Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим» про визнання недійсним, зокрема, свідоцтва на право власності, виданого ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим», на квартиру [ADDRESS], загальною площею 150,6 кв. м (житлова 99,70 кв. м); визнання її спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; виділення зазначеної квартири у її власність в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та вселення, мотивуючи тим, що вона не надавала свою згоду на внесення її до статутного капіталу ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим», оскільки не брала часті в загальних зборах учасників 26.01.2009 року та не підписувала протокол цих загальних зборів про вступ [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим», вихід ТОВ «Оттава» з товариства, про порядок формування та розподіл часток у статутному капіталі, затвердження нової редакції статуту тощо, у зв'язку чим майно, яке було внесено до статутного капіталу ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим» на підставі протоколу загальних зборів учасник 26.01.2009 року, який вона не підписувала, є майном подружжя і підлягає поділу. Вказує, що Подільським районним судом м.Києва 13.05.2013 року по справі № 2-4934/11 було прийняте заочне рішення про задоволення вищезазначеного позову [PERSON], ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 12.07.2013 у с №758/7961/13-ц заяву [PERSON] про його перегляд було залишено без задоволення, а ухвалою Апеляційного суду м.Києва 11.02.2014 року у справі № 22-ц/796/290/2014 вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін, однак цим самим були порушені його права, як власника вказаної квартири, оскільки між ним та ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим» в особі його директора - третьої особи [PERSON] 18.07.2013 року було укладено договір купівлі-продажу квартири за [ADDRESS] який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О., зареєстрований в реєстрі за № 2413, право власності на яку було зареєстровано за ним 18.07.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. Звертає увагу суду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири 18.07.2013 року вищезазначене заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 13.05.2013 року не набрало законної та виконано не було, а тому станом на день його укладення квартира перебувала у власності ТОВ «Геодинаміка-Крим» на підставі свідоцтва про право власності, виданого головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської (Київської міської державної адміністрації) 23.07.2009 року серії [NUMBER], зареєстровано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», записаного у реєстрову книгу № 531-151 за реєстровим № 45310 від 24.07.2009 року; державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена державним реєстратором прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. 18.07.2013 року, номер запису про право власності 1705506; згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 18.07.2013 року, №6413992, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 108352180000. У зв'язку вищевикладеним, оскільки відповідачкою оспорюється та не визнається його право власності на вищезазначену квартиру, змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на 4-кімнатну квартиру (об'єкт житлової нерухомості) загальною площею 150,6 кв.м, житловою площею 99,7 кв.м за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 108352180000. Представник позивача в судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву в якій, позов підтримав та просив його задоволити в повному обсязі за обставин, викладених в ньому, тому суд вважає за можливе проводити судове засідання без його участі. Представники відповідача в судове засідання повторно не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, не надіслали повідомлення про поважність причини неявки в судове засідання, а тому суд вважає за можливе розглядати справу з урахуванням положення п.5 ст.74, ст.224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій він не заперечував проти такого розгляду справи - у порядку заочного розгляду. Треті особи в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, не надіслали повідомлення про поважність причини неявки в судове засідання, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі, на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у підтвердження своїх позовних вимог посилався на те, що відповідачка [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим» про визнання недійсним, зокрема, свідоцтва на право власності, виданого ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим», на квартиру [ADDRESS], загальною площею 150,6 кв. м (житлова 99,70 кв. м); визнання її спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; виділення зазначеної квартири у її власність в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та вселення, мотивуючи тим, що вона не надавала свою згоду на внесення її до статутного капіталу ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим», оскільки не брала часті в загальних зборах учасників 26.01.2009 року та не підписувала протокол цих загальних зборів про вступ [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим», вихід ТОВ «Оттава» з товариства, про порядок формування та розподіл часток у статутному капіталі, затвердження нової редакції статуту тощо, у зв'язку чим майно, яке було внесено до статутного капіталу ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим» на підставі протоколу загальних зборів учасник 26.01.2009 року, який вона не підписувала, є майном подружжя і підлягає поділу. Судом встановлено, що Подільським районним судом м.Києва 13.05.2013 року по справі № 2-4934/11 було прийняте заочне рішення про задоволення вищезазначеного позову [PERSON] (а.с.21-28, том 1), ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 12.07.2013 року по справі №758/7961/13-ц заяву [PERSON] про його перегляд було залишено без задоволення, а ухвалою Апеляційного суду м.Києва 11.02.2014 року у справі № 22-ц/796/290/2014 вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.11-21, том 1). Крім того, між позивачем та ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим» в особі його директора - третьої особи [PERSON] 18.07.2013 року було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири за [ADDRESS] який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О., зареєстрований в реєстрі за № 2413, право власності на яку було зареєстровано за ним 18.07.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. (а.с.7-8, том 1), що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10, том 1). Також слід зазначити, що на момент укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири 18.07.2013 року вищезазначене заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 13.05.2013 року не набрало законної та виконано не було, а тому станом на день його укладення квартира перебувала у власності ТОВ «Геодинаміка-Крим» на підставі свідоцтва про право власності, виданого головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської (Київської міської державної адміністрації) 23.07.2009 року серії [NUMBER], зареєстровано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», записаного у реєстрову книгу № 531-151 за реєстровим № 45310 від 24.07.2009 року; державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена державним реєстратором прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. 18.07.2013 року, номер запису про право власності 1705506; згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 18.07.2013 року, №6413992, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 108352180000. Крім того, вищезазначені обставини підтверджуються рішенням Господарського Суду Автономної Республіки Крим від 16.04.2013 року у справі № 5002-20/1772-2011 (а.с.163-173, том 2), залишеним без змін постановою Севастопольського Апеляційного Господарського Суду від 26.06.2013 року та постановою Вищого Господарського Суду України від 02.09.2013 року (а.с.175-182, том 2), відповідно до яких було відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсними договору від 04.02.2009 року поступки корпоративних прав [PERSON] та [PERSON] в ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим» на користь [PERSON], договору від 24.06.2009 року поступки корпоративних прав [PERSON] в ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим» на користь [PERSON], нових редакцій статуту ТОВ «НВЦ «Геодинаміка- Крим» від 06.02.2009 року та 30.06.2009 року, та встановлено наступні обставини: «Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, 12.02.2007 здійснена державна реєстрація юридичної особи - "Науково - виробничий центр "Геодинаміка- Крим" у формі товариства з обмеженою відповідальністю. Відповідно до пункту 1.2 редакції Статуту ТОВ "НВЦ "Геодинаміка - Крим", що затверджена рішенням загальних зборів, оформленого протоколом від 08.02.2007, єдиним учасником Товариства стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Оттава" (а.с.4 т.8). 26.01.2009 рішенням загальних зборів учасників затверджено нову редакцію статуту товариства, учасниками якого є [PERSON] і [PERSON], статутний капітал Товариства збільшено до 1000000,00 грн., з внесками учасників ([PERSON] і [PERSON] ) по 500000,00 грн. кожним. В рахунок своїх внесків учасниками внесено до статутного капіталу нерухоме майно, а саме: будівля рекреаційного призначення блок N 3 у літ. А, загальною площею 223,2 кв. м за адресою: [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартира [ADDRESS], загальною площею 155,5 кв. м (жилою 89,90 кв. м). На підставі внесків [PERSON] і [PERSON]. до статутного капіталу товариства спірне майно було оформлене у власність ТОВ "НВЦ " Геодинаміка - Крим", що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно. Згодом, 04.02.2009 був укладений договір поступки корпоративних прав та статутним капіталом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробничий центр "Геодинаміка - Крим" між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожний поступаються та передають в цілому у власність [PERSON] належні їм корпоративні права та належний їм статутний капітал товариства у розмірі 100 %, вартістю 1000000,00 грн., ТОВ "НВЦ "Геодинаміка - Крим". 06.02.2009 була зареєстрована нова редакція статуту товариства, затверджена рішенням загальних зборів від 04.02.2009, відповідно до якої учасником товариства став [PERSON]. Дійсно, постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2011 у справі № 2-3/2742-2010 (том1 а.с.45-47) позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Науково-виробничий центр Геодинаміка-Крим" від 26.01.2009 в частині збільшення статутного капіталу товариства, про порядок формування часток нових учасників у статутному капіталі товариства, про затвердження статуту товариства у новій редакції та про призначення на посаду директора товариства [PERSON] були задоволені, втім, слід зазначити, що в іншій частині позовних вимог, а саме про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Науково-виробничий центр Геодинаміка-Крим" від 26.01.2009 в частині виведення зі складу учасників товариства - ТОВ "ОТТАВА" на підставі рішення власників останнього та у зв'язку з передачею цим учасником своїх прав іншим особам - [PERSON] і [PERSON] , затвердження акту повернення майна ТОВ "ОТТАВА", як внесений раніше вклад до статутного капіталу товариства "Науково- виробничий центр Геодинаміка-Крим", [PERSON] було відмовлено. Згідно положень статуту товариства в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників від 26.01.2009, статутний капітал Товариства склав 1000000,00 грн., його сформовано за рахунок внесків учасників ([PERSON] і [PERSON].) по 500000,00 грн. кожним у вигляді нерухомого майна, зокрема: [PERSON] внесла: будівлю рекреаційного призначення блок [ADDRESS] квартиру [ADDRESS] гаражний бокс [ADDRESS] При цьому, судом приймається до уваги, що при підписанні нової редакції статуту юридичної особи, а також під час укладення з [PERSON] договору поступки корпоративними правами від 04.02.2009 (том 1 а. с. 26-27) [PERSON] своїми діями фактично підтверджувала факт передачі нерухомого майна до статутного фонду товариства, а згодом - корпоративних прав в цьому товаристві іншій особі. Слід зазначити, що на час укладення угоди з [PERSON], згідно тексту договору і перевірених нотаріусом обставин, статутний капітал ТОВ "Науково-виробничий центр Геодинаміка-Крим" був сплачений повністю на 100 відсотків. Отже, з врахуванням положень статті 35 ГПК України, частини 1 статті 241 ЦК України, судом відхиляються доводи [PERSON] , що вона ніколи не виступала в якості учасника господарського товариства та не надавала згоди на передачу нерухомого майна до статутного капіталу юридичної особи. Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.07.2011, яке залишене без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 30.08.2011 у справі N 5002-22/2311-2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] TОB "НВЦ "Геодинаміка - Крим" про визнання недійсним статуту товариства в редакції від 29.01.2009, встановлено, що 29 січня 2009 року Державним реєстратором Сімферопольської міської ради було проведено державну реєстрацію спірної редакції статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробничий центр "Геодинаміка-Крим", запис N 1882105000001812, яка містила нотаріально посвідчені підписи [PERSON] та [PERSON] - тобто, учасників, що володіли 100 % часток у статутному капіталі товариства. Крім того, саме договір поступки корпоративними правами та статутним капіталом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробничий центр "Геодинаміка - Крим" від 04 лютого 2009 року свідчить про те, що внесення до складу статутного капіталу товариства частки у вигляді спірного майна було здійснено саме за волевиявленням [PERSON] , підписання редакції статуту, де відображено склад статутного фонду товариства, до якого ввійшло спірне майно, свідчить про схвалення такого рішення з її боку. Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача за зустрічним позовом щодо підробленого підпису від її імені в акті прийому - передачі майнових внесків учасників ТОВ "НВЦ "Геодинаміка - Крим", оскільки цей факт на час розгляду даної справи суд вважає не доведеним. Більш того, діючим законодавством України взагалі не передбачено вимог щодо наявності чи відсутності акту прийому - передачі, його наявність не може ніяким чином створити, змінити чи припинити цивільні права та обов'язки, та, відповідно, не може бути розглянутий судом як доказ відсутності волевиявлення щодо передачі спірного майна до статутного капіталу товариства. У відповідності до положень статті 12 Закону України "Про господарські товариства", частини першої статті 144 ЦК України, статті 115 ЦК України товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність, статутний капітал товариства складається з вартості вкладів його учасників. Вкладами учасників та засновників до статутного капіталу господарського товариства згідно з приписами статті 115 Цивільного кодексу України, статті 86 Господарського кодексу України можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті. Вклад, оцінений у гривнях, становить частку учасника та засновника у статутному фонді товариства. Таким чином, за приписами зазначених правових норм будь-яке майно, що передане учасником як вклад до господарського товариства і включене до його статутного капіталу, є часткою учасника в ньому та стає власністю товариства (за виключенням передання права користування певним майном у відповідності до статті 54 ЗУ "Про господарські товариства"). На відміну від моменту набуття права власності за договором, встановленого статтею 334 ЦК України, право власності товариства на майно виникає з моменту відповідної державної реєстрації редакції статуту, у якому відображено склад та вартість статутного капіталу товариства, його розподіл між учасниками. Таким чином, право власності у ТОВ "НВЦ "Геодинаміка - Крим" на майно: будівля рекреаційного призначення блок [ADDRESS] квартира [ADDRESS] гаражний бокс [ADDRESS] виникло з моменту державної реєстрації редакції статуту товариства, затверджену рішенням загальних зборів учасників від 26.01.2009, що проведена 06.02.2009 державним реєстратором Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради №18821050004011312. При цьому, наявність між подружжям [PERSON] цивільного спору, пов'язаного з розподілом спільного майна, не впливає на статус майна, як внесок до статуту капіталу господарського товариства з передачею у власність товариства з обмеженою відповідальністю. Оскільки передача майна до статутного капіталу юридичної особи є правочином, який у відповідності до статті 202 ЦК України є дією, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, в момент передачі майна товариству в обмін на корпоративні права в ньому (отримання частки у статутному капіталі юридичної особи), подружжям були свідомо припинені цивільні права на це майно з набуттям корпоративних прав на участь в управлінні господарським товариством, отримання певної частки прибутку даної організації, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (cm. 167 Господарського кодексу України). Враховуючи вищевикладене, позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення його прав та інтересів, у зв'язку із чим суд не вбачає правових підстав для визнання недійсними спірних договорів поступки корпоративними правами та статутним капіталом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим». Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 02.09.2013 року у справі №5002- 20/1772-2011 було встановлено наступні обставини: «Як вбачається зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 20.04.2011 р. у справі № 2-3/2742-2010, суд, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА 4, не встановлював обставин сформованості (збільшення) чи несформованості статутного капіталу ТОВ "Науково-виробничий центр "Геодинаміка-Крим", а виходив виключно з відсутності у ОСОБА 4 повноважень від її чоловіка ОСОБА 6 на вирішення визначених судом організаційних питань. Як випливає зі встановлених судами обставин справи, на час вчинення спірного договору поступки корпоративними правами від 04.02.2009 р. статутний фонд товариства фактично був сформований з подальшим вчиненням відповідних дій, пов'язаних з реєстрацією майна як внеску до статутного фонду товариства, що підтверджується наявними у справі свідоцтвами на право власності, виданими ТОВ "Науково-виробничий центр "Геодинаміка-Крим". А тому є цілком логічним висновок судів попередніх інстанцій про те, що при підписанні нової редакції статуту від 06.02.2009 p., а також під час укладення з ОСОБА 7 договору поступки корпоративними правами від 04.02.2009 р. ОСОБА 4 своїми діями фактично підтверджувала факт передачі нерухомого майна до статутного фонду товариства, а згодом - корпоративних прав в цьому товаристві іншій особі. При цьому колегія суддів відзначає, що позивач за зустрічним позовом жодним чином не заперечує, що вона підписувала оспорюваний договір від 04.02.2009 р. з усіма його умовами. Укладення цього договору між ОСОБА 6, ОСОБА 4 та ОСОБА 7 посвідчено нотаріально. Отже, будь-яке майно, що передане учасником як вклад до господарського товариства і включене до його статутного капіталу, є часткою учасника в ньому та стає власністю товариства. Крім того, як вірно зазначено судами, наявність між подружжям [PERSON] цивільного спору пов'язаного з розподілом спільного майна, не впливає на статус майна як внесок до статутного капіталу господарського товариства з передачею у власність товариства, оскільки передача майна до статутного капіталу юридичної особи є правочином, який у відповідності до cm.202 Цивільного кодексу України є дією, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, в момент передачі майна товариству в обмін на корпоративні права в ньому (отримання частки у статутному капіталі юридичної особи) подружжям були свідомо припинені цивільні права на це майно з набуттям корпоративних прав на участь в управлінні господарським товариством, отримання певної частки прибутку даної організації, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (стаття 167 Господарського кодексу України). Колегія суддів відзначає, що предметом відступлення за спірними договорами є корпоративні права та належний учасникам статутний капітал у розмірі 100%». У зв'язку з вищевикладеним вищезазначеними рішеннями господарських судів встановлено не тільки наявність волі відповідачки [PERSON] на вибуття з її власності спірного майна, а й обставини і наслідки набуття ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим» права власності на спірну квартиру. Крім того, судом встановлено, що заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 13.05.2013 року по справі № 2-4934/11 (а.с.21-28, том 1) та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 11.02.2014 року у справі № 22-ц/796/290/2014 (а.с.11-21, том 1) відповідно до ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України від 17.12.2014 року (а.с.54-62, том 2) було скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до рішення Подільського районного суду м.Києва від 08.06.2015 року по справі №2-4934/11 позов [PERSON] до [PERSON], ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим», треті особи - Головне управління житлового забезпечення КМДА, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», КРП «Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації», Лучистівська сільська рада про поділ спільного майна подружжя, визнання свідоцтв недійсними, вселення було задоволено частково та вирішено щодо спірної квартири визнати недійсними свідоцтво про право власності на неї, видане ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим» 23.07.2009 року Головним управлінням житлового забезпечення КМДА, визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити її у власність та вселити [PERSON] (а.с.120-123, том 2). Відповідно до рішення Апеляційного Суду м.Києва від 23.09.2015 року вищезазначене рішення Подільського районного суду м.Києва від 08.06.2015 року по справі №2-4934/11 було скасовано та ухвалено нове рішення, а саме - відмовити у задоволенні позову (а.с.124-133, том 2). Крім того, даним рішенням було встановлено наявність волі відповідачки [PERSON] на вибуття з її власності спірної квартири, правомірність набуття права власності на неї ТОВ «НВЦ «Геодинаміка-Крим». Відповідно до статті 12 ЗУ «Про господарські товариства», ч.1 ст.144 ЦК України, статті 115 ЦК України товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність, статутний капітал товариства складається з вартості вкладів його учасників. У відповідності до статті 202 ЦК України правочин є дією, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, в момент передачі майна товариству в обмін на корпоративні права в ньому (отримання частки у статутному капіталі юридичної особи) [PERSON] було свідомо припинено цивільні права на це майно з набуттям корпоративних прав на участь в управлінні господарським товариством, отримання певної частки прибутку даної організації, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Аналогічна позиція також вказана у постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.14 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», а саме: «Під час розгляду позову власника про витребування майна, переданого як вклад до того статутного (складеного) капіталу господарського товариства, суд має враховувати, що отримання майна як вкладу до статутного (складеного) капіталу є відплатним придбанням, оскільки в результаті передання вкладу особа набуває права учасника господарського товариства. Разом із тим відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача ... Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст.ст.387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст.ст.387, 388 ЦК України. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 38 звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне відчужено на підставі наступних договорів». Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.386 ЦК України визначено засади захисту права власності, зокрема, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння полягає у тому, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається особою, а відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно з п.1, ч.1 вказаної статті, може бути визнання права. У зв'язку з вищевикладеним, з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами та дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання за ним право власності на 4-кімнатну квартиру (об'єкт житлової нерухомості) загальною площею 150,6 кв.м, житловою площею 99,7 кв.м за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 108352180000 знайшли своє доведення в ході судового розгляду, повністю підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. З урахуванням вищевикладеного, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 3 654 гривні (а.с.1, том 1).

Outcome: approved