Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день фактичного розрахунку та суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати. Посилаючись на те, що з 21.07.1970року працював на ДП Київський державний завод „Буревісник" на посаді слюсаря з механоскладальних робіт, відповідно до наказу №342 від 21.07.1970року. В період з березня 2009року по грудень 2010року було нараховано, але не виплачено позивачу заробітну плату на загальну суму 21895,21грн., що підтверджується довідкою №86/707 від 25.01.2011року. Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2011року стягнуто з ДП Київський державний завод „Буревісник" на користь [PERSON] 21895,21грн. заборгованості. 14.03.2011 року позивач звільнився з підприємства за власним бажанням, відповідно до наказу №24 від 14.03.2011року. В день звільнення позивача йому не була добровільно виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 21895,21грн., а тому позивач звернувся до виконавчої служби про примусове виконання вказаного рішення. Вказана сума була стягнута з відповідача та отримана позивачем 09.01.2015року, що підтверджується квітнацією №22541826 від 09.01.2015року. А тому позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 14.03.2011року по 09.01.2015року у розмірі 15990,00грн. Крім того, позивач просить стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати в сумі 9127,55грн. В судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечуав. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надав суду заперечення на позов, справу просили розглядати без участі представника та в задоволенні позову відмовити. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим винести у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи зі слідуючого. [PERSON] з 21.07.1970року працював на ДП Київський державний завод „Буревісник" на посаді слюсаря з механоскладальних робіт, відповідно до наказу №342 від 21.07.1970року. В період з березня 2009року по грудень 2010року йому було нараховано, але не виплачено заробітну плату на загальну суму 21895,21грн., що підтверджується довідкою №86/707 від 25.01.2011року. Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2011року стягнуто з ДП Київський державний завод „Буревісник" на користь [PERSON] 21895,21грн. заборгованості. 14.03.2011 року позивач звільнився з підприємства за власним бажанням, відповідно до наказу №24 від 14.03.2011року, що підтверджується трудовою книжкою. В день звільнення позивача йому не була добровільно виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 21895,21грн., що підтверджується довідкою про заборгованість №86/707 від 25.01.2011року. Вказана сума була стягнута з відповідача та отримана позивачем 09.01.2015року, що підтверджується квітнацією №22541826 від 09.01.2015року. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Згідно вимог ч. 1 ст. 116 та ч. 1 ст. 117 КЗпП України при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від організації, проводиться в день звільнення, а в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у день звільнення організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи те, що відповідач не представив доказів відсутності своєї вини у невиплаті позивачеві належних йому сум при звільненні, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 14.03.2011року по 09.01.2015року у сумі 15990,00грн. Згідно ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць. Суд вважає встановленим факт порушення відповідачем термінів виплати доходів (заробітної плати) позивачу відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1427, Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року, який набрав чинності з 01.01.2001 року, та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати". Згідно розрахунку суми компенсації у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати позивачу за період березня 2009року по грудень 2010року, розмір компенсації становить 9127,55грн. (а.с.4-5) та підлягає стягненню на користь позивача. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 243грн. 60коп. На підставі викладеного ст. ст. 115, 116, 117 КЗпП України та

Outcome: approved