Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять усунути перешкоди їм у здійсненні володіння належним їм на праві власності 8/25 частинам жилого будинку, яка розташована за адресою [ADDRESS] та виселити відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS], без надання йому іншого жилого приміщення. В судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивачі [PERSON], [PERSON], представник позивачів [PERSON] повністю підтримали і в обгрунтування їх представник позивача [PERSON] пояснив , що на праві приватної власності позивачам належать 8/25 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS], яку придбали за договором міни у серпні 1994 року. У листопаді 1994 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] У 2000 році в даній квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON] і став спільно проживати з позивачкою [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у позивачки і 15.10.2010 року шлюб між ними був розірваний рішенням Генічеського районного суду Херсонської області. Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] і відповідач продовжували проживати в одній квартирі, однак спільне проживання у них не складалося із-за того, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не приймає участі у ремонті квартири та підтриманні житла в належному стані, із-за чого у них виникали непорозуміння, сварки, які неодноразово переростали в побиття позивачки. З 2011 року позивачка [PERSON] проживає в АР Крим Бахчисарайського району ,де здійснює догляд за своєю матір"ю, у зв"язку з чим виникла потреба в продажі належної квартири. Однак із-за того, що в квартирі зареєстрований і проживає [PERSON], який в добровільному порядку виселитися та знятися з реєстрації відмовляється, вчиняє сварки, руйнує належне позивачам житло, вона не може продати належну позивачці квартиру, оскільки спільно проживати в одній квартирі не можливо. З приводу сварок та конфліктів позивачка зверталася до міліції для прийняття мір реагування до відповідача, однак на винесені попередження відповідач не реагує, тому позивачі звернулися до суду з даним позовом, так як в позасудовому порядку вирішити дане питання не можуть. Вимоги позивачів законні і обгрунтовані, просив задовольнити позов позивачів. Позивачка [PERSON] дала аналогічні пояснення, повністю підтримала доводи її представника стосовно підстав заявлення даного позову, підтвердила неможливість спільного проживання з її бувшим чоловіком відповідачем по справі [PERSON] та виселення його з належної її квартири, просила задовольнити позов. Позивач [PERSON] також просив задовольнити позов та виселити його вітчима з спірної квартири, оскільки шлюб між його матір"ю і ним розірваний, спільно вони проживати не можуть, сваряться, а мати його [PERSON] бажає продати належну їм квартиру, а він не заперечує, оскільки повністю погоджується з думкою своєї матері.Дане спірне житло йому не потрібне, він має інше жиле приміщення для проживання. Відповідач [PERSON] пред"явлені позовні вимоги не визнав повністю, заперечував у задоволенні позову , свої заперечення обгрунтував тим, що дійсно з 1994 року проживав спільно з [PERSON], з якою перебував у зареєстрованому шлюбі. Він мав хорошу роботу, за яку отримував хорошу заробітну платню. Спірну квартиру позивачка дійсно придбала за договором міни 14.04.1995 року і з 1995 року вони стали проживати в [ADDRESS] вкладалися кошти для утримання даної квартири. У зв"язку з характером роботи, так як був моряком, прописався в квартирі спірній 08.06.2000 року і з даного часу постійно проживає в квартирі. Після розірвання шлюбу, яке відбулося 15 жовтня 2010 року згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області, вони ще продовжували спільне життя, однак в подальшому він втратив роботу, та не міг тривалий час знайти роботи, жив за рахунок випадкових заробітків, що не подобалося позивачці, із-за чого стали виникати непорозуміння між ним і позивачкою. В подальшому у позивачки захворіла мати, яка проживає в АР Крим, де вона постійно перебуває, а він проживає в квартирі один. Приїжджає до смт.Новоолексівка позивачка на декілька днів, щоб отримати пенсію, а потім їде. Коли приїжджає, то провокує його і влаштовує сварки з ним, пред"являє претензії до нього. Все це робить позивачка, для того, щоб він виселевся з квартири, а вона змогла продати квартиру. В силу свого матеріального становища він не може виселетися і жити на квартирі. Ніяких противоправних дій відносно позивачки і її сина [PERSON], з яким у нього добрі відносини, він не вчиняє, це все вигадки позивачки. Житло він підтримує в належному стані, як це дозволяє його матеріальне становище, житло він не руйнує, як вказує позивачка, ніяких приводів в міліцію з приводу сварок не було, ніяких мір реагування з боку міліції до нього не застосовувалося. Підстави його виселення надумані і не відповідають дійсності, вважає, що він має законні підстави проживати в даній квартирі, просив відмовити в задоволенні позову Представник відповідача [PERSON] також просив суд відмовити позивачам в задоволенні позову, так як заявлені позовні вимоги не обгрунтовані та безпідставні. Відповідно до ст.116 ЖК України передбачено підстави виселення громадянина без надання іншого жилого приміщення.