Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги (л.с.19-21) підтримала і обгрунтовує їх тим, що вона 18 квітня 2014р. стала переможцем прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - трикімнатної квартири загальною площею 59,5 кв. м в [ADDRESS], яка належала [PERSON] Сплативши повністю кошти ВДВС, отримала від відділу Акт державного виконавця на підставі якого отримала Свідоцтво про право власності і витяг про державну реєстрацію та набула право власності на вказану квартиру. На даний час відповідач відмовляється в добровільному порядку звільнити квартиру. Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" вона надіслала відповідачу вимогу про добровільне звільнення з квартири, яку [PERSON] отримав 05.12.2014р., що підтверджується поштовим повідомленням. Однак відповідач не виконує цього обов"язку. Тому вона змушена звернутися до суду про примусове виселення із вказаного житла відповідача. У відповідності із вимогами ст. 50 ЗУ "Про іпотеку" після продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором , згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Позивачка посилається також на ст.ст. 317,319,386,391 ЦК і просить усунути перешкоди в користуванні власністю, поновити їй порушені конституційні права власника щодо квартири [ADDRESS] та зняти із реєстрації [PERSON], примусово виселивши його із вказаної квартири. Відповідач і треті особи на розгляд справи не з"явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені, від відповідача надійшло заперечення на позов. В запереченні вказує, що на підставі ст. 109 ч.3 ЖК всі мешканці житла на письмову вимогу нового власника повинні добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Однак письмової вимоги про звільнення житла він не отримував в зв"язку із чим просить відмовити в задоволенні вимог позову. Відповідач також приклав договір оренди від 15 червня 2014р. про здачу ним вказаної квартири в оренду [PERSON] на 12 місяців. Судом [PERSON] залучений до справи в якості третьої особи без самостійних вимог, однак на розгляд справи не з"явився. І суд розглядає справу без їхньої участі. Вислухавши позивача та перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із слідуючого. У відповідності із вимогами ст. 50 ЗУ "Про іпотеку" після продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором , згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], яку придбала на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна, що було в іпотеці в банку, відповідно до акту від 25.04.2014р., де вона визнана переможцем і на підставі якого приватним нотаріусом 06.11.2014 року їй видано Свідоцтво про право власності на вказане житло і яке зареєстроване за позивачкою на праві власності за реєстраційним номером 494614559104 (л.с. 5-7). 7.11.2014р. позивачка направила відповідачу вимогу про добровільне звільнення вказаного житла протягом 30 днів з дня отримання вимоги , яку відповідач отримав 5.12.2014р., що підтверджується відповідним рекомендаційним повідомленням про вручення поштового відправлення (л.с. 8-9). Таким чином вказаним спростовується заперечення відповідача, що він ніякої вимоги від позивачки про звільнення житла не отримував. Відповідно до положень ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Право власності є непорушним . Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності із вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із положеннями ст.11 ч.3 ЖК звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже вимоги [PERSON] про виселення [PERSON] підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про зняття його із реєстрації по цій адресі, то вказана вимога задоволенню не підлягає виходячи із слідуючого. Позивачка не забажала залучати до справи і інших відповідачів, незважаючи на роз"яснення суду. Питання зняття з реєстрації є похідним від питання про виселення із житла. Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно із п.1.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 за № 1077 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012р. за № 2109/22421 реєстрація/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином зняття відповідача з реєстрації у вказаному житлі вирішує вказаний орган, який не був учасником цього судового розгляду. Визнання ж втрати права власності на житло, виселення із нього надає право іншим особам, яких воно стосується, без згоди відповідача самим вирішувати питання про зняття із реєстрації відповідача із місця, на яке він втратив право. Виходячи із викладеного та

Outcome: dismissed