Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації, Обласного будинку дитини м. Свалява, Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на утримання дітей. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за заявою матері. Рішенням виконкому Веряцької сільської ради у відповідача вилучено дітей [PERSON] та [PERSON] у зв"язку із загрозою їх життю та здоров"ю. Рішенням Виноградівського районного суду від 31.10.2014 року у справі № 299/3478/14-ц у відповідача відібрано дітей без позбавлення її батьківських прав. 28.11.2014 року розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації № 349 [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З листопада 2014 року дитина [PERSON] за станом здоров"я проходив оздоровчий курс в обласному дитячому туберкульозному санаторії "Човен" (с. Керецька, Свалявського району), а з 13.07.2015 року його влаштовано до Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей (м. Свалява). [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні Обласного будинку дитини, м. Свалява, з 02.12.2014 року. За період перебування дітей у закладах мати жодного разу їх не відвідала. Відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов"язки, не проявляє до дітей турботи, утриманням та вихованням не займається, не піклується про їх здоров"я, фізичний і духовний розвиток, жодних коштів та іншої допомоги на їх утримання, забезпечення розвитку творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дітей на адресу закладу не надходило. Службою у справах дітей було скеровано лист до Виноградівського РЦСССДМ щодо взяття сім"ї [PERSON] під соціальний супровід. Проте, від отримання соціальних послуг та соціального супроводу відповідач відмовилася. Відповідач досягла повноліття, тому може бути позбавлена батьківських прав з підстав, встановлених п.п. 2, 4 і 5 ч. 1 ст. 164 СК України. За таких обставин, з метою захисту прав та законних інтересів дітей, орган опіки та піклування вважає, що відповідач має бути позбавлена батьківських прав з підстав, встановлених законом. Цього вимагають інтереси дітей. Вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідача забезпечить право дітей на виховання в сім"ї, зокрема, усиновлення. Питання про доцільність позбавлення відповідача прав відносно малолітніх дітей розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Виноградівської районної державної адміністрації та надано висновок про доцільність позбавлення матері батьківських прав. Також орган опіки та піклування вважає, що з відповідача мають стягуватися аліменти на утримання дітей щомісяця у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача Січ В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав та просить задовольнити. Відповідач, будучи у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. Рекомендовані поштові відправлення з повістками про виклик відповідача в судове засідання, які направлялися на адресу місця проживання відповідача, зареєстровану у встановленому законом порядку, повернулися до суду з причин закінчення терміну зберігання, відсутності адресата вдома (а.с. 38-41, 43). Відтак, згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачеві належним чином. Від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, тому на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації, - Гомонай М.І. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просить задовольнити. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Обласного будинку дитини та Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей в судове засідання не з"явилися. Треті особи звернулися із заявами про розгляд справи за відсутності їх представників, позовні вимоги підтримують. Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності представників третіх осіб, які не з"явилися в судове засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи - служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації, думку прокурора, який просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON], [INFO] є матір"ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Реєстрація народження дітей була проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за заявою матері, яка за пред"явленими документами в зареєстрованому шлюбі на момент реєстрації народження дітей не перебувала. Відповідач проживала разом з дітьми у [ADDRESS] У відповідності до акту про вилучення дітей у матері від 30 серпня 2014 року, складеного комісією Веряцької сільської ради, комісією прийнято рішення про негайне вилучення дітей із сім"ї. У зв"язку із загрозою життю та здоров"ю [PERSON] та [PERSON] відібрано та влаштовано до Виноградівської районної лікарні для обстеження та надання медичної допомоги. 01 вересня 2014 року Виконавчим комітетом Веряцької сільської ради за результатами розгляду питання про вилучення дітей в [PERSON] за невиконання батьківських обов"язків прийнято рішення відібрати дітей у матері строком на один рік без позбавлення її батьківських прав. 31 жовтня 2014 року рішенням Виноградівського районного суду, ухваленим у справі № 299/3478/14-ц за позовом Веряцької сільської ради Виноградівського району до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Виноградівської РДА про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав вирішено позов задоволити та відібрати [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] 28 листопада 2014 року розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації № 349 [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 02 грудня 2014 року [PERSON] знаходиться в Обласному будинку дитини Закарпатської обласної державної адміністрації. Зокрема, з 02 грудня 2014 року він перебував у відділенні медико-соціальної реабілітації, 24 грудня 2014 року переведений на повне державне утримання. За період перебування дитини у даному закладі мати дитиною не цікавилася, жодного разу його не відвідала, не піклувалася про здоров"я, фізичний та духовний розвиток, не надавала жодних коштів та іншої допомоги на його утримання. 04 грудня 2014 року службою у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації було скеровано лист до Виноградівського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді щодо взяття сім"ї [PERSON] під соціальний супровід. Проте, згідно листа даного органу від 24 грудня 2014 року № 01-17/1141 від отримання соціальних послуг та соціального супроводу відповідач відмовилася. Орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації згідно висновку "Про доцільність позбавлення батьківських прав" від 27 серпня 2015 року № 03-24/2510 прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджуються дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6, 7), копією акту про вилучення дітей у матері від 30 серпня 2014 року, складеного комісією Веряцької сільської ради (а.с. 22), протоколом засідання Виконавчого комітету Веряцької сільської ради від 01 вересня 2014 року (а.с. 21), копією рішення Виноградівського районного суду від 31 жовтня 2014 року у справі № 299/3478/14-ц (а.с. 14,15), копіями листів обласного будинку дитини Закарпатської обласної державної адміністрації від 08 липня 2015 року "Про відвідування дітей" та від серпня 2015 року № 686 (а.с. 17, 18), висновком органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації "Про доцільність позбавлення батьківських прав" від 27 серпня 2015 року № 03-24/2510, іншими письмовими доказами. Також позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, вказує на те, що з листопада 2014 року дитина відповідача [PERSON] за станом здоров"я проходив оздоровчий курс в обласному дитячому туберкульозному санаторії "Човен" (с. Керецька, Свалявського району), а з 13 липня 2015 року його влаштовано до Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. За період перебування дитини у закладах мати жодного разу його не відвідала. Ті обставини, що [PERSON] з 13 липня 2015 року по даний час перебуває у Закарпатському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей та за час перебування у закладі мати його не відвідувала стверджується листами Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 13 липня 2015 року № 01-11/168 (а.с. 20) та від 20 жовтня 2015 року № 01-11/298. Також позивачем надано суду лист Виноградівської районної лікарні від 27.10.2015 року № 826 про перебування [PERSON] у дитячому відділенні № 2 з 30.08.2014 року по 25.11.2014 року та невідвідування його родичами. На підтвердження вказаної у позовній заяві обставини про перебування [PERSON] у період з листопада 2014 року по 13 липня 2015 року в обласному дитячому туберкульозному санаторії "Човен" та того, що протягом перебування у цьому закладі мати не цікавилася дитиною та не відвідувала його позивачем не надано жодних доказів. У висновку органу опіки та піклування, який є одним із доказів у справі, про факт перебування дитини у вказаному вище закладі до 13 липня 2015 року та про невідвідування його матір"ю також нічого не вказано. Відтак, відповідні обставини, на які позивач зсилається в обгрунтування позовних вимог, не доведено. Суд констатує, що правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України). У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати чи батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Обов"язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 СК України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інші. Згідно встановлених судом обставин у листопаді 2014 року на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, у відповідача відібрано малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Діти мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування. [PERSON] з грудня 2014 року перебуває у будинку дитини на повному державному утриманні. У зв"язку з тим, що згідно встановлених судом обставин протягом цього часу відповідач не вчиняла дій, спрямованих на повернення дитини - [PERSON] в свою сім"ю, не цікавилася долею дитини, його здоров"ям, матеріальним забезпеченням, суд констатує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини та приходить до висновку про те, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] є підставним, обгрунтованим та підлягає до задоволення. В частині позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно іншого сина - [PERSON], то орган опіки та піклування зіслався на аналогічні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Однак, суду не надано докази щодо того, де дитина перебувала у період після відібрання її у матері у листопаді 2014 року по 13 липня 2015 року та докази того, що протягом цього часу відповідач ухилялася від виховання сина. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. За відсутності вказаних вище доказів, факт непровідування відповідачем дитини з липня 2015 року по даний час, на думку суду, не є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав щодо цієї дитини. Крім того, суду не надано докази повідомлення матері про місцеперебування сина з липня 2015 року. Тому в цій частині позов є недоведеним та задоволенню не підлягає. При вирішенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд керувався наступним. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. У п. 3 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує таке питання - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін. Таким чином, суд вирішує спір між сторонами, якими є позивач та відповідач, та ухвалює рішення суду на користь однієї із сторін. У розглядуваній справі, сторонами у якій є позивач - орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації та відповідач - [PERSON], позивач також просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей на користь державних закладів, у яких перебувають діти, та ці заклади мають процесуальний статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. З огляду на те, що рішення суду не може бути ухвалено на користь третіх осіб, то суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову у відповідній частині. Водночас, враховуючи те, що суд визнає обгрунтованим позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], який влаштований до Обласного будинку дитини, відповідач ухиляється від виконання обов"язку щодо його утримання, то вважає за необхідне за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. З врахуванням положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів на утримання малолітнього [PERSON] суд враховує матеріальне становище дитини, яка перебуває у державному закладі, керується принципами законності, справедливості та розумності, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь даного закладу аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до закінчення перебування дитини у закладі. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керувався наступним. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. У зв"язку з тим, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, яка діяла до 01.09.2015 року), то з врахуванням висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial