діє за довіреністю НАЕ 632651 від 04.11. 2014 року ( а.с.123-124) позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах. Відповідач ДП Видавництво і друкарня " Таврида", належним чином повідомлений через друковані ЗМІ газету "Урядовий кур"єр" № 133 від 20.07. 2017 року , стор. 11 ( а.с. 128-129) у судове засідання не прибув, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв через канцелярію суду не направив, а тому з урахуванням згоди позивача та її представника , вважає за можливе розглянути справу у відповідності до вимог ст. ст. 224-225 ЦПК України у заочному режимі, оскільки відповідач на даний час знаходиться на окупованій території в АР Крим м. Сімферополь, вул. Генерала Васил"єва,44 ( ЄДРПОУ 05905680). Зі змісту ст. 74 ЦПК України, слідує, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, вивчивши письмові заперечення та письмові додатки до них, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що між між сторонами [PERSON] та ДП Видавництво і друкарня " Таврида" за період з 08.09.2011 року по 17.05.2013 рік були укладені договори поворотної фінансової допомоги : 08.09.2011р. на суму 10 тис. грн., 02.12.2011р. на суми 37 тис. грн. та 1,5 тис. грн., 09.12.2011р. на суму 50 тис. грн., 23.05.2012р. на суму 86 тис. грн., 31.05.2012р. на суму 50тис. грн., 08.06.2012р. на суму 85 400 грн., 12.06.2012р. на суму 28 тис. грн., 10.07.2012р. на суму 5 тис. грн., 07.08.2012р. на суму 106 тис. грн., 07.09.2012р. на суму 70 тис. грн., 15.11.2012р. на суму 100 тис. грн., 28.11.2012р. на суму 150 тис. грн., 15.01.2013р. на суму 14 тис. грн., 25.01.2013р. на суму 10 тис. грн., 07.02.2013р. на суму 30 тис. грн., 27.02.2013р. на суму 120 тис. грн., 17.05.2013р. на суму 8 тис. грн., а також та уклали угоду від 21.08. 2013 року " Про надання відстрочки по поверненню суми заборгованості, що виникла на підставі договорів поворотної фінансової допомоги. В силу вимог ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з п.14.1.257 ст.14 Податкового Кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення. Поворотній фінансовій допомозі у Цивільному кодексі України відповідає договір позики, особливості укладання якого врегульованістаттями 1046 - 1053 ЦК України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відтак, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частинами 1, 2 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Пунктом 2 ч.1 ст.208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Перерахунок коштів на рахунок юридичної особи не може вважатися договором позики оскільки не містить обов'язку сторони повернути зазначені кошти. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. У даній справі, позивачем було перераховано грошові кошти на рахунок ДП Видавництво і друкарня " Таврида" , згідно квитанціям до прибуткового касового ордеру ( а.с.14- 23) , проте незалежно від призначення платежу за яким перераховувались вказані кошти правова природа відносин між [PERSON] та ДП Видавництво і друкарня " Таврида" не є позикою в розумінні ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1049 ч.1 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 203 ч.1 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до вимог ч.4 ст. 67 ГК України, Державні підприємства, у тому числі господарські товариства (крім банків), у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв), здійснюють залучення внутрішніх довгострокових (більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик), надають гарантії або є поручителями за такими зобов'язаннями за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, здійснюють залучення внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик), надають гарантії або є поручителями за такими зобов'язаннями - за погодженням з органом виконавчої влади, який здійснює функції управління державною власністю. Порядок таких погоджень встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 2011 року №809 «Про затвердження Порядку залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями", Залучення підприємством кредиту (позики), надання гарантій або поруки за таким зобов'язанням погоджується: Мінфіном - щодо внутрішніх довгострокових (більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик); органом виконавчої влади, який здійснює функції управління державною власністю , щодо внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик) . Як встановлено судом та не спростовувалось позивачкою та її представником відповідач ДП Видавництво і друкарня " Таврида" є підприємством державної фоми власності ( а.с. 52-56), а на момент укладання вищезазначених договорів , позивачка [PERSON] працювала в ДП Видавництво і друкарня " Таврида" на посаді заступника директора а її представник [PERSON] на посаді директора Таким чином , органом, який здійснює управлінські функції управління державною власністю ДП Видавництво і друкарня " Таврида" являвся Державний комітет телебачення та радіомовлення України, згода якого , в силу діючого законодавства України, необхідно було отримати відповідачем для укладення договорівповоротної фінансової допомоги Проте, такого погодження директором ДП Видавництво і друкарня " Таврида" [PERSON] отримано не було, вказаний факт не спростовував представник позивачки В зв"язку з чим, суд приходить до висновку , що вище перераховані Договори були укладені сторонами в порушення вищезазначених норм діючого законодавства: Господарського кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 2011 року №809. Водночас в розумінні ст. 57-59 ЦПК України не знайшли свого підтвердження переконливими належними та допустимими доказами доводи позивача про перерахування таких коштів як поворотної фінансової допомоги саме на виконання спірних договорів як правової підстави, оскільки в самих договорах не зазначені підстави для надання такої фінансової допомоги. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, не доплачений судовий збір позивачкою у розмірі 5 640 ( п"ять тисяч шістсот сорок) гривень підлягає стягненню на користь держави.

Outcome: approved