Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 11.12.2007 року між Закритим Акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», а наразі товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL-300/686/2007 від 11.12.2007 року за умовами якого відповідач [PERSON] отримала кредит в сумі 177 000 доларів США, що підтверджується валютним меморіальним ордером №220 від 11.12.2007 року. Пунктом 1.5.1 частини 2 Кредитного договору встановлено, що повернення відповідної частини кредиту здійснюється [PERSON] щомісяця у розмірі та у строки визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Згідно п.3 ч.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка 4,49 % +FIDR. FIDR- процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватися банком (збільшуватися чи зменшуватися) в порядку передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також у приміщенні банку на інформативних стендах. Відповідно до п.1.5.1.1. Кредитного договору нараховані у порядку передбаченому кредитним договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту строки передбачені в графіку платежів. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов»язань за кредитним договором між відповідачем [PERSON] та позивачем був укладений Договір поруки № SR-300/686/2007 від 11.12.2007 року відповідно до якого відповідач [PERSON] прийняв на себе зобов»язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем [PERSON] всіх боргових зобов»язань перед позивачем за кредитним договором. Пунктом 1.9.1 ч.2 Кредитного договору встановлено що «незаважаючи на інші положення Кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов»язань за кредитним договором (в тому числі, але не включно, встановлених п.2.3.7 та ст.3 Кредитного договору та/або умов Договору поруки. Відповідно до положень п.п.4.1.1. Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначених кредитним договором строки, позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання зобов»язання за кожен день прострочки. Відповідно до вимог ст.554 Цивільного кодексу Укораїни, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв»язку з невиконанням зобов»язань за кредитним договором станом на 19.02.2010 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] як солідарними боржниками, існує заборгованість перед банком яка складає 213 300 доларів США 31 цент, що за курсом НБУ станом на 19.02.2010 року становить 1 706 338,49 грн. з урахуванням: залишок заборгованості за кредитом складає 171 591,63 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 31 793,76 доларів США; штрафні санкції за прострочення виконання зобов»язань за кредитним договором 9 914,92 доларів США. Позивач зазначив, що оскільки згідно до п.1.2. Договору поруки відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором пред»являються позивачем солідарно до обох відповідачів. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] як солідарних боржників на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна суму боргу за кредитним договором від 11.12.2007 року у розмірі 213 300,31 доларів США, що за куром НБУ станом на 19.02.2010 року становить 1 706 338,49 грн., стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи - 120,00 грн. До початку слухання справи в судовому засіданні представник позивача Шинкаренко С.А. через канцелярію суду надав письмову заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася по невідомій суду причині, хоча про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Представник відповідачки [PERSON]. [PERSON] в судове засідання не з»явилася, але приймаючи участь в судовому засіданні яке відбулося 13.03.2013 року позовні вимоги не визнавала, просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи ПАТ «ОТП Банк в судове засідання не з»явилися з невідомої суду причини, хоча про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Будь-яких заяв про слухання справи без їх участі суду не надали. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З кредитного договору № МL-300/686/2007 від 11 грудня 2007 року, вбачається, що 11.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», а наразі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір №МL-300/686/2007, який складається з ч.1 та ч.2. за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 177 000 доларів США, 00 центів. для придбання нерухомого майна квартири [ADDRESS] (а.с.5-9). Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2011 року Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк"у відповідності ст..ст. 512,514, 1077-1079,1082,1084 ЦК України відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором №МL-300/686/2007 від 11.12.2007 р. укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк» правонаступником всіх прав та обов»язків ЗАТ «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON] (а.с.49-56). Згідно п.3 ч.1 кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка, фіксований відсоток 4,99 % річних + FIDR. FIDR - є процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Згідно з п.2.ч.1 кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту 11 грудня 2037 року (а.с.5). Згідно п.1.5.1.частини 2 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено Договором. Відповідно до п.1.5.1.1 Нараховані в порядку передбаченому Договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк передбачений у Графіку Платежів. Відповідно до вимог п 1.6.1. частини 2 кредитного договору, позичальник зобов»язаний повністю повернути банку суму отриманого за Договором кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов встановлених ст.1.5 Договору. Пунктом 1.9.1 частини 2 кредитного договору встановлено, що незважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 та ст..3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому, зобов»язання позичальника дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) калегндарних днів з дати одержання позичальтником відповідної вимоги. Відповідно до п. 1.9.2. в будь-який час після пред»явлення банком вимоги і до її фактичного виконання позичальником, банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання вимоги здійснюється банком у письмовій формі. В разі такого відкрикання банком вимоги , боргові зобов»язання підлягають виконанню позичальником в розмірі, порядку та строки, що визначені цим Договором, якщо стороини не домовилися про інше. Відповідно до п.1.9.3. у випадку невиконання позичальником боргових зобов»язань понад 38 календарних днів банк має право в одностронньому порядку розірвати договір шляхом відправлення на поштову адресу позичальника листа про розірвання договору. Договір вважається розірваним з моменту відправлення на поштову адресу позичальника вищевказаного листа.(а.с.12-19). Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що «зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору» та ст.1054 ЦК України, яка передбачає, що «за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ст..612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст..623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Свої зобов'язання позивач виконав, надавши [PERSON] (відповідач-1) кредит у розмірі 177 000,00 доларів США, що підтверджується копією меморіального ордеру №220 від 11.12.2007 року про отримання зазначеної суми одержувачем [PERSON] та розрахунком заборгованості який міститься в матеріалах справи. (а.с.18-19). Додатком №1 до Кредитного Договору № МL-300/686/2007 від 11 грудня 2007 року встановлено Графік платежів позичальником [PERSON](у тому числі й платежі за надані супутні послуги (страхування). (а.с.10-16). Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов»язань за кредитним договором між [PERSON] (відповідач-2) та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач ТОВ "ОТП Факторинг Україна", був укладений договір Поруки № SR-300/686/2007 від 11.12.2007 року а.с. 17. У відповідності до вимог 1.2. Статті 1 Договору поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов»язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. (а.с.17). Договором Поруки (стаття 2 п.2.1 встановлено, що порукою забезпечується вимога Кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов»зань за Кредитним Договормом у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у Кредитному Договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора тощо: повернення основної суми кредиту, наданого боржником. Боржник зобов»язаний повернути кредитору повну суму отриманих боржником кроедитних коштів не пізніше 11 грудня 2037 року. Сума отриманого кредиту може скласти 177 000,00 доларів США; сплати відсотків за користування кредитом; сплати пені за прострочення повернення кредиту, прострочення платежів сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. За порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами у визначені згідно кредитного Договору строки, боржник зобов»язаний сплатити кредитору пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виокнаного зобов»язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно кредитного Договору. Згідно ст.553 ч.1 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Оскільки кінцевий термін повернення кредиту, встановлений в договорі - 11.12.2037 рік, таким чином, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що порука [PERSON] на момент пред»явлення претензії та позову до суду не припинилася. За таких обставин, у позивача «ОТП Факторинг Україна» виникло право пред»явити вимогу до поручителя про виконання грошового зобов»язання боржника [PERSON] щодо повернення кредиту. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчисляється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3. ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, за відповідачем -загальна сума заборгованості станом на 19.12.2010 року становить 213 300,31 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.02.2010 року становить 1 706 338,49 грн. гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 171 591,63 доларів США, що дорівнює 1 372 681,56 грн. за курсом НБУ 7,999700; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 31 793,76 доларів США, що дорівнює 254 340,54 грн.; пені за прострочення виконання зобов»язань за кредитним договором у період з 12.12.2008 року по 29.04.2009 року - 9 914,92 доларів США, що дорівнює 79 316,39 грн. (а.с.19). Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, а, зокрема, Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» . Відповідно до ст.2 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», власниками валютних цінностей (іноземної валюти) можуть бути як нерезиденти так і резиденти. Згідно з ч.3 ст.533 ЦК України, на території України допускається також використання іноземної валюти, а також платіжних документів при здійсненні розрахунків за зобов»язаннями, в порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п.4 ст.7 Закону України «Про національний банк України» від 20.05.1999 року № 679-ХІУ однією з функцій, яку виконує Національний банк є встановлення для банків правил проведення банківських операцій. Згідно ч.1 ст.44 Закону 679-ХІУ, Національний банк є уповноваженою державною установою при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютного контролю і до компетенції якого відповідно до п.1 ч.2 ст.44 Закону України №679-ХІУ належить видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій. При цьому слід зазначити, що жодному із нормативних актів Національного банку України не встановлено ні обмежень ні заборон щодо права банків надавати кредити в іноземній валюті позичальникам. Дана позиція Національного банку України підтверджена листом від 07.12.2009 року №13-210/7871-22612 «Про правомірність укладання кредитних договорів в іноземній валюті». Зокрема в листі зазначається, що: - операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». - уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. На а.с.128 матеріалів справи міститься копія Банківської ліцензії № 191, видана Національним банком України ЗАТ «ОТП Банк» 08 листопада 2006 року на право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». На а.с.129 матеріалів справи міститься копія Дозволу № 191-1 виданого Національним банком України 08 листопада 2006 року ЗАТ «ОТП Банк» на право здійснення операцій визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність згідно з додатком до дозволу. Перелік здійснення операцій. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 47 Закону У країни «Про банки і банківську діяльність» Банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати операції з валютними цінностями. На здійснення операцій, визначених пунктами 1 - 4 частини другої статті 47 цього Закону надає дозвіл Національний банк України. Банківська ліцензія на право здійснення операцій, визначених пунктами ч.1 та п. 5-11 ч.2 статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що діє на даний момент, видано Закритому акціонерному товариству «ОТП Банк» за номером 191 від 08.11.2006 року. На момент укладення кредитного договору діяв дозвіл за номером 191-1, а у додатку до дозволу № 191-1 від 08 листопада 2006 року включено право здійснення операцій з валютними цінностями, зокрема, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, що в повній мірі відповідає характеру укладеного з клієнтом кредитного договору, в якому валютою кредитування є саме іноземна валюта. (а.с.130). Відповідно до п.1.5 глави 1 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 року № 483, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.11. 2004 року за № 1489/10028 використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Таким чином, станом на 11.12.2007 року (дату укладання кредитного договору) ЗАТ «ОТП Банк» правомірно здійснював свою діяльність щодо здійснення операцій з валютними цінностями на підставі банківської ліцензії № 191 від 08.11.2006 року та письмового дозволу з додатком № 191-1 від 08.11.2006 року. На а.с.35-39 матеріалів справи мітиться копія заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2010 року по справі за позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення АТ «ОТП Банк» м.Дніпропетровська, [PERSON] в якості третіх осіб: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Національний Банк України в особі Управління Національного Банку України в м.Дніпропетровській області про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту від 11.12.2007 року № МL-300/686/2007 року, договору іпотеки № РМL-300/686/2007 від 11.12.2007 року, договору поруки № SR-300/686/2007 від 11.12.2007 року та зобов»язання вчинити певні дії яким позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2011 року цивільну справу за позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення АТ «ОТП Банк» м.Дніпропетровська, [PERSON] в якості третіх осіб: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Національний Банк України в особі Управління Національного Банку України в м.Дніпропетровській області про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту від 11.12.2007 року № МL-300/686/2007 року, договору іпотеки № РМL-300/686/2007 від 11.12.2007 року, договору поруки № SR-300/686/2007 від 11.12.2007 року та зобов»язання вчинити певні дії-залишено без розгляду на підставі ч.1 п.3 ст.207 ЦПК України (повторна неявка позивача в судове засідання). Ухвала набрала чинності 18.05.2011 року (а.с.47). Згідно повідомлення від 22.01.2014 року Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в апеляційному порядку зазначена ухвала не оскаржувалася. (а.с.220-221) Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2012 року позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа: [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» від 12 листопада 2010 року в частині передачі (переуступки) права вимоги до неї за кредитним договором № МL-300/686/2007 року від 11.12.2007 року - залишено без задоволення. (а.с.155-159). З відповіді № 22-ц/796/4168/2013 року від 18.10.2013 року наданої на запит суду Апеляційним судом міста Києва вбачається, що ухвалою апеляційного суду м.Києва від 05 червня 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Голосіївського райсуду м.Києва від 25.10.2012 року залишено без змін (а.с.202). Таким чином, судом встановлено, що відповідачі - позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON], як солідарні боржники за договором, порушили умови Кредитного договору № МL-300/686/2007 від 11 грудня 2007 року, Договору поруки№ SR-300/686/2007 від 11.12.2007 року, які було підписано та вручено банком позичальнику та поручителю у день їх підписання, заборгованість за кредитом не сплатили. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довесити ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги , встановленою та приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, доведеними та підтвердженими документально і підлягають задоволенню у повному обсязі, тобто на користь позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» необхідно стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 19.02..2010 року в сумі 213 300,31 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.02.2010 року становить 1 706 338,49 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 171 591,63 доларів США, що дорівнює 1 372 681,56 грн. за курсом НБУ 7,999700; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 31 793,76 доларів США, що дорівнює 254 340,54 грн.; пені за прострочення виконання зобов»язань за кредитним договором у період з 12.12.2008 року по 29.04.2009 року - 9 914,92 доларів США, що дорівнює 79 316,39 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, суд стягує з відповідачів на користь позивача по 910 грн. судових витрат, що в загальній сумі становить 1820 грн., яка складається з суми сплаченого позивачем судового збору 1700 грн. та витрат з інформаційно-технічного забезпнечення розгляду справи 120 грн. На підставі викладеного та ст.ст.526, 527, 530, 549,550,553,554,611,625,1054 ЦК України,

Outcome: approved