Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 15», в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 15» на його користь середній заробіток за період затримки видачі трудової книжки в розмірі 43 532 грн. 50 коп. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він працював головним лікарем у КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15» з 02.12.2002 року по 15.06.2017 року. За угодою сторін по п.1 ст. 36 КЗпП України [PERSON] був звільнений з посади головного лікаря згідно розпорядження Харківського міського голови [PERSON] 15.06.2017 року. Проте позивач зазначає, що в цей час він хворів та перебував на лікарняному до 27.06.2017 року, який здав відповідачу 29.06.2017 року. Трудова книжка позивача знаходилась в КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15», відповідач повинен був зробити запис про звільнення та видати йому трудову книжку згідно Інструкції про ведення трудових книжок, а також здійснити остаточний розрахунок при звільненні 15.06.2017 року, але з урахуванням оплати лікарняного листа не пізніше 29.06.2017 року. Коли позивач звернувся до поліклініки для отримання трудової книжки, то йому відмовили її видати ніби-то через відсутність журналу обліку трудових книжок з незрозумілих причин. Він неодноразово звертався за видачею трудової книжки або щоб йому направили її на його адресу, але безрезультатно. Позивач був вимушений скаржитись в інспекцію праці та звертатись на Гарячу лінію. Лише після цих скарг та звернень в КЗОЗ «ХМДП № 15» йому видали трудову книжку 10.11.2017 року, про що він розписався в журналі обліку трудових книжок. Розрахунок по звільненню позивача також проводився несвоєчасно, остання виплата була 27.09.2017 року. До 10.11.2017 року позивач не міг отримати трудову книжку, що заважало йому оформитись на постійну роботу та грубо порушувало його законні права та інтереси. У зв'язку з викладеним, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15» був наданий відзив на позовну заяву, у якому зазначається, що позовні вимоги є незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим, що позивач [PERSON] був звільнений з посади головного лікаря КЗОЗ «ХМДП-15» за угодою сторін по ч.1 ст. 36 КЗпП України 15.06.2017 року, згідно розпорядження Харківського міського голови від 14.06.2017 року. У день звільнення [PERSON] був відсутній у закладі, про причини неявки відповідача не повідомив, а тому трудову книжку не отримав. В день звільнення [PERSON] йому були нараховані та сплачені всі суми, що належали йому від установи, шляхом перерахування на його особистий картковий рахунок зарплатного проекту в ПриватБанку станом на 15.06.2017 року. Вимог і претензій щодо недорахування якихось грошових сум позивач не заявляв. Як з'ясувалося у подальшому [PERSON] з 14.06.2017 року до 27.06.2017 року перебував на лікарняному, про це адміністрацію закладу не повідомляв. Листок непрацездатності надав через свого сина лише 14.07.2017 року, тобто після звільнення. Після отримання закладом Листка непрацездатності [PERSON] йому була проведена оплата лікарняного. Таким чином підстави для застосування положень ст. 117 КЗпП відсутні через відсутність порушення при проведенні розрахунків зі звільненим позивачем. 16.06.2017 року [PERSON] було направлено через кур'єрську службу доставки лист за № 481 від 16.06.2017 року, в якому повідомлялось про його звільнення та необхідність прибути особисто до відділу кадрів закладу для отримання трудової книжки. Згідно накладної кур'єрської служби доставки, лист доставлявся за адресою місця реєстрації позивача 16.06.2017 року, 19.06.2017 року, 20.06 2017 року, але двері квартири не відкрили. 21.06.2017 року позивачу повторно рекомендованим поштовим відправленням направлено лист №491, який повернувся як не отриманий, що підтверджується конвертом з відповідним зазначенням «Укрпошти» про повернення за закінченням встановленого строку зберігання. [PERSON] до закладу не з'явився, про причини неявки відповідача не повідомив. З заявою про надіслання трудової книжки поштою не звертався. Окрім того, адміністрацією закладу була створена комісія для виходу за місцем реєстрації позивача для з'ясування причин неявки позивача до закладу для отримання трудової книжки та повідомлення про необхідність отримати трудову книжку позивачем. Комісія двічі виходила за місцем реєстрації позивача, але двері квартири ніхто не відчинив. На підтвердження цих обставин складено Акти від 19.06.2017 року, 29.06.2017 року. У позовній заяві позивач зазначає, що начебто надсилав на адресу відповідача заяви від 07.07.2017 року, 20.07.2017 року з проханням видати трудову книжку, та направити поштою на зазначену в заяві адресу. Зазначені заяви відповідач не отримував, в доданих до позовної заяві описах зазначено на чиє ім'я, куди адресовано вкладену в конверт заяву, але в чеках про сплату за цінний лист не зазначено, за якою адресою і у який саме заклад охорони здоров'я було направлено цей лист. Для з'ясування вказаних обставин сторона відповідача зверталась двічі до «Укрпошти». У відповіді «Укрпошти» повідомляється, що їх заклад не отримав листів від [PERSON] Вперше після звільнення з роботи [PERSON] прийшов до закладу 04.10.2017 року. В кабінеті в.о. головного лікаря [PERSON] в присутності робітників закладу на усне прохання позивача отримати трудову книжку йому була видана на руки трудова книжка, та повідомлено, що трудова книжка видається на руки під розписку в отриманні трудової книжки в особливій картці працівника (типова форма №П-2) й у книзі обліку руху трудових книжок і вкладників до них, та запропоновано здійснити підпис в отриманні трудової книжки, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників». [PERSON] відмовився здійснити підпис в книзі обліку руху трудових книжок і вкладників до них та особистій картці працівників (типова форма №П-2) щодо отримання трудової книжки, свою трудову книжку поклав на стіл в.о. головного лікаря, підвівся, вийшов з кабінету та більше не повертався. Працівниками закладу, присутніми при зазначеної події, складено Акт від 04.10.2017 року. 10.11.2017 року [PERSON] знов прийшов у заклад і отримав трудову книжку, здійснив підпис в ксерокопії книги обліку руху трудових книжок, в особистій картці (типова форма №2) та поставив дату отримання трудової книжки 10.11.17 року. Таким чином, на момент звільнення [PERSON] був відсутній на роботі, за отриманням трудової книжки не з'являвся, а 04.10.2017 року безпідставно відмовився від отримання трудової книжки. З урахуванням фактичних обставин справи, КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15» вважає, що отримання трудової книжки не в день звільнення було з вини самого позивача, а вина адміністрації закладу відсутня і відповідно до вимог ч.5 ст. 235 КЗпП України підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. [PERSON] надав суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що ствердження відповідача щодо того, що причина відсутності [PERSON] 15.06.2018 року була невідома поліклініці, є неправдою та не відповідає дійсності. За вх. № 509 від 10.06.2017 року [PERSON] через поліклініку звернувся до Департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради для призначення виконуючого обов'язків головного лікаря, в зв'язку із його хворобою та з 10.06.2018 року був наказ Департаменту про призначення виконуючою обов"язки [PERSON]. Виконуюча обов"язки головного лікаря не могла не знати про те, що її призначили через хворобу головного лікаря [PERSON]. Лікарняні листи були надані [PERSON] в поліклініку 29.06.2018 року в перший робочий день після їх закриття, а не 14.07.2017 року. [PERSON] повідомив керівника, що позивач направить по пошті заяву з проханням направити на його адресу трудову книжку, що відповідає п 4.2. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників». Також позивач зазначає, що письмові докази звернення від 07.07.2017 року та 20.07.2017 року [PERSON] в поліклініку оформлені належним чином, направлені на юридичну адресу відповідача, а якщо вони не були отримані на пошті, то лише з вини поліклініки та її працівників. Вважав, що його заяви, направлені по пошті, не отримувались свідомо. Зазначив, що він перебував у лікарні на стаціонарному лікуванні із хворобою серця, тому не міг знаходитись вдома з 14.06.2017 року до 27.06.2017 року, що підтверджує копією виписки. Також вказав, що 04.10.2017 року він зайшов до поліклініки, оскільки йому була потрібна трудова книжка для постійного працевлаштування, але від нього почали вимагати подання окремої заяви про видачу трудової книжки та окремої розписки про її одержання, що не передбачено Інструкцією «Про порядок ведення трудових книжок працівників» та КЗпП України, та ніколи ні від кого не вимагалось в період його роботи головним лікарем. Позивач повідомив, що розпишеться лише в особовій картці та журналі про видачу трудових книжок, а ніяких заяв писати не буде. Розмова була з [PERSON] та працівником відділу кадрів, яку позивач не знає, вона не представилась, більше нікого не було. Йому відмовили без заяв видати трудову книжку, тому він пішов та відразу звернувся на Урядову гарячу лінію по телефону 1545 (звернення № 7364180 від 04.10.2017 року) Лише 10.11.2017 року після реагування на його звернення з вищих інстанцій позивачу видали трудову книжку, що відповідач не заперечує та про що надані письмові докази. Розрахунок з позивачем також проведений несвоєчасно, у вересні 2017 року, що підтверджується письмовими поясненнями в.о. головного лікаря [PERSON], що додаються. До цього часу позивачу не наданий розрахунковий лист з такими відомостями. Через відсутність трудової книжки позивач був вимушений працювати по сумісництву або по окремим цивільно-правовим договорам. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. При цьому позивач пояснив, що він працював 15 років за контрактом головним лікарем в дитячій поліклініці № 15, звільнився 15.06.2017 року за угодою сторін. На день звільнення він не був на роботі, перебував на лікарняному про що повідомив особисто виконуючого обов'язки головного лікаря, та директора Департаменту охорони здоров»я. Листки непрацездатності він передавав в поліклініку через свого сина. 07.07.2017 року він письмово звертався до поліклініки з заявою про надіслання йому трудової книжки, але відповіді не отримав. Через 10 днів він звернувся письмово про видачу трудової книжки повторно, так як не мав можливості звернутись особисто. В жовтні 2017 року він особисто звернувся до поліклініки за отриманням трудової книжки, в кабінеті в.о. головного лікаря [PERSON], йому відмовили видати трудову книжку, вимагали написати заяву про видачу трудової книжки та розписку про отримання трудової книжки, у зв'язку із чим він звернувся на Гарячу лінію. 03.11.2017 року він повторно звернувся до керівництва поліклініки, але йому знов не видали трудову книжку та вимагали написати розписку про отримання. 10.11.2017 року він отримав трудову книжку та розписався в книзі обліку трудових книжок. Зазначив, що конфлікт виник з вини роботодавця, трудову книжку йому не видали в день звільнення, отримав лише 10.11.2017 року у відділі кадрів, період затримки не видачі трудової книжки з 29.06.2017 року. Також позивач зазначив, що 27.06.2017 року він виписався із лікарні, але ще хворів та не бажав приходити до поліклініки за трудовою книжкою. Зазначив, що приблизно через місяць після звільнення він вже працював на іншій роботі. Позивач не зміг пояснити суду чому він не передав заяву про відправлення трудової книжки поштою через сина, який приносив його листок непрацездатності, а відправив поштою. Позивач пояснив, шо він не намагався зв"язатись із працівниками полікліники з приводу його перебування на лікарняному та домовленності про отримання трудової книжки. Представник відповідача Лисенко Г.В. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що викладені позивачем обставини є надуманими. На день звільнення позивача в поліклініці не було, він нікого не повідомляв про лікування, ніхто не знав де він знаходиться. Після звільнення позивач не з»явився за трудовою книжкою, 16.06.2017 року позивачу письмово кур'єрською поштою направили лист з повідомленням необхідності отримати трудову книжку, 21.06.2017 року рекомендованим листом, через Укрпошту, було направлено повторно повідомлення про отримання трудової книжки. 14.07.2017 року тільки стало відомо про лікарняні від сина позивача. Співробітники поліклініки намагались розшукати позивача, виходили неодноразово до нього додому, дзвонили по телефону, але позивач не виходив на зв'язок. У відповідача були активні дії з приводу вручення позивачу трудової книжки. Позивач писав листи в поліклініку та відсилав їх поштою, в той час коли поліклініка розташована до позивача ближче ніж пошта. Вважав, що дії позивача були сплановані, як помста колективу. Підстав для затримання у видачі трудової книжки у відповідача не було. 04.10.2017 року позивач прийшов у поліклініку, в.о.головного лікаря [PERSON] позвала працівника відділу кадрів, яка принесла трудову книжку позивача, ознайомила із наказом та попросила написати розписку про отримання трудової книжки. Не було книги обліку трудових книжок, яку вилучили правоохоронні органи, була зроблена копія даної книги, в якій і попросили розписатися позивача. 03.11.2017 року позивач в поліклініці не був, а 10.11.2017 року він отримав трудову книжку. Представник відповідача зазначив, що умисно ніхто не затримував видачу трудової книжки, не було звернення позивача. На день звільнення позивача йому були виплачені усі передбачені виплати. Також зазначив, що листи позивача про надіслання йому поштою трудової книжки поліклініка не отримувала, листи позивача були отриманні лише в грудні 2017 року, коли вже в суді був позов позивача. Допитана в судовому засіданні в якості свідка лікар [PERSON] повідомила, що 16.06.2017 року в.о. головного лікаря [PERSON] сказала, що [PERSON] подав заяву про звільнення та потрібно було йому віддати трудову книжку. Увечері вона із [PERSON], [PERSON], як члени профкому, пішли додому до [PERSON], але їм ніхто не відчинив. 26.06.2017 року знов пішли додому до [PERSON], з листом про необхідність отримати трудову книжку, але вдома знов нікого не було. [PERSON] шукали колеги і пацієнти, на телефонні дзвінки він не відповідав. Після цих подій свідок не бачила позивача, якщо б він приходив до поліклініки, то всі б співробітники про це знали, але він не приходив. Допитана в судовому засіданні в якості свідка лікар-лаборант [PERSON] повідомила, що 15.06.2017 року вона від в.о. головного лікаря [PERSON] дізналась про звільнення [PERSON]. [PERSON] попросила повідомити [PERSON] про отримання трудової книжки та сходити до нього додому, так як на роботі його не було. Увечері 16.06.2017 року вона із члени профкому [PERSON] та [PERSON], пішли додому до [PERSON], але їм ніхто не відчинив, через деякий час 23 або 26 червня вже зранку вони ходили повторно додому до [PERSON]. [PERSON] сам до поліклініки не приходив, його шукали колеги, пацієнти та правохоронні органи, на телефонні дзвінки він не відповідав. В середині літа прийшов син [PERSON] приніс листки непрацездатності. Після цих подій свідок не бачила позивача, якщо б він приходив до поліклініки, то всі б співробітники про це знали, але він не приходив. Потім [PERSON] прийшов до поліклініки, але не заходів отримати трудову книжку, при цьому свідок особисто не була присутня, їй повідомили працівники поліклініки. Склалося враження, що [PERSON] не отримував трудову книжку навмисно. Допитана в судовому засіданні в якості свідка завідувач відділенням [PERSON] повідомила, що в червні 2017 року [PERSON]був відсутній на роботі. 15.06.2017 року стало відомо про його звільнення, в цей момент його на роботі не було, йому дзвонили, але на телефонні дзвінки він не відповідав. Співробітники поліклініки ходили до нього додому запросити його прийти та забрати трудову книжку. [PERSON] не могли знайти співробітники поліклініки, пацієнти та правоохоронні органи, зв'язку із ним не було. 04.10.2017 року свідок бачила [PERSON], він прийшов в поліклініку, в кабінеті в.о. головного лікаря [PERSON] він потримав трудову книжку в руках, але не забрав, не мав наміру забирати. Новий робітник відділу кадрів, яка не знала [PERSON], попросила написати про отримання трудової книжки, але він не захотів написати розписку про те, що отримав трудову книжку, при цьому в кабінеті були [PERSON], вона та представник відділу кадрів. Зазначила, що листів від [PERSON] з проханням вислати трудову книжку поштою, поліклініка не отримувала. Свідок була особисто присутня при тому, що [PERSON] взяв трудову книжку, потримав в руках, потім поклав та пішов, при цьому [PERSON] намагалась його догнати, щоб все-таки він отримав трудову книжку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка працівник відділу кадрів [PERSON] повідомила, що вона була прийнята на роботу в поліклініку 17.07.2017 року, через місяць після звільнення позивача. Приймаючи справи помітила, що є трудова книжка [PERSON]. Вона запитала у в.о.головного лікаря [PERSON], чому [PERSON] не видали трудову книжку, на що [PERSON] повідомила, що [PERSON] дзвонили, писали, але його ніхто не бачив та з ним не було зв'язку. Також в поліклініку приходили представники правоохоронних органів та запитували про [PERSON] та повідомили, що навряд чи він прийде. 04.10.2017 року свідок побачила [PERSON], її позвали до кабінету [PERSON]. Вона взяла трудову книжку [PERSON], копію прошитої та пронумерованої книги обліку трудових книжок, так як оригінал вилучили правоохоронні органи в липні 2017 року, та поклала перед ним. [PERSON]став повільно вивчати свою трудову книжку, його попросили розписатися про її отримання, [PERSON] запитав про наказ, йому надали розпорядження про звільнення. [PERSON] сказав, що ніде не буде розписуватися, кинув трудову книжку на стіл та сказав, що «Ви мені її не віддаєте» та вийшов із кабінету. Зазначила, що [PERSON]прийшов за трудовою книжкою через 3,5-4 місяці, до цього трудовою книжкою не цікавився. 10.11.2017 року [PERSON] був готовий забрати трудову книжку, розписався в книзі обліку трудових книжок та в картці П-2. Свідок пояснила, що трудова книжка [PERSON] зберігалась у неї в сейфі до 04.10.2017 року, вона була зацікавлена в тому, щоб віддати її [PERSON]. Листи поліклініки на адресу [PERSON], про необхідність забрати трудову книжку вона бачила у [PERSON], також їй відомо, що неодноразово намагались зв'язатись із [PERSON] з приводу отримання трудової книжки. Допитана в судовому засіданні в якості свідка заступник головного лікаря [PERSON] повідомила, що 15 червня 2017 року [PERSON]був відсутній на роботі. 16.06.2017 року [PERSON] повідомила про його звільнення. [PERSON] шукали правоохоронні органи, робота їх установи була паралізована, так як зникла техніка, комп'ютери, в бухгалтерії не було документів. В подальшому були проведені обшуки та вилучались документи. 04.10.2017 року [PERSON] прийшов до [PERSON], з її слів свідку відомо, що [PERSON] взяв трудову книжку в руки та демонстративно поклав, потім був від нього дзвінок на Гарячую лінію. Був виданий наказ про створення комісії для вручення [PERSON] трудової книжки, особисто вона в пошуках [PERSON] не приймала участі, їй це відомо зі слів [PERSON]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка головна медична сестра [PERSON] повідомила, що вона, як представник поліклініки, разом із [PERSON] та [PERSON] двічі 19 та 26 червня 2017 року ходила додому [PERSON], запросити його отримати трудову книжку, але вдома нікого не було, із собою у них був лист запрошення про отримання трудової книжки. Про звільнення [PERSON] їй стало відомо від [PERSON]. Також із [PERSON] були звільнені секретар, відділ кадрів, уся бухгалтерія. Зазначила, що пошту від [PERSON] поліклініка не отримувала, пошту взагалі отримує секретар. Допитана в судовому засіданні в якості свідка виконуюча обов"язків головного лікаря [PERSON] повідомила, що 15 червня 2017 року [PERSON]був відсутній на роботі, його не було на роботі з 10.06.2017 року, на зв"язок він не виходив, ніхто не знав де він знаходиться. 14.06.2017 року секретар повідомила про звільнення [PERSON], потім був наказ на виконання нею обов"язків головного лікаря. 09.06.2017 року [PERSON] підписав заяви на звільнення частини співробітників поліклініки, а напередодні у нього були неприємні моменти із працівниками правоохоронних органів. Більш вона [PERSON] не бачила до жовтня 2017 року. 15.06.2017 року в полікліниці не було головного бухгалтера, оргтехніки, комп"ютерів. Вона зверталась до відділу охорону здоров"я де у неї запитали чи виходив [PERSON] на зв"язок. Потім надійшло розпорядження про звільнення [PERSON], Департамент охорони здоров"я рекомендував їй зробити запис про звільнення [PERSON] в трудовій книжці. Було складено лист [PERSON] про отримання трудової книжки та направлено кур"євською поштою, але лист не був вручений, так як нікого не було вдома. Через деякий час аналогічний лист був відправлений [PERSON] через Укрпошту. Вона попросила членів колективу поліклініки сходити додому до [PERSON] з повідомленням про явку для отримання трудової книжки. В червні 2017 року колеги двічи виходили за адресою [PERSON], але їм ніхто не відкрив двері. [PERSON] шукали не тільки колеги, а і пацієнти. В кінці липня 2017 року син [PERSON] приніс лист непрацездатності позивача та повідомив, що батько хворіє. Свідок сказала сину позивача, що трудова книжка готова, щоб прийшов її забрати. 04.10.2017 року позивач прийшов в поліклініку попросив видати йому трудову книжку. Інспектор відділу кадрів принесла трудову книжку, копію книги обліку трудових книжок (оригінал був вилучений правоохоронними органами). [PERSON] подивився на кожну сторінку трудової книжки. Вона попросила написати розписку про отримання трудової книжки. [PERSON] сказав, що йому не віддають трудову книжку, встав та пішов. Свідок намагалась його догнати, бігла слідом та просила отримати трудову книжку та розписатись хоч де небудь. Зазначила, що в полікліниці проводилось службове розслідування з приводу листів позивача, які не були ними тримані, встановлено, що ніхто з працівників полікліники ні листів, ні повідомлення про їх отримання від пошти не отримували. 10.11.2017 року позивач отримав трудову книжку, 15.06.2017 року з ним був проведений повний розрахунок, виплачена компенсація, в подальшому сплачено за лікарняні. Зазначила, що наміру не віддавати трудову книжку не було, вони приймали заходи по її врученню, надсилали листи, виходили за адресою, дзвонили. Син позивача не повідомляв про те, що були листи від позивача про надіслання трудової книжки. Листи від [PERSON] вони не отримували, позивач мешкає поруч із поліклінікою. Зазначила, що довідку про остаточний розрахінок [PERSON] вона особисто не надавала, наказ про звільнення позивач не взяв та пішов. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши надані письмові докази приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Харківського міського голови [PERSON] від 25.11.2002 року № 2324 [PERSON] призначено на посаду головного лікаря міської дитячої поліклініки № 15 з 02.12.2002 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. (а.с. 59) З 31.07.2015 року [PERSON] був переведений на роботу за контрактом на посаду головного лікаря з 14.08.2015 року по 13.08.2018 року на підставі розпорядження Харківського міського голови від 31.07.2015 року (а.с. 5). 07.06.2017 року [PERSON] звернувся з заявою на ім'я Харківського міського голови [PERSON], у якій просив звільнити його з займаної посади 15.06.2017 року за згодою сторін. Розпорядженням Харківського міського голови [PERSON] від 14.06.2017 року № 742/2к [PERSON] - головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15» звільнено з займаної посади 15.06.2017 року за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Виконання обов'язків головного лікаря покладено на заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] (а.с. 60) В судовому засіданні встановлено, що на час звільнення позивач не був на роботі, згідно листка непрацездатності № 758863 від 27.06.2017 року (продовження листка) серії АГФ № 030096, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №8» з діагнозом «ІХС. Стенокардія напруги ІІІ ФК» з 14.06.2018 року до 27.06.2017 року. 16.06.2017 року на адресу [PERSON], а саме: [ADDRESS], був направлений лист, у якому адміністрація КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15» інформує [PERSON], що відповідно до його заяви та розпорядження Харківського міського голови [PERSON] № 742/2к від 14.06.2017 року, його звільнено з займаної посади головного лікаря з 15.06.2017 року, за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. У зв'язку з цим повідомлено йому про необхідність прибути особисто до відділу кадрів КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15» для отримання трудової книжки. (а.с. 81-82) [PERSON] звертався з заявою на ім'я керівника КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 15» від 07.07.2017 року з проханням видати йому трудову та санітарну книжку, які направити йому поштою. Заява була направлена поштою 10.07.2018 року. (а.с. 6-7) 21.07.2017 року [PERSON] поштою направив КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15» заяву від 20.07.2017 року з проханням видати йому санітарну та трудову книжки, належим чином завірених копій лікарняних листів від 10.06.2017 року, 14.06.20017 року та довідку щодо остаточного розрахунку його заробітної плати з зазначеннями дати розрахунку та виплачених коштів. (а.с. 8-9) КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15» не отримавши вказані листи, звернулась до ПАТ «Укрпошта» з проханням надати інформацію про те на яку адресу направлялися цінні листи з повідомленнями, з поштового відділення № 61082, м. Харків, пр. Московський, 210, ким та коли були отримані ці листи з цього поштового відділення, а саме: від 07.07.2017 року з унікальним ідентифікатором 6108203485988, та від 21.07.2017 року, з унікальним ідентифікатором 6108203144960, відправник [PERSON] (лист № 929 від 04.12.2017 року). У листі ПАТ «Укрпошта» від 12.12.2017 року № 07-13-2493 зазначено, що п. 94 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2009 року № 270, визначено порядок доставки поштових відправлень юридичним особам, а саме: порядок доставки визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв'язку за місцем обслуговування. З питань укладання договору щодо визначення порядку доставки та вручення поштових відправлень, повідомлень про їх надходження, періодичних друкованих видань Харківська міська дитяча поліклініка №15 до відділення поштового зв'язку Харків 82 або до Поштамту - ЦП3 №1 не зверталась. 10.07.2017 року та 21.07.2017 року у відділенні поштового зв'язку Харків, 82, на адресу Харківської міської дитячої поліклініки №15 (вул. Рибалко, буд. 11/1, м. Харків, 61082) були прийняті відправлення Укрпошта Експрес, з повідомленням про вручення № 6108203485988, та лист з оголошеною цінністю, з повідомленням про вручення № 6108203144960, в ці ж дні були сформовані повідомлення про надходження вищезазначених відправлень. Відповідно до пояснення листоноші відділення поштового зв'язку № 82 м. Харків, повідомлення про надходження відправлення та листа були залишені у регістратурі на 1 поверсі поліклініки. Повторні повідомлення були сформовані та доставлені згідно зазначеної адреси 13.07.2017 року та 26.07.2017 року відповідно. Оскільки протягом встановленого терміну зберігання, представники Харківської міської дитячої поліклініки №15 не звернулись до відділення поштового зв'язку Харків 82 для отримання вищевказаного відправлення та листа та

Outcome: dismissed