Позивачами в судовому засіданні не доведено, що відповідач спільно проживає з позивачами в спірній квартирі, систематично руйнує, псує жиле приміщення, порушує правила співжиття і робить неможливим співжиття, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, а оскільки не доведені дані обставини, то не має підстав для задоволення позову. Суд вислухавши пояснення сторін, свідків по справі , дослідивши надані сторонами докази, вважає встановлені слідуючі обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачі являються власниками 8/25 частин житлового будинку [ADDRESS] за даною адресою на підставі договору міни від 14.04.1995 року. З 1994 року позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] стали проживати разом і зареєстрували шлюб у листопаді 1994 року. У зареєстрованому шлюбі позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] прожили до 15.10.2010 року, що підтверджується рішенням суду Генічеського районного суду Херсонської області від 15.10.2010 року.Також відповідно до домової книги відповідач [PERSON] був прописаний за адресою [ADDRESS] з 07.07.1995 року, а 11.08.1997 року був виписаний, а з 08.06.2000 року знову був прописаний за даною адресою і проживає і прописаний до теперішнього часу. З 2000 року не проживає і виїхав з даного жилого приміщення позивач [PERSON], а позивачка [PERSON] з 2011 року постійно проживає в Бахчисарайському районі АР Крим у своєї матері, так як здійснює за нею догляд. Приїжджає в смт.Новоолексіївку на два, три дні, щоб отримати пенсію.Бувають випадки, що проживає довше.Дані обставини не заперечувала позивачка [PERSON] та підтвердив відповідач [PERSON] та підтверджено довідкою селищної ради Бахчисарайського району від 21.11.2013 року та актом обстеження побутових умов від 08.05.2014 року складеним депутатом Новоолексіївської селищної ради Войтенко Н.А., показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Підставою виселення відповідача [PERSON] позивачі вказують, що спільне проживання з ним є нестерпним і не можливим, так як він зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, бійки, руйнує житло, в якому проживає та не утримує його. З приводу такої поведінки [PERSON] зверталася до міліції для прийняття мір реагування. Дані обставини підтверджуються письмовими відповідями Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області від 27.11.2013 року, в якій вказано, що з [PERSON] проведена профілактична бесіда та від 17.04.2014 року, в якому вказано, що ознак кримінального правопорушення не вбачається, а вбачаються цивільно-правові відносини, з [PERSON] проведена профілактична бесіда. Частково дані факти підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], однак вони пояснили, що знають це зі слів позивачки [PERSON], конкретно не були присутні при сварках. Однак дані обставини спростовуються характеристикою на [PERSON] даною Новоолексіївської селищною радою Генічеського району Херсонської області. У відповідності до ст.ст.150,156 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок/ частину будинку/, квартриру користуються ним/нею/ для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Члени сім"ї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним у будинку /квартирі/, що йому належать, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку /квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До члені сім"ї власника будинку /квартири/ належать особи, зазначені в статті 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку /квартири/ не позбавляє права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст.157 ЖК України членів сім"ї власника жилого будинку /квартири/ може бути виселено у випадках ,передбаченних ч.1 ст.116 ЖК України. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого житлого приміщення. У відповідності до ст.116 ч.1 ЖК України виселення без надання іншого жилого приміщення можливо, якщо наймач, член його сім"ї, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, чи будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. З урахуванням вищезазначеного судом встановлено, що відповідач являється членом сім"ї власників спірної квартири позивачів по справі. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2000 року , а позивачка [PERSON] з 2011 року спільно не проживають. Підстави , які містяться відповідно до ст.116 ЖК України щодо виселення без надання громадянинові іншого жилого приміщення позивачами не доведені. Дві відповіді з міліції не свідчать про не можливість спільного проживання, а заходи запобінання є безрезультатними, як це вимагає ст.116 ЖК України, тому на думку суду позовні вимоги є безпідставними і необгрунтованими, а заявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed