Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

02.06.2021 року [PERSON] звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що її батьки, [PERSON] і [PERSON] , були власниками та проживали у будинковолодінні [ADDRESS] , яке відносилось до майна колгоспного двору. Разом з ними в господарстві проживали їх діти та онуки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про право власності на будинковолодіння батьки не отримували та відповідно не проведено державної реєстрації їх права власності на нерухоме майно. На час припинення колгоспного двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками будинковолодіння в рівних долях, тобто їм належало на праві спільної сумісної власності по 1/8 частині домоволодіння, як членам колишнього колгоспного двору. В 1993 році сетра [PERSON] і члени її сімї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та брат [PERSON] (після свого одруження) вибували із їх господарства. У встановленому порядку, останні не витребували належні їм частки з майна колгоспного двору. У зв`язку із зазначеними обставинами частки [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , у майні колгоспного двору збільшились і склали по 1/3 частці кожного. Після смерті [PERSON] спадщину (1/3 частину спірного будинковолодіння) прийняла в порядку спадкування за законом його дружина [PERSON] та стала власником 2/3 частини спірного будинковолодіння, однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно не оформила свої спадкові право в нотаріальному порядку. Остання при життя склала заповіт про те, що після її смерті, все належне їй майно, заповідає [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй спадкове майно в тому числі на 2/3 частини спірного будинковолодіння по [ADDRESS] . Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем за заповітом. Крім неї спадкоємцями є сестра [PERSON] та брат [PERSON] однак останні у встановленому законом строк та порядку не заявили про свої спадкові права. На час відкриття спадщини після смерті матері та батька в спадковому будинковолодінні не проживали. Отже, відповідачі вважаються такими, що від спадщини відмовилися. Інших спадкоємців на майно покійних за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає. Вона прийняла спадщину після смерті матері у зв`язку з тим, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавала. Проте, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове будинковолодіння. Ухвалою судді від 07.062021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідачі та їх представники в підготовче судове засідання не з`явились, від них до суду надійшли заяви, в яких позов визнали, просили розгляд справи здійснювати без їх участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті. [PERSON] і [PERSON] , були власниками та проживали у будинковолодінні [ADDRESS] . Разом з ними в господарстві проживали їх діти та онуки. Відповідно до копії протоколу виконавчого комітету Чорнолізької сільської ради від 17.06.1974 №915 (а.с. 18-19) і плану відводу земельної ділянки (а.с.20), [PERSON] отримав дозвіл на будівництво господарських будівель та споруд. Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. 15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність". На момент вступу в дію Закону України „Про власність" в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Даний факт підтверджено довідкою виданою Тисменицькою міською радою Івано-Франківської області 11.02.2021 року за №38 (а.с.49). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, на час припинення колгоспного двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (зміна прізвища у зв`язку із реєстрацією шлюбу, згідно з свідоцтвом про шлюб повторно виданим 03.02.2021 серія [NUMBER] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками будинковолодіння в рівних долях, тобто їм належало на праві спільної сумісної власності по 1/8 частині домоволодіння, як членам колишнього колгоспного двору. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 24.01.2002 серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно з довідкою виданою Тисменицькою міською радою Івано-Франківської області 11.02.2021 року за №307 (а.с. 48), копіями паспортів відповідачів (а.с. 24-28, 30-33, 35-36) до дня смерті [PERSON] у спадковому будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до вимог ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадщину (1/3 частину спірного будинковолодіння) прийняла в порядку спадкування за законом дружина померлого [PERSON] шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном, оскільки остання забрала та використовувала речі побутового вжитку покійного чоловіка та користувалася належною спадкодавцеві часткою будинковолодіння по [ADDRESS] . Отже, мати позивача стала власником 2/3 частини спірного будинковолодіння. Проте, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно не оформила свої спадкові право в нотаріальному порядку. 20 травня 2015 року [PERSON] , при житті, склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Чорнолізької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області та внесено в реєстр за №12 про те, що після її смерті, все належне їй майно, заповідає [PERSON] (а.с. 37). Відповідно до довідки Тисменицької міської ради Івано-Франківської області №20 від 01.02.2021 року вищевказаний заповіт не відмінявся. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть виданого 11.11.2020 серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Після смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй спадкове майно в тому числі на 2/3 частини спірного будинковолодіння по [ADDRESS] . Отже, [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом. Також, крім неї, спадкоємцем за законом першої черги є [PERSON] та [PERSON] . Проте, останні в установленому законом строк та порядку не заявили про свої спадкові права. На час відкриття спадщини після смерті матері та батька в спадковому будинковолодінні не проживали. Отже, відповідачі вважаються такими, що від спадщини відмовилися. Інших спадкоємців на майно покійних за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає. Відповідно до вимог ст. ст. 1235, 1268-1270 ЦК України [PERSON] , прийняла спадщину після смерті матері у зв`язку з тим, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тисменицької міської ради Івано-Франківської області за №20 від 01.02.2021 року (а.с. 47). Так, позивач звернулась до державного нотаріуса Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В., однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове будинковолодіння, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.05.2021р. за №74/02-31 (а.с. 50). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Положеннями ч. 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з положеннями ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином встановлено, що [PERSON] , належить право власності на спірне будинковолодіння з підстав належності 1/3 частини на праві спільної сумісної власності, як колишньому члену колгоспного двору та 2/3 частини - в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] .. Як вбачається з матеріалів справи при поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збір у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 4485,24 грн. Враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, приходить до переконання, що позивачу слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 2242,62 грн.

Outcome: approved