Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] у м. Старокостянтинів померла [PERSON] Вона є спадкоємицею померлої за заповітом і у встановленому законом порядку прийняла спадщину. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 червня 1993 року. Крім того, власником іншої 1/3 частини зазначеної квартири була донька [PERSON] - [PERSON] , яка страждала психічними розладами і з 29 серпня 2003 року проживала та була зареєстрована у Мілівецькому психоневрологічному інтернаті Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, де [INFO] померла. Після смерті [PERSON] її мати [PERSON] користувалась спадковим майном - 1/3 частиною квартири [ADDRESS] , сплачувала комунальні послуги, тобто фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном, а тому є такою, що прийняла спадщину після смерті доньки. Однак, через те, що [PERSON] була інвалідом І групи та через перелом хребта прикута до ліжка, вона не могла подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті доньки. Тому, вважає, що [PERSON] на день смерті належало саме 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Зазначає, що нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини після смерті [PERSON] , оскільки у заповіті остання заповіла їй цілу квартиру, тоді як згідно правовстановлюючих документів [PERSON] була власником лише 1/3 частини квартири, тому з урахуванням частки, яку [PERSON] успадкувала, однак не оформила після смерті доньки [PERSON] , просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на 2/3 частини спірної квартири. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Прокоф`єв О.Л. підтримав заявлені позовні вимоги та просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, при вирішенні спору покладається на думку суду, відзив на позов не подавала. Заслухавши представника позивачки, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] у м. Старокостянтинів Хмельницької області померла [PERSON] 06 березня 2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавутою Т.О. (зареєстрований в реєстрі за №434), згідно якого квартиру [ADDRESS] вона заповіла у рівних частках [PERSON] та [PERSON] . На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] . 02 жовтня 2018 року на підставі заяви [PERSON] Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №491/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] 06 листопада 2018 року [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №491/2018, заведеної 02 жовтня 2018 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] . Таким чином, позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна померлої [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Зі змісту заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого 06 березня 2008 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавутою Т.О. (зареєстрований в реєстрі за №434), вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: квартиру [ADDRESS] заповіла у рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, на день смерті [PERSON] належала лише 1/3 частина вищезазначеної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30 червня 1993 року. Отже, саме 1/3 частина цієї квартири увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] 18 червня 2018 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належала померлій [PERSON] , з тих підстав, що частка квартири, яку вказала [PERSON] у заповіті, не відповідає тій частці, яка належала їй в дійсності. Відповідно до роз"ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, а також те, що у заповіті [PERSON] здійснила заповідальне розпорядження на користь [PERSON] саме відносно квартири [ADDRESS] , тому, з урахуванням того, що в цій квартирі [PERSON] належала лише 1/3 її частина, тому саме цю частину успадкувала після її смерті єдиний спадкоємець за заповітом - [PERSON] . З огляду на викладене, за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Судом також встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була донькою [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS] . На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у Млівецькому психоневрологічному інтернаті в с. Мілівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про право власності на житло від 30 червня 1993 року, довідкою Комунального психіатричного закладу Мілівецький психоневрологічний інтернат №226 від 01 серпня 2016 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57423411 від 04 вересня 2019 року. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була єдиним спадкоємцем за законом першої черги до майна померлої [INFO] [PERSON] . Однак, на час відкриття спадщини [PERSON] не була зареєстрована та не проживала разом із донькою. Також у визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини [PERSON] не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті доньки [PERSON] . Отже, [PERSON] мала право на спадкування за законом після смерті доньки [PERSON] , однак у встановленому законом порядку спадщину не прийняла, а тому за життя не набула права на належну доньці 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки на момент відкриття спадщини - 08 липня 2018 року [PERSON] не набула права на 1/3 частину спірної квартири, що належала її доньці [PERSON] , тому зазначене майно не входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , через що спадкоємці останньої також не набули права на це майно. З огляду на викладене, у задоволенні позову [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , слід відмовити. Посилання представника позивачки на те, що на момент смерті [PERSON] її мати [PERSON] була особою похилого віку, інвалідом І групи та не могла самостійно рухатись не є тими обставинами, які в силу ст.1268 Цивільного кодексу України свідчать про прийняття нею спадщини.

Outcome: dismissed