Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до СФГ "Білоконенка С.А." про визнання недійсними договору оренди землі, визнання недійсною заяви та її скасування обгрунтовуючи вимоги тим, що на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія КР №033346 від 23.01.2009 р. є власником земельнеої ділянки площею 6,28 га, що розташована на терииторії Тарасівської сільської ради, Бобринецького району Кіровоградської обласмті та 01.12.2011 року між нею та відповідачем, укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 20 років, який зареєстровано у Держкомземі Бобринецького району 18.01.2012р. за №352088724001272, та який вважає недійсним з тих підстав, що з текстом договору вона не знайома, підписувала не договір, а чистий аркуш паперу, вона за національністю молдованка, на територію України переїхала проживати у 2006 році, має не повну середню освіту, українську мову розуміє погано та не вміє читати й писати українською, тому вказує, що відповідач скористався її безграмотністю та ввів її в оману щодо строку дії договору, який уклав на 20 років, та суми орендної плати, яка мала становити 5000 грн. за місяць, а не 3345 грн., тому вважає договір укладений помилково під впливом омани, тому має бути визнаний недійсним. Окрім того вказує, що 04.03.2013р. вона отримала від відповідача орендну плату за вказаним договором наперед за 20 років в сумі 66900 грн.з розрахунку 3345 грн. за місяць ( 3% від нормативної грошової оцінки землі), а 05.03.2013р. приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу [PERSON]. посвідчено справжність її підпису на заяві про отримання від відповідача в рахунок орендної плати з 2012р. по 2032 р. включно за вказаним вище договором 66900 грн. у заяві також вказано, що вона ніяких претензій майнового характеру до відповідача не має й за власного волевиявлення та без тиску отримала вказані кошти, вважаючи цю заяву правочином, який також укладений під впливом помилки та оману, просить визнати її недійсною та скасувати. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просять його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, обґрунтувавши їх тим, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві та доказів порушення його прав під час укладення та дії оскаржуваного догову, який відповідає вимогам чинного законодавства та волевиявленню сторін, містить всі істотні умови договору оренди землі, а тому підстав для визнання його недійсним не має, також вказують, що позивачка не обгрунтувала підстави визнання недійсною та скасування заяви про отримання нею наперед суми орендної плати за договором оренди землі від 01.12.2011р., тому у задоволенні позову їй слід відмовити у повному обсязі, прпи цьому представник Білоконенко С.А. додав, що він зачитав зміст оспорюваного договору позивачці при його укладенні й вона розуміла значення договору, в тому числі й розуміла, що строк його дії договору 20 років, при укладенні договору на неї не тисли вона особисто та з власної волі його підписала, та за її проханням він виплатив наперед їй орендну плату за 20 років в сумі 66900 грн. Третя особа на стороні позивача - приватний нотаріус [PERSON] до суду не з"явилася, від неї надійшли запречення на позов де вона вказує на необгрунтованість позовних вимог, тому просить відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши докази у їх сукупнорсті, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі Державного акта серії КР №033346 виданого 23.01.2009 року Бобринецькою районною державною адміністрацією позивачці належить земельна ділянка площею 6,28 га, розташована на території Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6). 1 грудня 2011 року між позивачкою та відповідачем укладений договір оренди землі позивачки строком на двадцять років, вказаний договір зареєстрований 18.01.2012р. за №352088724001272 у відділі Держкомзему Бобринецького районну Кіровоградської області та підписаний стронами (а.с. 7). Із заяви позивачки [PERSON], справжність підпису якої посвідчено 05.03.2013р. приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу [PERSON], встановлено, що [PERSON], повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, цією заявою підтверджує той факт, що відповідно до договору оренди землі від 01.12.11. що укладений між нею та СФГ "Білоконенко С.АВ.", нею дійсно отримано від голови СФГ Білоконенка Сергія Анатолійовича орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі, що становить з індексацією 3345 грн. на рік за весь період дії договору з 2012 р. по 2032 р. в сумі 66900 грн. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Правовою гарантією на судовий захист особистого немайнового або майнового права та інтересу особи являється ст. 16 ЦК України. Порядок реалізації права особи на судовий захист встановлено процесуальним законодавством. Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У зв'язку з цим, при вирішенні спору суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавця у зв'язку з укладенням договору , а також з'ясувати у чому саме полягає порушення його законних прав. Аналогічний за змістом правовий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94цс13. В судовому не знайщшов свого підтвердження належними та допустимими доказами факт введення позивачки відповідачем в оману під час укладення договору оренди землі від 01.12.2011р. та факт укладення нею вказаного договру під впливом помилки також не доведено, а до показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON],про те, що позивачка не вміє писати та читати українською мовою, суд ставиться критично, оскільки ці свідки є близькими родичами позивачки та можуть матеріально від неї залежати. З паспорта позивачки вбачається, що вона народилася в с. Олишкани Шолданештського району, республіки Молдова та є громадянкою України, паспорт серії [NUMBER] видано Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 29.08.2006 року, вказані обстапвини спростовують доводи позивачки, що лише у 2006 році вона переїхала проживати на територію України. Факт отримання коштів в сумі 66900 грн. від відповідача в рахунок орендної плати за період з 20123р. по 2032 рік позивачка вцілому не заперечила, також він підтверджується письмовими доказами ( відомості, видаткові касові ордери) . З пояснень представника відповідача Білоконенка С.А. вбачається, що він зачитав змість оспорюваного договору позивачці й вона розуміла значення договору в тому числі й розуміла, що строк його дії договору 20 років, при укладенні договору на неї не тисли вона особисто та з власної волі його підписала, та за її проханням він виплатив наперед їй орендну плату за 20 років в сумі 66900 грн. Вказані пояснення позивачкою в судовому засіданні не спростовані належними та допустимими доказами . Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цого Кодексу. Оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивачки щодо порушення її прав при укладенні договору оренди землі від 01.12.2011р., введення її в оману та помилки, тому позов в частині визнання недійсним вказаного договору задоволенню не підлягає. Окрім того, заява позивачки про отримання від відповідача орендної плати в сумі 66900 грн., де її підпис посвідчено 05.03.2013р. приватним нотаріусом [PERSON], не є правочином в розумінні змісту ст.202 ЦК України, якою визначено, що правочином є дія особи, спрямована нап набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Така заява є лише документом підтверджуючим факт фінансових розрахунків між сторонами правочину - договору оренди землі, а тому така заява не може бути визнана недійсною з підстав визначених ст.ст.215, 229, 230 ЦК України, також відсутні правові підстави для її скасовання, а тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню у зв"язку із необгрунтованністю вимог. У зв'язку з недоведеністю позивачкою фактів порушення її прав, за захистом яких вона звернувся до суду, підстави для судового захисту цих прав відсутні, тому з урахуванням вищевстановлених обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed