Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

17.02.2015р. [PERSON] звернулась до ДП Ілліч-Агро Умань ВАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча ( на даний час назву змінено на ДП Умань-Агро") з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що є власником земельних ділянок, розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які вона успадкувала після смерті своєї баби [PERSON], яка померла 06.01.2009р. Вказані земельні ділянки знаходяться в користуванні у відповідача відповідно до договору оренди землі, укладеного 10.11.2006р. від імені спадкодавця з ДП Ілліч-Агро Умань. Однак зазначений договір оренди [PERSON] не підписувала і не доручала іншій особі підписувати його, про що позивачці стало відомо в грудні 2014р. під час оформлення спадщини. Крім того до оспорюваного договору не додано плану або схеми земельних ділянок та кадастрових планів земельних ділянок, які передавались в оренду. З вказаних підстав позивачка просить суд визнати цей договір оренди землі недійсним, витребувати у відповідача та повернути їй земельні ділянки. 2 Ухвалою суду від 24.02.2015р. до участі в справі в якості співвідповідача було залучене ПСП "Агрофірма "Світанок" , до якого було приєднано СПП "Світанок Плюс", що утворилось шляхом виділу з ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (а.с.30-32, 33-34). Ухвалою суду від 16.03.2015р. до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено ВАТ "Уманьфермаш" (а.с.44, 56-57). В судовому засіданні представник позивачка позовні вимоги підтримав з вказаних в позовній заяві підстав, а саме : тому, що спадкодавець не підписувала оспорюваний договір оренди землі. Не заперечує, що спадкодавець в 2007-2008рр. отримувала орендну плату за користування її земельною ділянкою, однак , на його думку, вона вважала, що вказана орендна плата була виплачена іншим підприємством - ВАТ "Уманьфермаш", з яким дійсно в 2006 році [PERSON] уклала договір оренди землі і не розривала його до своєї смерті. Представник відповідача ПСП "Агрофірма "Світанок" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши , що спадкодавець [PERSON] підписувала спірний договір, та за свого життя отримувала орендну плату по ньому, що свідчить про схвалення нею вказаного договору. Крім того, відповідач вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності, оскільки про існування договору їй було відомо ще в 2006р., про що свідчить факт отримання орендної плати. Представник відповідача -ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат" в судове засідання не з'явився, будь-яких заяв, клопотань до суду не подав. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ст.ст.14, 16, 18, 19 Закону України Про оренду землі від 06.10.1998р. (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається у письмовій формі і набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов та державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону України Про оренду землі договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підстави визнання недійсним договору оренди землі, передбачені частиною 2 статті 15 Закону України Про оренду землі. Крім того, ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Тобто, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання вимоги, передбаченої ч.3 ст.203 ЦК України, щодо того, що волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що відповідно до Державних актів акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №730875 та серії ЯБ №730916 [PERSON] була власником земельних ділянок площею 3.0120 га та 0.4605 га, розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 3 10 листопада 2006 року між [PERSON] та Дочірнім підприємствам Ілліч-Агро УманьВАТМаріупольський металургійний комбінат імені Ілліча ( на даний час назва вказаного підприємства змінена на Дочірнє підприємство Умань-Агро") було укладено договір, відповідно до якого в оренду відповідачу передавались вищевказані належні позивачці земельні ділянки. На вказаному договорі є підписи сторін і він 18.01.2007р. був зареєстрований Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру у Державному реєстрі земель за № 040722160136. [PERSON] померла 06.01.2009р. і власником вищевказаних земельних ділянок на даний час відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 22.01.2015р. державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори, є [PERSON] - позивачка по справі. Як вбачається з пояснень позивачки, викладених в позовній заяві, а також з висновку експерта №1/601 від 26.08.2015р.\~ підпис на оспорюваному договорі оренди землі та акті приймання-передачі земельної ділянки виконаний не [PERSON], а іншою особою. Доказів того, що [PERSON] надавала повноваження іншій особі на підписання від її імені оспорюваного договору оренди землі відповідачі суду не надали. \~Оскільки \~непідписання орендодавцем договору оренди землі та \~не надання повноважень на його укладення й підписання іншій особі свідчить про відсутність у останнього \~волевиявлення на укладення цього договору, а сам договір за таких обставин, виходячи з положень передбачених ч.1 \~ст.215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч.3 \~ст.203 цього Кодексу. Наслідком \~визнання правочину недійсним є обов'язок кожної із сторін повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, що передбачено ч.2 ст.216 ЦК України. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги , визнаючи оспорюваний договір оренди землі недійсним та зобов'язуючи сторону вказаного договору - ДП "Ілліч-Агро "Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" повернути власнику, яким на даний час є позивачка, земельні ділянки, які були отримуні орендодарем по зазначеному договору. Посилання позивачки на відсутність істотних умов договору оренди землі як на ще одну з підстав визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним, суд вважає неправильним з врахуванням наступного. Істотні умови договору оренди землі\~ визначені статтею 15 Закону України Про оренду землі.\~ \~ Вказаною статтею ( в редакції, яка діяла на час укладення оспорюваного договору) було передбачено, що невід'ємною частиною договору оренди землі є, зокрема, план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду та кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Однак при цьому, з врахуванням положень ст.3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України щодо того, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, позивачка повинна була довести, що дійсно її права порушені внаслідок відсутності плану або схеми земельної ділянки та кадастрового плану земельної ділянки, наскільки істотно вони порушені вказаним та в чому полягає це порушення (правова позиція ВС України у справі №6-114цс14). Оскільки зазначеного позивачкою не здійснено, тому вказане не є підставою для визнання оспорюваного договору оренди недійсним. В п.7 постанови Пленуму ВС України від 06.11.2009р. № 9 " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними " роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. 4 А тому, з врахуванням того, що жодного доказу того, що [PERSON] надавала доручення іншій особі на вчинення оспорюваного правочину суду надано не було, суд вважає безпідставними посилання відповідача на норми ч.1 ст.241 ЦК України як на підставу відмови у задоволенні позову. Відповідачем також не надано доказів , які б спростовували твердження позивачки про те, що про порушення свого права вона дізналась лише в 2014 році під час оформлення спадщини [PERSON] А тому з вказаних підстав суд прийшов до висновку, що [PERSON] не порушено строк позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею по справі судовий збір та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.1, 2, 151).

Outcome: approved