Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до Пнівської сільської ради та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно. [PERSON] звернулась з позовом в суд до Пнівської сільської ради та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, який ухвалою суду від 07 липня 2014 року об'єднаний в одне провадження для сумісного розгляду з позовом [PERSON]. [PERSON], як третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору звернувся з позовом до суду до Пнівської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, який ухвалою суду від 04.02.2015 року прийнятий до сумісного розгляду із позовами [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], як третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору звернувся з позовом до суду до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Пнівської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, який ухвалою суду від 11.09.2015 року прийнятий до сумісного розгляду із позовами [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] пред'явлений позов підтримував, а позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] не визнав. При цьому він суду пояснив, що [INFO] померла мачуха [PERSON] [PERSON], яка заповіту на належне їй майно на випадок своєї смерті не залишила. Після смерті останньої відкрилася спадщина на її майно, яке складається з домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS], земельну ділянку, площею 0,1576 га., кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с.Пнів, ур.Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області та грошових вкладів в ТВБВ №10008/0118 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я [PERSON], компенсаційний рахунок [NUMBER] з залишком коштів на суму 4791 грн. 35 коп., та в ТВБВ № 10008/0119 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я [PERSON], компенсаційний рахунок [NUMBER] з залишком коштів на суму 1270 грн. 90 коп. [PERSON] звернувся 12 липня 2013 року в Надвірнянську районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON] однак постановою Державного нотаріуса від 12.07.2013 року йому відмовлено у видачі свідоцтва на вказану спадщину в зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів про родинний зв'язок з померлою. Після смерті батька [PERSON] позивач [PERSON] став проживати із мачухою [PERSON] в її домоволодінні разом з нею разом з нею однією сім"єю і вести спільне господарство. Просить постановити рішення, яким встановити що [PERSON] з осені 2007 року постійно проживав однією сім'єю з [PERSON] до її смерті, яка померла [INFO] в [ADDRESS] та визнати за позивачем право власності на належне їй майно в порядку спадкування четвертої черги за законом у відповідності до вимог ст.1264 ЦК України, а саме домоволодіння, земельну ділянку та грошові вклади, а в позові [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовити за їх безпідставністю. В судовому засіданні представник [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримав і суду пояснив, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області. Померла [PERSON] приходиться їй двоюрідною сестрою по лінії батьків, а саме її батько [PERSON] та батько померлої [PERSON] були рідними братами. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS], земельної ділянки, площею 0,1576 га. та грошових вкладів у філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк». Спадкоємців першої та другої черги у померлої немає, а заповіту на належне їй спадкове майно на випадок смерті вона також не залишила. В межах шестимісячного строку [PERSON] звернулася до Державного нотаріуса Надвірнянської районної державної нотаріальної контори [PERSON]. з метою подати заяву про прийняття спадщини та її оформлення. Однак ним їй було відмовлено в цьому по причині відсутності документів, які б стверджували родинні відносини між ними та свідоцтва про смерть спадкодавця. Також їй було роз'яснено, що для цієї мети їй необхідно звернутись в суд з заявою про встановлення родинних відносин, що нею і було зроблено 13.08.2013 року. Рішенням Надвірняського районного суду від 04.10.2013 року її заяву було задоволено і встановлено вказаний факт, але ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.11.2013 року дане рішення скасоване і провадження по справі закрито, оскільки існує спір про право на дану спадщину, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження. Оскільки не зберігся актовий запис про народження [PERSON], а в актових записах про нього та її батька по-різному записані прізвища, а саме в одних «[PERSON]», а в інших «[PERSON]», а також допущені помилки в написанні їх років народження, а тому просить в судовому порядку встановити вказаний факт родинних відносин, тобто що вона є двоюрідною сестрою померлої [PERSON] по лінії батьків, а її батько є рідним дядьком останньої. Позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не визнає так як вони не входять в будь-яку чергу спадкування за законом після смерті [PERSON] останні не проживали однією сім'єю з померлою, а лише інколи навідувалися до неї. [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] проживала одиноко. На протязі даного часу її догляд та допомогу у веденні домашнього господарства надавала соціальний працівник Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування. Крім того [PERSON] разом з дочкою також постійно допомагали їй поратися на городі та виконувати окремі хатні роботи. Вважає, що [PERSON] строк подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини пропустила з поважних причин, так як вона є особою перестарілого віку і фактично глухою, а Державний нотаріус роз'яснив їй, що без документів про родинні стосунки з померлою та свідоцтва про смерть [PERSON] прийняти від неї вказану заяву не може і рекомендував звернутися до суду, що вона і зробила. Просить постановити рішення, яким задоволити позов [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно померлої [PERSON] в порядку спадкування за правом представлення, оскільки її батько [PERSON] є рідним дядьком померлої [PERSON], але він помер до відкриття спадщини [INFO] Представник третьої особи, що пред'являє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пред'явлений позов підтримував і просив постановити рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] з померлою [PERSON] однією сім'єю протягом п'яти років до часу відкриття спадщини, хоча останній є громадянином Росії і більшість часу знаходився за межами держави. Враховуючи що [PERSON] також проживав з померлою [PERSON] однією сім'єю на протязі цього ж періоду, просить визнати за [PERSON] право власності в порядку четвертої черги спадкування по закону на половину спадкового домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS]. Позов [PERSON] визнає частково і не заперечує проти визнання за ним права власності на другу половину спадкового домоволодіння та інше майно померлої [PERSON] В позові [PERSON] та [PERSON] просить відмовити із-за безпідставності пред'явлених позовних вимог. Представник третьої особи, що пред'являє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пред'явлений позов підтримував і просив постановити рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] з померлою [PERSON] однією сім'єю протягом п'яти років до часу відкриття спадщини, хоча на протязі вже декількох років він знаходиться на заробітках за кордоном в Італії, однак надсилав померлій інколи посилки з продуктами харчування, а [PERSON] порівняно з іншими братами ставилася до нього найбільш приязно. Враховуючи що [PERSON] та [PERSON] також проживали з померлою [PERSON] однією сім'єю на протязі цього ж періоду, просить визнати за [PERSON] право власності в порядку четвертої черги спадкування за законом на 1/3 частину спадкового домоволодіння, яке знаходиться [ADDRESS]. Позов [PERSON] та [PERSON] визнає частково і не заперечує проти визнання за ними права власності за кожним на третину спадкового домоволодіння, а за [PERSON] і на інше майно померлої [PERSON] В позові [PERSON] просить відмовити із-за безпідставності пред'явлених позовних вимог. Представник Пнівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак за підписом Сільського голови поступили заяви, в яких він просить розглядати справу в його відсутність. У вирішенні питання про задоволення чи відхилення заявлених по справі позовів покладається на розсуд суду у відповідності до норм діючого законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України і які вони вважають для обґрунтування своїх позовних вимог і заперечення протилежних сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, та за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справ, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір і воно не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, який було укладено 17.11.1961 року у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області згідно запису акта про шлюб від цього ж числа, на спільні кошти подружжя в [ADDRESS] побудували житловий будинок та господарські будівлі і споруди, будівництво яких закінчили в 1970 році. Кожному з них у відповідності до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року належала половина домоволодіння. Після смерті [PERSON] [PERSON] вступила в оперативне управління належним спадковим майном померлого чоловіка і у встановленому законом порядку оформила спадщину на себе і стала власником всього домоволодіння. Вказаний факт стверджується свідоцтвом про право власності на вказане домоволодіння, виданого Державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори від 22 лютого 1983 року, зареєстрованого в реєстрі за № 581 та свідоцтвом про право на спадщину по закону виданого цим же нотаріусом від цього ж числа, зареєстрованого в реєстрі за № 583 (т.1, а.с.13-15). Від вказаного шлюбу дітей у них не було. 09.02.1985 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], про що у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу від цього ж числа було зроблено запис за № 6. Після одруження вона прийняла прізвище чоловіка «[PERSON]» (т.1, а.с.8). Після одруження [PERSON] перейшов проживати в належне [PERSON] домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] Як встановлено судом, останні постійно проживали в шлюбі в даному домоволодінні і будь-якого будівництва чи перебудови житлового будинку та господарських будівель і споруд не проводили, про що свідчить технічний паспорт, складений ОКП «Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації» від 11.10.2013 року, в якому рік побудови всіх без вийнятку будівель вказано «1970» (т.1, а.с.18-22). [PERSON] помер [INFO], про що виконавчим комітетом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 06 квітня 2007 року в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №26 (т.1, а.с.7). Після смерті останнього відкрилася спадщина на належні йому грошові вклади та приватизовану земельну ділянку площею 0,1576 га., кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою Івано-Франківська область Надвірнянський район с.Пнів урочище Білозорина (т.1, а.с.16-17). Вказану спадщину після смерті чоловіка прийняла у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Даний факт стверджується даними погосподарської книги, особовий рахунок [NUMBER] за 2007 рік, згідно якої тільки [PERSON] проживала і була зареєстрована у спірному домоволодінні (т.3, а.с.174). Більше ніхто із рідних, в тому числі позивач [PERSON] та треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] та [PERSON] будь-яких дій по прийняттю належного померлому [PERSON] майна у вигляді грошових вкладів та земельної ділянки не вчиняли і фактично даної спадщини не прийняли, про що самі не заперечують і в судовому засіданні по даній справі. А тому [PERSON] у відповідності до свідоцтва про право на спадщину законом, виданого ТВО Державного нотаріуса Надвірнянської районної державної нотаріальної від 15.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1892 оформила своє право на грошовий вклад у ВАТ КБ «Надра» з залишком 3961,60 грн. та грошові вклади на двох рахунках у філії Надвірнянського відділення «Ощадного банку» [NUMBER] з залишком на загальну суму 6063,55 грн. (т.1, а.с.23). Спадщину у вигляді земельної ділянки вона також прийняла, однак державний акт на себе в Надвірнянському відділі земельних ресурсів не переоформила. Згідно п.208 інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом МЮУ 03.03.04 р. за № 20/5 (яка діяла на час смерті [PERSON]) спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. [INFO] [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 02 квітня 2013 ркоу складено відповідний актовий запис № 27 (т.1, а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, а саме: домоволодіння, загальною інвентаризаційною вартістю 102137 гривень, що розташоване в [ADDRESS] і складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд 1970 року побудови, земельну ділянку, що розташована в с.Пнів, ур.Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області, загальною площею 0,1576 га., кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ринковою вартістю 48856 грн., яку померла прийняла однак державний акт на себе не переоформила після смерті [PERSON], а також грошові вклади в в ТВБВ №10008/0118 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я [PERSON], компенсаційний рахунок [NUMBER] з залишком коштів на суму 4791 грн. 35 коп., та в ТВБВ № 10008/0119 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я [PERSON], компенсаційний рахунок [NUMBER] з залишком коштів на суму 1270 грн. 90 коп., що стверджується повідомленням Надвірнянської філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України за № 34 від 26.01.2015 року (т.3, а.с.95). Що стосується грошового вкладу в ПАТ КБ «Надра» залишок по ньому був виплачений 17.07.2008 року померлій [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину, що стверджується повідомленням Івано-Франківського відділення ПАТ КБ «Надра» за №10 від 03.02.2015 року (т.3, а.с.109). В судовому засіданні також встановлено, що померла [PERSON]заповіту на належне їй майно на випадок своєї смерті не складала, про що свідчить довідка виконавчого комітету Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за № 02-25/598 від 09.07.2013 року (т.2, а.с.64), а також повідомлення завідуючої Надвірнянської районної державної нотаріальної контори за №01-16/993 від 08 червня 2015 року, з якої вбачається, що спадкові справи на спадкове майно померлої заведені на підставі заяв про прийняття спадщини за законом (т.3, а.с.162). А тому спадкування спадкового майна померлої [PERSON] може мати місце у відповідності до ст.1258 ЦК України тільки в порядку черговості спадкування за законом. В судовому засіданні також достовірно встановлено, що спадкоємці першої та другої черги за законом на вказане майно відсутні. Згідно ст.1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. На переконання суду рідним дядьком померлої [PERSON] є [PERSON], уродженець с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, який є батьком позивачки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні здобуто достатньо доказів, що [PERSON] та померла [PERSON] є двоюрідними сестрами між собою, а їхні батьки [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. [PERSON] народилася [INFO] в с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження від 14 квітня 1936 року зроблено відповідний запис за № 44. Її батьками згідно даного актового запису були [PERSON] та [PERSON] (т.3, а.с.6). Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що [PERSON]., яка народилася в с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, зареєструвала шлюб з [PERSON], 01.10.1958 року у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та змінила дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (т.3, а.с.7). У відповідності до архівної довідки від 06.09.2013 року за № С-42(Ц)(04-20) [PERSON] народився [INFO] в с.Пнів Надвірнянського повіту і охрещений 20 березня 1904 року у церкві с.Пнів Надвірнянського повіту, актовий запис № 52, греко-католицького віросповідання, батьками якого були [PERSON] та [PERSON], донька [PERSON] і [PERSON], уродженка [PERSON] (т.3, а.с.8). Згідно даних здобутих в судовому засіданні [PERSON] помер [INFO] про свідчить актовий запис № 54 складений 12.04.1937 року по с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, що стверджується повідомленням відділу ДРАЦС Надвірнянського управління юстиції за № /03.2-2-47 від 11.08.2015 року та витягом з актових записів (т.3, а.с.197-199). Згідно запису акта про шлюб за № 48 від 17.11.1961 року складеного виконавчим комітетом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області [PERSON] [INFO], уродженка с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області зареєструвала шлюб з [PERSON] і після одруження змінила прізвище на «[PERSON]» (т.3, а.с.10). Також не зберігся актовий запис про народження батька [PERSON] [PERSON], про що свідчить довідка Державного архіву Івано-Франківської області за № С-42(Ц)04-20 від 06.09.2013 року (т.2, а.с.140). [PERSON] народилася [INFO] в с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, що стверджується відновленим записом акта про народження за № 167 від 06.10.1961 року проведеним Надвірнянським районним бюро ЗАГС. Батьками її в даному актовому записі записані [PERSON] та [PERSON] (т.3, а.с.198). Згідно запису акту про смерть № 23 від 17 травня 1967 року, складеного виконавчим комітетом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, [PERSON] помер [INFO] (т.2, а.с.142). Про те, що [PERSON], який є батьком померлої [PERSON] та [PERSON], який є батьком позивачки [PERSON] є рідними братами, тобто останній є рідним дядьком померлої [PERSON] і який помер в 1936 році в с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області ствердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], показання яких послідовні і логічні і не викликають сумніву в їх правдивості. Також судом на підставі показань вищевказаних свідків встановлено, що після смерті [PERSON] в 1936 році через деякий час померла дружина [PERSON], [PERSON], а тому вони стали проживати як одна сім'я у с.Пнів по вул.Річки Надвірнянського району Івано-Франківської області в їхньому батьківському будинку. [PERSON] замінив позивачці [PERSON] батька, а мати останньої [PERSON] замінила померлій [PERSON] матір, про вказані обставини свідчать дані згідно записів в погосподарській книзі сільської ради за № 21 в період за 1958-1960 роки, що стверджується оглянутою в судовому засіданні вказаною погосподарською книгою (т.3, а.с. 168). Разом з тим у вказаних записах допущені неточності в написанні в написанні років народження окремих осіб та «по-батькові» позивачки [PERSON]. Згідно ч.4 ст.1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином на переконання суду [PERSON] в порядку спадкування за правом представлення має право на спадщину померлої [PERSON] оскільки її батько [PERSON] є рідним дядьком померлої і помер в 1937 році, тобто до відкриття спадщини після смерті останньої. Судом також достовірно встановлено, що позивачка [PERSON], 1936 року народження своєчасно на протязі шести місяців після смерті [PERSON], тобто у встановлений ст.1270 ЦК України звернулася до Державного нотаріуса Надвірнянської районної державної нотаріальної контори [PERSON]. з метою подати заяву про прийняття та оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно померлої [PERSON] Однак останній замість того щоб прийняти від [PERSON] заяву, рекомендував їй звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та померлою [PERSON] Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду ствердила, що протягом шести місяців після смерті [PERSON] вона разом з своєю матір'ю [PERSON] приходили до Державного нотаріуса [PERSON]. з метою подати заяву від останньої на прийняття спадщини померлої [PERSON] так як її мати є перестарілою жінкою і фактично глухою. Оскільки в матері були відсутні будь-які факти про родинні стосунки з померлою та свідоцтво про смерть останньої він порадив звернутися з заявою в суд про встановлення факту родинних відносин, при цьому не прийняв заяви про прийняття спадщини, пославшись на відсутність документів про родинні стосунки та смерть спадкодавця. Фактично дану обставину ствердив в судовому засіданні допитаний в якості свідка і сам Державний нотаріус [PERSON] В своїй письмовій відповіді на ім'я суду за № 01-16/652/ від 14.05.2014 року останній також ствердив, що до закінчення терміну для прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нього зверталася [PERSON], щодо прийняття вказаної спадщини, однак на її усне звернення останнім була надана консультація щодо необхідних документів для прийняття спадщини та подальшої видачі свідоцтва на спадщину (т.3, а.с.24), хоча згідно діючого законодавства будь-яких правовстановлюючих чи інших документів для подачі заяви про прийняття спадщини не потрібно і Державний нотаріус не вправі був їх вимагати. Відповідно до розділу 2 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» обов'язок заведення спадкової справи покладено на нотаріусів. Розділом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій зазначено, що «для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття. (п.3.2.). Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса (п.3.3, 3.4. розділу 3 Порядку). Європейський суд з прав людини з приводу помилок представників органів державної влади говорить наступне. Пунктом 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20.01.2012 р. у справі «Рисовський проти України» (Заява №29979/04) зазначено, що «Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Itali [GC]), заява № 33202/96, п.120, ECHR 2000-І, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v/ Turkey [GC]), заява № 48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ, «Megadat.com S.r.l. прти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п.74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п.37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v/ Turkey), п.128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Itali), п.119. Таким чином суд прийшов до висновку, що у випадку правильного і належного виконання своїх службових обов'язків Державним нотаріусом, [PERSON] своєчасно б подала письмову заяу про прийняття спадщини після смерті [PERSON], так як саме з такою метою вона особисто звернулась до нього. 13.08.2013 року, тобто в шестимісячний термін після смерті [PERSON], [PERSON] звернулась в Надвірнянский районний суд з заявою про встановлення факту родинних відносин і 04.10.2013 року по даній заяві було ухвалено судове рішення, яким встановлено, що вона та померла [PERSON] є двоюрідними сестрами по лінії батьків, що стверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами вказаної цивільної справи. Однак вказане судове рішення ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.11.2013 року було скасоване і провадження по справі закрито, оскільки існував спір про право на дане спадкове майно, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження. Враховуючи наведені обставини суд вважає, що [PERSON] своєчасно звернулась до державного нотаріуса з метою особисто подати заяву про прийняття спадщини померлої [PERSON], однак цього не зробила не з своєї вини, а з вини останнього. Тільки вже при знаходженні у провадженні суду даної справи і наявності в неї копії свідоцтва про смерть спадкодавця від неї була прийнята письмова заява Державним нотаріусом про прийняття спадщини померлої [PERSON] за № 1451 від 04.11.2014 року (т.4, а.с.51). Постановою завідувача Надвірнянської районної нотаріальної контори Шушкевич С.М. від 05.11.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину померлої [PERSON] і рекомендовано звернутись з позовом до суду для вирішення спірного питання (т.3, а.с.47). Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому при наявності вказаних підстав [PERSON], [PERSON], [PERSON] не можуть спадкувати майно померлої своєї мачухи [PERSON] оскільки [PERSON] на переконання суду є спадкоємцем третьої черги за правом представлення за законом на спадкування спадкового майна [PERSON] Однак в судовому засіданні не здобуто доказів, які б підтверджували що останні проживали із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Так, допитана в якості свідка [PERSON] суду ствердила що вона проживає в с.Пнів по сусідству з померлою [PERSON] і вже тривалий час працює соціальним працівником в Надвірнянському територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг). З липня місяця 2008 року до дня смерті [PERSON] вона надавала їй соціальну допомогу і фактично два рази в тиждень бувала у неї дома. Остання проживала за цей період одиноко і ні з ким не підтримувала близьких сімейних стосунків. Померла [PERSON] разом з нею повністю виконували хатню роботу, а тому не було потреби в допомозі сторонніх людей. Позивачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] навідувалися до неї вкрай рідко, як правило у вихідні дні з метою взяти в неї картоплю чи яблука. Про їх спільне проживання та піклування один про одного не могло бути й мови, так як [PERSON] неприязно ставилася до [PERSON] та [PERSON]. Дещо кращі стосунки в неї були з [PERSON], який останні роки проживає за кордоном в Італії і інколи передавав їй продукти харчування. Деякі роботи по господарстві та в городі їй допомагала виконувати [PERSON] з дочкою [PERSON], до яких вона відносилася досить добре. Про те, що [PERSON], [INFO], яка проживала одиноко в [ADDRESS], перебувала на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування з 28.07.2008 року до [INFO], тобто до дня смерті, свідчать письмові докази надані вказаною установою за № 84/04 від 27.02.2014 року (т.2, а.с.91). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Пнівської сільської ради [PERSON] 25.07.2008 року та завіреним Пнівським Сільським головою [PERSON], [PERSON] проживала у власному старому будинку, який потребував ремонту, а сама вона була одинока, перестаріла жінка, якій необхідна була соціально-побутова допомога з боку соціального робітника територіального центру соціального обслуговування (т.2, а.с.92). Факт проживання померлої [PERSON], як одинокої жінки також стверджується її заявою від 28.07.2008 року, підписаною власноручно, чий підпис затверджений директором Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування та комісійним актом обстеження матеріально-побутових умов від 23.10.2010 року (т.2, а.с.93-94). Згідно листа за № 430/08 від 03.03.2014 року Управління соціального захисту населення Надвірнянської РДА [PERSON] з 2008 року по день смерті як одинока жінка отримувала субсидію для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива (т.2, а.с.99-116). Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з померлою [PERSON] через дорогу і їй достовірно відомі обставини проживання після смерті чоловіка [PERSON] Померла [PERSON] проживала одиноко, з нею більше ніхто не проживав. На протязі даного періоду, аж до її смерті поратися по господарству їй допомагала соціальний робітник [PERSON], яка була мешканка їхнього села. Деякі роботи їй допомагали виконувати [PERSON] з дочкою, яка приходилася їй двоюрідною сестрою по лінії батьків. Їй достовірно відомо, що [PERSON] маленькою дитиною залишилася без матері, а її батько [PERSON] став проживати однією сім'єю з матір'ю [PERSON], оскільки батько останньої через невеликий проміжок часу після її народження також помер. Всі вони разом з неповнолітніми дітьми проживали в батьківському домі по вул.Річки в даному населеному пункті. Крім того, даний свідок суду ствердила, що померла [PERSON] свої грошові заощадження постійно зберігала в неї, а вона у випадку необхідності видавала їй в кожному конкретному випадку певну суму. Всі наявні кошти останньої на час її смерті вона віддала братам [PERSON], які за них і зробили похорон. Свідки [PERSON] та [PERSON], чиї показання послідовні та логічні, також суду ствердили, що після смерті [PERSON], [PERSON] весь час проживала одна і ні з ким з родичів чи інших осіб не вела спільне господарство чи проживала однією сім'єю. Її догляд постійно здійснював працівник Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування, а [PERSON] з дочкою також допомагали їй по господарству, однак проживали окремо. Брати [PERSON] будь-якого догляду за нею не здійснювали, а лише інколи навідували її. Провести воду у вказаний будинок [PERSON] допомагав ще за життя свого батька [PERSON] Суд критично оцінює показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в тій частині, що [PERSON] та [PERSON] допомагали [PERSON] вести господарство, оскільки вони перебувають з ними в добрих стосунках і лише суду ствердили, що останні інколи допомагали [PERSON] по господарству, в більшості випадків це було ще за життя їхнього батька [PERSON] Крім того їхні показання суперечливі по відношенню один до одного, не послідовні та не відповідають фактичним обставинам справи. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON], який пізніше пред'явив позов на половину спірного домоволодіння як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору суду ствердив, що на спірне домоволодіння не претендує, оскільки там останні роки не проживав однією сім'єю з померлою [PERSON], хоча інколи їй допомагав косити траву. Похорон померлої [PERSON] було проведено за її заощадження, які вона зберігала у своєї родички та сусідки [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є родичкою померлої [PERSON] по лінії її першого чоловіка. Після смерті другого чоловіка [PERSON] з 2007 року вона досить часто приходила до неї аж до смерті. Вона допомагала їй по городу та в саду. За цей час брати [PERSON], тобто позивачі по справі нічого не допомагали [PERSON] по господарству. Остання їй жалілася, що вони тільки приїжджають до неї в гості у вихідні дні та забирають частину картоплі і яблук. Воду в будинок [PERSON] допомогли провести ще за життя батька [PERSON] [PERSON] разом з дочкою [PERSON] також допомагали померлій [PERSON] по господарству, зокрема виконували городні роботи. Однак ніхто з позивачів з нею однією сім'єю не проживав, так як померла не бажала ні з ким разом постійно в одній хаті жити. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд не може взяти до уваги в тій частині, що брати [PERSON] проживали однією сім'єю із померлою [PERSON] оскільки вони є близькими родичами останніх і зацікавлені в результаті розгляду справи. Суд також критично оцінює представлені позивачем [PERSON] акти обстеження домоволодіння померлої [PERSON] від 23.01.2014 року та земельної ділянки для обслуговування даного домоволодіння від 13.01.2014 року (т.2, а.с.66-67), оскільки вони складені вже задовго після смерті останньої на основі свідків [PERSON], [PERSON], які є родичами та друзями самого позивача [PERSON] і які були допитані в судовому засіданні в якості свідків. Крім того у вказаних актах лише зафіксовано, що останній проживав з померлою [PERSON] та користувався земельною ділянкою, а не конкретизовані обставини даного проживання та користування землею, які б свідчили про їх достовірність. З цих же підстав суд критично оцінює довідку за № 02-25/883 від 08.10.2013 року, видану Пнівським Сільським головою про те, що [PERSON] є користувачем житлового будинку [PERSON] на підставі акту обстеження депутата сільської ради [PERSON] від 07.10.2013 року (т.2, а.с.68) хоча самого акту у розпорядження суду не представлено, а тому викликає сумнів його наявність як такого. Не можна розцінювати як доказ проживання однією сім'єю [PERSON] з померлою [PERSON] і представлені першим з них фотографії їх спільного святкування (т.1, а.с.71-75) так як ними охоплюється лише один епізод, пов'язаний із святкуванням окремовзятої однієї події. Разом з тим з представленого акту обстеження матеріально-побутових умов проживання померлої [PERSON] складеного депутатом сільської ради [PERSON], який завірений секретарем Пнівської сільської ради [PERSON]. З вказаного акту вбачається, що були опитані сусіди померлої, які пояснили, що остання проживала одиноко і догляд за нею здійснював соціальний працівник Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування, а також обробляти город допомагала [PERSON], яка є її двоюрідною сестрою по лінії батьків. Як вбачається із довідки за № 02-25/384 від 29.04.2014 року виданої Пнівським Сільським головою, депутатом сільської ради в с.Пнів по вул.Плоснина в 2010 році був обраний саме [PERSON], повноваження якого продовжувалися аж до смерті [PERSON] А тому на переконання суду саме він порівняно з іншими депутатами сільської ради мав більше повноважень проводити обстеження господарства [PERSON], яке розташоване на даній вулиці і краще за інших знав ситуацію на своєму окрузі (т.3, а.с.46). Про те, що [PERSON] проживав окремо по місцю своєї реєстрації в квартирі в [ADDRESS] свідчить довідка видана Комунальним підприємством «Надвірнаводоканал» за № 43 від 27.02.2014 року з якої вбачається, що саме він проводив розрахунок за надані послуги водопостачання та водовідведення по даному житлу (т.2, а.с.97-98). Згідно по господарських книг обліку за 2007-2013 роки в належному померлій [PERSON] домоволодінні в [ADDRESS] проживала та була зареєстрована лише вона, що стверджується оглянутими в судовому засіданні даними книгами (т.3, а.с.171, т.2 а.с.134-137). Разом з тим в по господарській книзі за 2011-2013 роки є запис в колонці «додаткова інформація» - [PERSON], опікун, 3.04.2007, та в розділі «1» «відомості про членів домогосподарства» з реєстрацією місця проживання на території ради записаний [PERSON], [INFO]. Однак в судовому засіданні сторона позивача [PERSON] не надала суду будь-яких даних, що дійсно останній призначався опікуном померлої [PERSON] Згідно довідки за № 02-25/384 від 29.04.2014 року виданої Пнівським Сільським головою інформацією щодо, будь-яких рішень про опіку [PERSON] над [PERSON] не володіє (т.3, а.с.46). У відповідності до повідомлення за № 36/04-01 від 22.05.2014 року архівного відділу Надвірнянської РДА у документах виконавчого комітету Пнівської сільської ради народних депутатів Надвірнянського району за 2007-2010 роки, рішення про опіку [PERSON] над [PERSON] немає (т.3, а.с.152). Допитаний в якості свідка в судовому засіданні Пнівський Сільський голова [PERSON] суду ствердив, що ним оглянуті вище вказані записи стосовно [PERSON] як опікуна і члена сім'ї померлої [PERSON] в погосподарській книзі на її господарство за 2011-2013 роки. На його переконання дані записи внесені без будь-яких підстав та підтверджуючих документів, в порушення вимог ведення діловодства при заповненні погосподарських книг без відповідної заяви самої [PERSON], а тому не тягнуть за собою будь-яких юридичних наслідків. На переконання Сільського голови дані записи внесені на прохання самого [PERSON] одним із працівників виконавчого комітету сільської ради, так як померла [PERSON] ніколи ні усно, ні в письмовій формі не зверталася у виконавчий комітет сільської ради про призначення їй опікуном [PERSON], як і реєстрацію його в якості члена сім'ї. Згідно повідомлення виконавчого комітету Пнівської сільської ради за №02-25/638 від 10.08.2015 року в будинковій книзі для реєстрації громадян Пнівської сільської ради за 2011-2013 роки, інформація щодо реєстрації [PERSON], [INFO] відсутня (т.3, а.с.200). Згідно повідомлень Надвірнянського районного відділу Управління ДМС в Івано-Франківській області [PERSON] з 15.10.2006 року по даний час зареєстрований в [ADDRESS], [PERSON], 27.09.1991 року знятий з реєстрації в м.Воркута Російської Федерації і на даний час значиться зареєстрованим як іноземець у своєму будинку без номера по [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований з 30.01.2003 року по даний час в [ADDRESS] В судовому засіданні також спростовані пояснення представника [PERSON] про усиновлення його довірителя померлою [PERSON], оскільки згідно повідомлення відділу ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції за № 303/03.2-04-48 від 04.06.2015 року в актовий запис про народження [PERSON], [INFO], складеного виконавчим комітетом Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за № 2 від 06.01.1972 року зміни у відомостях про матір не вносилися (т.3, а.с.160-161). Судом також достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у відповідності до вимог ст.ст.1268-1270 ЦК України не звернулися в нотаріальну контору за місцем знаходження майна з заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] Згідно повідомлення завідуючої Надвірнянської районної державної нотаріальної контори від 08 червня 2015 року за № 01-16/993 заяв про прийняття спадщини за законом чи за заповітом від [PERSON] станом на 08.06.2015 року до нотаріальної контори не надходило (т.3, а.с.162), а згідно аналогічного повідомлення за № 01-16/2012 від 07 грудня 2015 року таких же заяв не надходило станом на 07.12.2015 року і від [PERSON] (т.3, а.с.162). Крім пояснень будь-яких інших доказів сторони третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] та [PERSON] щодо їх спільного проживання однією сім"єю з померлою [PERSON] протягом п"яти років до відкриття спадщини суду не надали. Таким чином на переконання суду [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належних доказів того, що вони протягом останніх п"яти років до відкриття спадщини вели із [PERSON] спільне господарство, несли певні витрати на його утримання, мали спільний бюджет, були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов"язки як члени сім"ї в судовому засіданні не представили. Більше того пояснення їх представників в цій частині спростовані здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами. Згідно висновку експерта ПП «Карпати-Інфо» проведена на підставі ухвали суду експертна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1576 га., кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с.Пнів в урочищі Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області, що також є предметом судового спору і на яку відкрилася спадщина після смерті [PERSON] У відповідності до витягу із звіту даної оцінки ринкова вартість даної земельної ділянки на даний час становить 48856 грн. (т.3, а.с.120-142). Оскільки при пред'явленні позовів про визнання права власності на дану земельну ділянку судовий збір [PERSON] та [PERSON] не сплачувався так як була відсутня дана оцінка, а саме тільки вони пред'явили вимоги на неї, з [PERSON] слід стягнути в доход держави 488 грн. 56 коп. судового збору. На підставі ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції від 20.06.1969 року, ст.ст.1258, 1263, 1266, 1268-1270, ЦК України,

Outcome: dismissed