Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

19.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради Одеської області, [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що його бабуся [PERSON] з 1945 року була членом колгоспу «Ленінська іскра», в подальшому реорганізованого в КСП «Надія», розташованого в с. Борсуки Балтського району Одеської області. В 1968 році вона вийшла на пенсію за віком як член колгоспу "Ленінська іскра". 11 листопада 1995 року, коли проводилось паювання земель КСП «Надія», [PERSON] була помилково пропущена в списках на паювання колгоспних земель. Вона про це не знала, оскільки через похилий вік та поганий стан здоровя у неї не було можливості дізнатися про це. 20 грудня 1995 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] батько позивача [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги прийняв її спадщину в силу ст. 549 ЦК Української РСР, так як проживав зі своєю матірю разом, доглядав та поховав матір, розпорядився її житловим будинком з господарськими будівлями, користувався предметами їх домашнього вжитку. 27.11.2000 року [PERSON] помер. Після смерті батька, [PERSON] його спадщину як спадкоємець за законом першої черги прийняв в силу ст. 549 ЦК Української РСР, так як проживав з батьком разом, доглядав та поховав батька, розпорядився його житловим будинком з господарськими будівлями, користувався предметами його домашнього вжитку. Інших спадкоємців у [PERSON] немає. На даний час позивач вирішив оформити на себе право власності на спадщину [PERSON], однак нотаріусом [PERSON] було відмовлено в оформленні права на належну його батьку земельну частку (пай) через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) та було рекомендовано звертатися до суду. Після того, як в січні 2017 року [PERSON] дізнався про те, що паювання колгоспних земель відбулось до смерті його бабусі [PERSON] і вона виявляється мала право на земельну ділянку, але її пропустили в списках, [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] міської ради Одеської області з питанням, чому його бабусі [PERSON] не видали сертифікат на право на земельну частку (пай), на що позивача просили зачекати і запевняли, що вирішать дане питання. Однак в квітні 2017 року [PERSON] було остаточно відмовлено і рекомендовано звернутися до суду. Відтак позивач вважає, що перебіг позовної давності повинен рахуватися з квітня 2017 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надавши пояснення, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] міської ради Одеської області до суду не з'явився, але надав відгук на позовну заяву, в якому не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, просить розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства та за їх відсутності. (а.с.19) Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав та проти задоволення позову не заперечує. Суд, ознайомившись з доводами позивача, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] з 1945 року була членом колгоспу «Ленінська іскра», в подальшому реорганізованого в КСП «Надія», розташованого в с. Борсуки Балтського району Одеської області. В 1968 році вона вийшла на пенсію за віком як член колгоспу "Ленінська іскра", що підтверджується довідкою. (а.с.12). В 1968 році [PERSON] вийшла на пенсію за віком як член колгоспу "Ленінська іскра", що підтверджується відповідями на запит начальника Управління соціального захисту населення [PERSON] РДА Одеської області № 183/01-18 від 06.02.2017 (а.с.13), № 1207/01-18 від 17.07.2017 (а.с.34) 11 листопада 1995 року, коли проводилось паювання земель КСП «Надія», [PERSON] була помилково пропущена в списках на паювання колгоспних земель. 20 грудня 1995 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 065335. (а.с.6). 27.11.2000 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 229897. (а.с.7). Так, відповідно до\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. За змістом ст.ст.22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. На запит адвоката заступник начальника відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Одеської області від 15.05.2017 року надав відомості про те, що середній розмір земельної частки (паю) по Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області складає 4,19 умовних кадастрових гектарів. Вартість середньої частки (паю) станом на теперішній час складає 64192.06 грн. Державний акт на право колективної власності на землю серія ОД-03 № 0012 по КСП «Надія» виданий 11 листопада 1995 року.(а.с.9). Таким чином на момент складання списку громадян на отримання земельних сертифікатів, прізвище [PERSON] помилково було пропущено, що підтверджується повідомленням заступника начальника відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Одеської області від 11.07.2017 року (а.с.29), але на момент отримання КСП «Надія» Державного акту на право колективної власності на землю,- [PERSON] була жива, та відповідно мала право на отримання земельної частки із земель КСП «Надія». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до п.11 Постанови ПВС України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. Відповідно до свідоцтв про народження (а.с.5),- позивач являється сином [PERSON] та онуком [PERSON] Батько позивача [PERSON] на момент смерті [PERSON] постійно проживав та вів спільно господарство разом з матірю, яка померла 20.12.1995 року, в с. Борсуки Балтського району Одеської області, що підтверджується довідкою № 180 від 15.05.2017 р., виданою [PERSON] міською радою Одеської області. (а.с.10) Суд констатує, що після смерті [PERSON] батько позивача, як спадкоємець за законом першої черги, спадщину померлої прийняв в силу ст. 549 ЦК Української PCP, так як проживав з нею разом на момент смерті, користувалася предметами її домашнього вжитку. Спадщина [PERSON] належить батьку позивача з моменту відкриття спадщини в силу ч. 2 ст. 548 ЦК Української PCP. Строк оформлення спадщини після її прийняття,- законом не обмежений. Після смерті [PERSON], який помер 27.11.2000 року, позивач його спадщину прийняв в силу ст. 549 ЦК Української PCP, так як проживав з ним разом на момент смерті, та спільно вів господарство, що підтверджується довідкою № 181 від 15.05.2017 р., виданою [PERSON] міською радою Одеської області. (а.с.11). Спадщина [PERSON] належить позивачу з моменту відкриття спадщини в силу ч. 2 ст. 548 ЦК Української PCP. Строк оформлення спадщини після її прийняття,- законом не обмежений. При звернені до нотаріуса, позивачу було відмовлено в оформленні права на належну його бабусі земельну частку (пай) через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) та було рекомендовано звернутись до суду. (а.с.8) Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори № 1076/02-14 від 27.07.2017 року видно, що після смерті [PERSON], померлого 27.11.2000 р., заведена спадкова справа № 1740/2001, на спадщину заявив [PERSON] та 17.10.2001 р. за реєстром № 4318 йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ОД-03 № 0240456. Спадкоємці після смерті [PERSON], померлої 20.12.1995 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась. (а.с.37) Щодо перебігу строків давності, суд констатує, що померла [PERSON] мала право на земельну частку (пай) і помилково була невнесена до списків осіб, які мали право на земельну частку,- і позивачу про це стало відомо лише у квітні 2017 року, коли вона отримала необхідні документи для звернення в суд та отримала консультацію в адвоката. Статті\~256,\~257,\~261 ЦК України\~передбачають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, оскільки позивачу стало відомо про порушення його прав та прав її бабусі в квітні 2017 року, то він не пропустив строку позовної давності. Перебіг строку позовної давності для нього почався в квітні 2017 року. В зв'язку з цим суду немає необхідності поновлювати їй строк позовної давності. Згідно ст. 548 ЦК Української PCP, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української PCP, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Крім того строк оформлення спадщини після її прийняття,- законом не обмежений. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право на земельну частку (пай) в розмірі 4,19 умовних кадастрових гектарів, вартістю 64192.06 грн., розташовану на території Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області.

Outcome: approved