Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за кредитним договором без номера від 13.10.2006 року в розмірі 25254,11 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 13.10.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 10000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав. Однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку зі зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2013 року має заборгованість 25254,11 грн., яка складається з 6170,84 грн. - заборгованість за кредитом, 17404,50 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1178,77 грн. - штраф (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково пояснив, що п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців, а якщо сторони договору не заявляють про його припинення, він пролонгується на такий самий строк. Ця норма продовжує діяти і може застосовуватися повторно, поки хоча б одна зі сторін не заявить про припинення договору. Строк дії кредитної карточки, яка була видана [PERSON], становить 1 або 2 роки, про що було зазначено на лицевій стороні карточки після слів MONTH з вказівкою на місяць та рік закінчення стоку її дії у зв"язку з чим просив позов задоволити. Вiдповiдач в судовому засіданні позов не визнав , пояснивши, що отримав у банку 13.10.2006 року кредит в розмірі 10000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У вересні 2008 року банк звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу. Долинський районний суд 26.09.2008 року видав судовий наказ про стягнення з нього 12081,00 гривень заборгованості за кредитним договором та 60.40 гривень державного мита та 15 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Вищевказаний наказ був переданий для виконання в ВДВС Долинського районного управління юстиції та протягом 2009 року він проводив оплату по вказаному наказу , 21.12.2009 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв"язку з проведеним стягненням повністю. В грудні 2009 року повідомив банк про повну сплату по кредиту і з того часу з банку не поступало претензій чи заяв про наявну заборгованість по кредиту. Про заборгованість дізнався у січні 2014 року отримавши копії документів з Долинського районного суду. Платіжну карточку не поновлював ,оскільки більше послугами ПАТ КБ "ПриватБанк"не користувався. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що банк в позовній заяві вказав,що зобов'язання відповідача виникли на підставі укладеного договору б/н від 13.10.2006 року ,проте самого договору чи його завіреної копії з підписами сторін позивачем не надано. Окрім цього просив застовувати строк позовної давності та відмовити у позові. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (тобто, положення про договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що 13.10.2006 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою б/н до ПАТ КБ "ПриватБанк" про надання йому споживчого кредиту в розмірі 10000,00 гривень , базовою процентною ставкою за кредитом 36 % на місяць на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . У заяві відповідач висловив згоду з тим, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. З даних судового наказу від 26.09.2008 року ,виданого Долинським районним судом по справі №2-н-252/2008 року , встановлено про те що з [PERSON] стягнуто на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"12081,00гривень заборгованості за кредитним договором та 60.40гривень державного мита та 15гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Про те,що стягнення проведено по даному виконавчому листу ,встановлено з даних постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.12.2009 року ,винесеної старшим державним виконавцем Шмега Л.Б.. З пояснень представника позивача встановлено про те,що строк дії кредитної карточки, яка була видана [PERSON], становить 1 або 2 роки, про що було зазначено на лицевій стороні карточки після слів MONTH з вказівкою на місяць та рік закінчення стоку її дії. Дану обставину не заперечив відповідач, який також пояснив , що картка у нього не збереглась, а тому представити її суду не має можливості. Як встановлено в п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно п. 3.1.3 цих Правил після закінчення строку дії картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не поступало письмової заяви держателя про закриття картрахунку. У п. 3.1.5 Правил зазначено, що заказані клієнтом картки, в тому числі продовжені з новим строком дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту по кредитній схемі - 6 місяців. Даних про видачу ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідачу [PERSON] картки з новим строком дії суду не представлено. Про те,що останнє стягнення по вищевказаному кредиту було здійснено 21.12.2009 року, встановлено з даних постанови про закінчення виконавчого провадження.. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Представник позивача на підтвердження того, що строк позовної давності не пропущений, покликався на те, що відповідно до договору, укладеного між ними, а саме: п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Однак відповідач стверджував, що вказані Умови він не підписував, з їх змістом ознайомлений не був. Крім того, ні в його заяві, ні в Умовах не вказано спеціальної позовної давності, а тому позовна давність повинна застосовуватися у загальному порядку. Строк дії карточки закінчився ще в жовтні 2008 року. Нової карточки він не отримував. З вимогами про повернення заборгованості з грудня 2009 року , позивач до [PERSON] не звертався. Судом встановлено, що відповідно до п.п. 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, останній платіж здійсненого згідно розрахунку заборгованості 22 12. 2009 року, а дія картки закінчилася 14.10.2008 року. Таким чином суд приходить до переконання, що перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо повернення кредиту в повному обсязі почався зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не із закінченням строку дії договору. Враховуючи, що сторони погодилися, що строк дії кредитної картки, виданої відповідачу 13.10.2006 року, складав 2 роки, тому на час звернення до суду з даним позовом банк пропустив встановлений статтею 257 ЦК України загальний трьохрічний строк позовної давності. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року по справі №6-14цс14, яка згідно ч.2 ст 214 ЦПК України є обов'язковою до застосування. Поважних причин пропуску строку позивач не зазначив, не звертався зі заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності, не заперечив, що банку було відомо про наявність заборгованості, про що працівники банку усно повідомляли відповідача. В той же час як відповідач просив суд його застосувати відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за кредитним договором із пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. На підставі ст.ст. 256-259, 260-262, 266-267, 526-527, 530, 625, 629, 1046, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: dismissed