Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Азовська продовольча компанія» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договором позики, та звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що згідно укладеного між ТОВ «Азовська продовольча компанія» і [PERSON] Договором позики № б/н від 24 червня 2008 року [PERSON] була надана безпроцентна позика у розмірі 127000 грн. згідно п. 7.2. договору. Виконання зі сторони відповідача обов»язків по поверненню грошових коштів було забезпечено заставою. Згідно п. 5.2. договору у якості забезпечення виконання зобов»язання позичальника по поверненню коштів останній надав позикодавцю в заставу майно, а саме легковий автомобіль NISSAN PRIMERA 1.6., 2007 року випуску, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER], об»єм двигуна 1.597 куб. см. При цьому згідно п. 7.14 договору предмет застави залишається у володінні позичальника. Згідно з п. 7.7. договору за рахунок предмету застави позикодавець має право задовольнити свої вимоги, що витікають з цього договору, у повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення, включаючи неустойку (штраф, пеню) відшкодування збитків, які виникли у зв»язку з простроченням та/або порушенням позичальником умов виконання зобов»язань за договором, витрати, пов»язані із зверненням стягнення на предмет застави (включаючи усі необхідні для цього податки, державне мито та збори). Згідно п. 7.8. договору у випадку неповернення позики у зазначений договором строк, або повернення не всієї суми позики, або несплата у строк суми частки позики, що підлягає поверненню щомісячно, позикодавець має право одержати задоволення своїх вимог переважно перед іншими кредиторами шляхом звернення стягнення на предмет застави, що полягає за вибором позикодавця, зокрема, в набутті права власності на предмет застави. Це означає, що підписавши договір, позичальник дає попередню та нічим не обумовлену згоду на набуття позикодавцем права власності на заставлене майно. Згідно п. 5.1. договору сума позики повинна повертатися щомісяця частками, не пізніше 20 числа кожного місяця, при цьому розмір часток (щомісячних платежів) повинен бути не менш ніж 5292 грн.. Однак відповідачем були порушені вказані умови договору. Так, у виконання своїх зобов»язань по поверненню позикових коштів ним були здійснені наступні платежі: 16 липня 2008 року повернення грошових сум у розмірі 2000 грн., 14 серпня 2008 року повернення грошових сум у розмірі 5400 грн., 22 жовтня 2008 року повернення грошових сум у розмірі 10700 грн.. Після виконання останнього платежу грошових сум від відповідача у рахунок повернення позикових коштів не наступало. Згідно п. 5.4. договору позики у випадку прострочення повернення частини позики, що підлягає поверненню щомісячно, позикодавець має право вимагати дострокового повернення суми позики. На даний час неповернута сума позики складає 108900 грн.. Крім того, згідно п. 5.5. договору позики у випадку звільнення відповідача з ТОВ «Імпактранстрой» до настання строку повернення позики відповідач зобов»язаний достроково протягом 10 днів повернути всю суму позики, котра залишилась неповернутою на день звільнення. Згідно наказу № 25 від 18 листопада 2008 року відповідач був звільнений з ТОВ «Імпактранстрой» 18 листопада 2008 року за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України), однак сума позики у встановлений десятиденний строк не була повернута. Також 12 грудня 2008 року на адресу відповідача була направлена письмова вимога про дострокове повернення позики, однак відповідач вказану вимогу не виконав, відповідь не надав. Згідно п. 6.6. договору у випадку неповернення в строк всієї суми заборгованості (у тому числі при виникненні обов»язку по достроковому поверненні позики) позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення від суми боргу, а також, крім пені, відповідно до умов ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з урахуванням того, що сума основного боргу відповідача складає 108900 грн., то сума пені за період прострочення з 12 квітня 2010 року по 11 квітня 2011 року становить 18190 грн. 78 коп., три відсотки річних від простроченої суми за період з 29 листопада 2008 року по 11 квітня 2011 року складає 7 733 грн. 39 коп., сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 31 907 грн. 70 коп., а всього-166 731 грн. 87 коп.. Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України в силу застави позикодавець має право у разі невиконання позичальником зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно умов договору ТОВ «Азовська продовольча компанія» має право придбати право власності на закладене майно, і як наслідок, вимагати його вилучення з володіння відповідача і передачі у володіння позивача. Враховуючи викладене, позивач ТОВ «Азовська продовольча компанія» на підставі вимог ст. ст. 16, 572-593, 625, 827-836, 1046-1053 ЦК України просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу з урахуванням пені у сумі 8190 грн. 78 коп., 3% річних у сумі 7733 грн. 39 коп., індекс інфляції в розмірі 31907 грн. 70 коп., а всього-166 731 грн. 87 коп., та в рахунок погашення заборгованості за договором позики № б/н від 24 червня 2008 року звернути стягнення на майно [PERSON] на користь ТОВ «Азовська продовольча компанія» для часткового задоволення забезпечених заставою вимог ТОВ «Азовська продовольча компанія» шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі, а саме легковий автомобіль NISSAN PRIMERA 1.6., 2007 року випуску, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER], об»єм двигуна 1.597 куб. см., та стягнути понесені судові витрати. В судовому засіданні уточнено прізвище відповідача [PERSON] на [PERSON] в зв»язку із зміною його прізвища, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 05 квітня 2013 року серії [NUMBER], згідно якого [PERSON], [INFO], змінив ім»я, про що 05 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис № 9, і прізвище після державної реєстрації зміни імені-[PERSON].. У липні 2014 року позивач ТОВ «Азовська продовольча компанія» подав суду заяву, в якій просив суд вважати надані відповідачем квитанції до прибуткових касових ордерів на суму 2000 грн.-10 липня 2008 року, 5400 грн. від 13 серпня 2008 року, 10700 грн. -дата відсутня, 23000 грн. від 17 листопада 2008 року, 23845 грн. від 18 листопада 2008 року, 39625 грн. від 19 листопада 2008 року, 21500 грн. від 21 листопада 2008 року неналежним доказом та не враховувати їх при розгляді справи, та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Азовська продовольча компанія» суму у розмірі 166 731 грн. 87 коп., з яких сума боргу складає 108 900 грн., пеня-18190,78 грн., 3% річних-7733,39 грн., індекс інфляції в розмірі 31907,70 грн.., а також в рахунок погашення заборгованості за договором позики № б/н від 24 червня 2008 року звернути стягнення на майно [PERSON] на користь ТОВ «Азовська продовольча компанія» для часткового задоволення забезпечених заставою вимог ТОВ «Азовська продовольча компанія» шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі, а саме легковий автомобіль NISSAN PRIMERA 1.6., 2007 року випуску, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER], об»єм двигуна 1.597 куб. см., та стягнути з відповідача витрати у розмірі 8390,40 грн. на проведення судової експертизи № 11478/11479/12-33/11480/12-32 згідно рахунку № 989 від 28 лютого 2013 року, наданого КНДІСЕ Міністерства юстиції України, і понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просив суд у задоволенні позову позивача відмовити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2008 року між ТОВ «Азовська продовольча компанія» і [PERSON] був укладений Договір позики № б/н, відповідно до умов п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, позикодавець ТОВ «Азовська продовольча компанія» надає позичальнику [PERSON] безпроцентну позику, а останній зобов»язується повернути позику у визначений цим договором термін. Згідно умов п. 2.1. договору позики розмір позики становить за цим договором 127000грн.. Відповідно до умов п. п. 3.1., 3.2. договору позикодавець надає позику позичальникові протягом двох днів з моменту підписання цього договору. Позика надається шляхом перерахування на особистий рахунок позичальника: п/р № [NUMBER] у АКІБ «УкрСиббанк», МФО 351005. Згідно умов п. п. 4.1., 4.2. договору термін, на який видається позика, визначається з моменту набуття чинності цим договором до 01 серпня 2010 року. Термін, визначений у п. 4.1. цього договору, може бути продовжений за погодженням сторін. Відповідно до умов п. 5.1. договору протягом терміну позики, визначеного в п. 4.1. цього договору, починаючи з серпня 2008 року, позичальник зобов»язується щомісяця частками, не пізніше 20-го числа кожного місяця, повертати позикодавцеві суму позики. Розмір часток (щомісячних платежів) повинен бути не менш ніж 5292 грн.. Позичальник у будь-якому разі зобов»язується повністю сплатити суму позики в межах граничного строку, який вказаний у п. 4.1. цього договору. Сторони можуть погодити інший термін та порядок повернення позики, але повна сума позики, визначена в п. 2.1. цього Договору, повинна бути повернена не пізніше ніж у строк, зазначений у п. 4.1. цього договору. Згідно умов п. 5.2. договору позики у якості забезпечення виконання зобов»язання позичальника по поверненню грошей останній зобов»язується надати позикодавцю у заставу майно, а саме легковий автомобіль NISSAN PRIMERA 1.6., 2007 року випуску, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER], об»єм двигуна 1.597 куб. см.. Відповідно до умов п. 5.3. договору позика повертається шляхом повернення позичальником відповідних сум в касу підприємства або на банківський рахунок позичальника. Місце повернення позики-Донецька область. Згідно умов п. 5.4. договору позики у випадку прострочення позичальником повернення частки позики, що підлягає поверненню щомісячно, позикодавець має право вимагати дострокового повернення суми позики, яка залишилась неповерненою на момент прострочення. У цьому разі позичальник зобов»язаний повернуту всю суму позики протягом десяти днів з моменту надсилання йому на адресу, що зазначена у цьому договорі як місцезнаходження позичальника, відповідної вимоги позикодавця. У разі неповернення суми позики у вказаний у цьому пункті строк, позикодавець вправі одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до умов п. 5.5. договору позики у випадку припинення трудових правовідносин між позичальником та ТОВ «Імпактранстрой» до настання строку повернення повної суми позики позичальник зобов»язаний достроково протягом десяти днів з дати звільнення повернути позикодавцю всю суму позики, яка залишилась неповерненою на день звільнення. У випадку невиконання позичальником цього обов»язку позикодавець має право звернути стягнення на майно, передане позичальником у заставу як забезпечення виконання зобов»язань за цим договором. Згідно умов п. 6.6. договору позики у випадку неповернення у строк всієї суми заборгованості (у тому числі при виникненні обов»язку по достроковому поверненню позики) позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення від суми боргу, а також, крім пені, сплачує штраф у розмірі 20% від суми, яка підлягає поверненню. Відповідно до умов п. 7.2. договору позики за домовленістю сторін на момент укладення цього договору предмет застави оцінено у сумі 127000 грн.. При цьому сторони згодні з тим, що при зверненні стягнення та реалізації предмету застави позикодавець не буде зв»язаний або будь-яким чином обмежений зазначеною оціночною вартістю предмету застави. Згідно умов п. 7.3. договору позики невиконанням чи неналежним виконанням обов»язків за цим договором, що зумовлює звернення стягнення на предмет застави для задоволення вимог позикодавця вважається, зокрема, але не тільки: -неповернення всієї суми позики у строк, що зазначений у п. 1.4. цього договору; -несплата у строк суми частки позики, що підлягає поверненню щомісячно (несплата у строк суми частки позики, що підлягає поверненню щомісячно (несплата у строк щомісячних платежів); несплата суми позики у строк та у випадках, як це передбачено п. п. 5.4., 5.5. цього договору; невиконання інших умов, передбачених цим договором. Відповідно до умов п. 7.8. договору позики у випадку неповернення позики у визначений цим договором строк, або повернення не всієї суми позики, або несплата у строк суми частки позики, що підлягає поверненню щомісячно (несплата у строк щомісячних платежів), або порушення інших умов цього договору, позикодавець має право одержати задоволення своїх вимог переважно перед іншими кредиторами шляхом звернення стягнення на предмет застави, що полягає за вибором позикодавця, але не тільки, у набутті права власності на предмет застави. Це означає, що підписавши цей договір, позичальник дає попередню та нічим не обумовлену згоду на набуття позикодавцем права власності на заставлене майно, у випадках, що передбачені цим договором. При цьому вартість предмета застави, за якою відбувається перехід права власності, дорівнює сумі, що зазначена у п. 7.2. цього договору; продажу предмета застави від свого імені, або від імені позичальника, як за участю, так і без участі позичальника (за вибором позикодавця), та одержання задоволення за рахунок отриманих від продажу грошей, позикодавець за власним бажанням має право здійснити продаж предмета застави за ціною, що перевищує вказану у п. 7.2. цього договору. Згідно вимог п. 7.9. договору позики звернення стягнення на предмет застави здійснюється позикодавцем за його вибором, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або за рішенням суду, або іншим способом, що передбачено законом. Як зазначав відповідач [PERSON], він з 10 липня 2008 року виконував зобов»язання по поверненню грошових коштів за договором позики № б/н від 24 червня 2008 року, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів: 10 липня 2008 року на суму 2000 грн., 13 серпня 2008 року на суму 5400 грн., 10700 грн. без зазначення дати сплати коштів, 17 листопада 2008 року на суму 23000 грн., 18 листопада 2008 року на суму 23845 грн., 19 листопада 2008 року на суму 39625 грн., 21 листопада 2008 року на суму 21500 грн.. Згідно Висновку експертів КНДІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів від 11 квітня 2013 року № 11478/11479/12-33/11480/12-32 у наданих на дослідження квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 2000 грн. від 10 липня 2008 року, квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 5400 грн. від 13 серпня 208 року, квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 10700 грн. без дати, квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 23000 грн. від 17 листопада 2008 року, квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 23845 грн. від 18 листопада 2008 року, квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 39625 грн. від 19 листопада 2008 року, квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 21500 грн. від 21 листопада 2008 року відтиски печатки від імені ТОВ «Азовська продовольча компанія» нанесені не тією печаткою, якою нанесені відтиски у прибутковому касовому ордері № 82 на суму 2000 грн. від 16 липня 2008 року, прибутковому касовому ордері № 95 на суму 5400 грн. від 14 серпня 2008 року, прибутковому касовому ордері № 119 на суму 10700 грн. від 22 жовтня 2008 року, договорі позики б/н від 24 червня 2008 року, звіті «Про суми пільг в оподаткуванні юридичних осіб та фізичних осіб-суб»єктів підприємницької діяльності за (квартал, І півріччя, 9 місяців, рік)» за 9 місяців 2008 року, звіті «Про суми пільг в оподаткуванні юридичних осіб та фізичних осіб-суб»єктів підприємницької діяльності за (квартал, І півріччя, 9 місяців, рік)» за І півріччя 2008 року, а іншою печаткою з аналогічним змістом тексту. Підписи від імені [PERSON] у рядку «Касир» у квитанціях до прибуткового касового ордера від 10 липня 2008 року на суму 2000 грн., від 13 серпня 2008 року на суму 5400 грн., на суму 10700 грн. дата відсутня, від 17 листопада 2008 року на суму 23000 грн., від 18 листопада 2008 року на уму 23845 грн., від 19 листопада 2008 року на суму 39625 грн., від 21 листопада 2008 року на суму 21500 грн. виконані не [PERSON], а іншою особою. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Азовська продовольча компанія» підтвердив, що [PERSON] були повернуті грошові кошти в рахунок виконання умов договору позики в розмірі 2000 грн., 5400 грн., 10700 грн., квитанції щодо сплати даних коштів також були предметом експертного дослідження, однак спору з приводу даних грошових коштів у сторін не має. Як зазначив у судовому засіданні відповідач [PERSON], починаючи з 10 липня 2008 року він виконував зобов»язання по поверненню позики, сплачуючи кошти в касу ТОВ «Азовська продовольча компанія», про що надав квитанції до прибуткових касових ордерів, однак згідно висновку експертів відтиски печатки від імені ТОВ «Азовська продовольча компанія» нанесені не тією печаткою, а іншою печаткою з аналогічним змістом тексту, та підписи від імені [PERSON] у рядку «Касир» виконані іншою особою. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові0 грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК україни кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Допустимість судового доказу-це відповідність його процесуальній формі (засобів доказування) вимогам закону. Тобто, будь-які фактичні дані можуть бути підтверджені лише допустимими засобами доказування. Згідно вимог ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з»ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла що, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Слід зазначити, що незалежно від того, доводить відповідач відсутність фактів підстави позову, загальне правило розподілу доказових обов»язків залишається незмінним, і тягар доказування не переходить від однієї сторони до іншої. Підставу позову повинен довести саме позивач. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконав належним чином взяті зобов"язання по поверненню коштів за договором позики № б/н від 24 червня 2008 року, укладеним між ним і ТОВ «Азовська продовольча компанія», а тому позов підлягає задоволенню частково і з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Азовська продовольча компанія» слід стягнути 108 900 грн. боргу за договором позики № б/н від 24 червня 2008 року, 3% річних від простроченої суми за період з 29 листопада 2008 року по 11 квітня 2011 року в розмірі 7 733 грн. 39 коп., 31 907 грн. 70 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а всього-148 541 грн. 09 коп.. Суд виходив з того, що за клопотанням позивача у справі ТОВ «Азовська продовольча компанія» була проведена судово-почеркознавча експертиза та судово-технічної експертиза документів щодо дослідження наданих відповідачем квитанцій до прибуткових касових ордерів, з якої слідує, що надані відповідачем квитанції в обгрунтування своїх заперечень проти позову суд вважає неналежними доказами в справі. Також як пояснив відповідач у справі [PERSON], операції по прийманню від нього готівкових коштів на виконання ним умов договору позики здійснювали касири [PERSON] і [PERSON], а також інші особи. Однак, як стверджував представник позивача ТОВ «Азовська продовольча компанія», [PERSON] і [PERSON] ніколи не перебували у трудових відносинах з ТОВ «Азовська продовольча компанія», даних про їх місцезнаходження та засобів зв»язку з ними ТОВ «Азовська продовольча компанія» не має, виконання ж обов»язків касира було покладено на бухгалтера [PERSON] і з нею укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Дані обставини підтверджуються наказом директора ТОВ «Азовська продовольча компанія» від 08 травня 2008 року № 17-08, згідно якого на бухгалтера [PERSON] покладено виконання обов»язків касира і укладення з нею договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. В наданих письмових поясненнях представник позивача також вказував, що всі надходження готівки до каси підприємства повинні бути відображені у касовій книзі підприємства, при чому згідно п. 4.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 з доповненнями та змінами від 22 грудня 2010 року № 573, записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. Щодо наданих відповідачем квитанцій на суму 23000 грн. від 17 листопада 2008 року, на суму 23 845 грн. від 18 листопада 2008 року, на суму 39 625 грн. від 19 листопада 2008 року, на суму 21 500 грн. від 21 листопада 2008 року, то записів в касовій книзі ТОВ «Азовська продовольча компанія» стосовно надходження і оприбуткування готівки від відповідача немає. Інших же доказів в обгрунтування своїх заперечень відповідач суду не надав. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 18190,78 грн., то суд відмовляє у задоволенні в цій частині вимог, оскільки в даних правовідносинах, що виникли між сторонами, законом не передбачено застосування такого виду санкції, як стягнення пені. Також в рахунок погашення заборгованості за Договором позики № б/н від 24 червня 2008 року позивач ТОВ «Азовська продовольча компанія» просив звернути стягнення на майно [PERSON] на користь ТОВ «Азовська продовольча компанія» для часткового задоволення забезпечених заставою вимог ТОВ «Азовська продовольча компанія» шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі, а саме легковий автомобіль NISSAN PRIMERA 1.6., 2007 року випуску, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER], об»єм двигуна 1.597 куб. см., що, на думку позивача, відповідає умовам укладеного Договору позики № б/н від 24 червня 2008 року, де передбачено було звернення стягнення на предмет застави у зв»язку з невиконанням чи неналежним виконанням обов»язків позичальника за цим Договором. Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що між позивачем ТОВ «Азовська продовольча компанія» і [PERSON] був укладений договір про надання безпроцентної позики від 24 червня 2008 року, а не кредитний договір. За правилами ж ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Заявлені ж вимоги позивача про звернення стягнення на майно [PERSON] шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження-легкового автомобіля NISSAN PRIMERA 1.6., 2007 року випуску, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER] третій особі, не підлягають задоволенню, оскільки не грунтуються на вимогах чинного законодавства України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід розподілити судові витрати, понесені позивачем з урахуванням часткового задоволення позову, і суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська продовольча компанія» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 485 грн. 41 коп., 50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 3 356 грн. 16 коп. витрат на проведення експертизи.

Outcome: partial