Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бережанського районного суду з позовом до відповідачки [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачки служби у справах дітей Бережанської РДА, Тернопільської області про позбавлення останньої батьківських прав, відносно їхніх неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, щодо належного виховання та утримання їхніх дітей, грубо та жорстоко поводиться з ними, висловлюється перед ними нецензурною лайкою, не здійснює належний догляд за ними та не цікавиться їх станом здоров"я, а також не проявляє батьківського піклування щодо них. В даний час, дочка [PERSON] навчається в Тернополі, де і проживає, а син [PERSON] проживає разом з ним і перебуває на його вихованні та повному матеріальному утриманні. Діти не бажають проживати з відповідачкою, через її грубе та жорстоке поводження з ними, а тому він просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно їхніх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою у них народилося четверо дітей : дочка [PERSON], [INFO] року, дочка - [PERSON], яка померла, син - [PERSON], [INFO] та дочка -[PERSON], [INFO]. та оскільки подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, через погане і неприпустиме ставлення відповідачки до виконання своїх батьківських та подружніх обов»язків, шлюб між ними було розірвано, а їхні діти, залишилися проживати з ним та його батьками, в с. Лапшин, Бережанського району, Тернопільської області на його вихованні та повному матеріальному утриманні. Крім цього зазначив, що відповідачка, ще перебуваючи з ним в зареєстрованому шлюбі, 01 лютого 2013 року залишила дітей на його утриманні та пішла з дому, маючи намір поїхати до Польщі на заробітки, забравши при цьому всі свої особисті речі в тому числі і банківську карточку по якій вона отримувала грошову допому на дітей. Після повернення в Україну, відповідачка почала проживати в придбаному нею житловому будинку, що в с. Урмань, Бережанського району, Тернопільської області окремо від дітей, і весь цей час вона взагалі не займалася їх вихованням і утриманням, хоч будь - яких перешкод їй у спілкуванні з дітьми ніхто не чинив. 09 липня 2013 року відповідачка разом із своїми сестрами, увірвалась в його помешкання, в якому він на той час був відсутній, і насильно, без його погодження забрала їхню малолітню дочку [PERSON], а також намагалась забрати сина - [PERSON], однак він втік від неї. Вважає, що такі дії відповідачки свідчать про жорстоке поводження з дітьми, оскільки насильне викрадення дитини з постійного місця її проживання від рідних їй людей, до місця проживання де вона ніколи не була призвело до стересу дитини, нервового зриву і навіть до певних порушень її психіки. Також вказав, що рішенням суду, було визначенне місця проживання їхніх дітей : [PERSON] та [PERSON] з відповідачкою за місцем її проживання в с. Урмань, Бережанського району, Тернопільської області, однак син [PERSON] продовжує проживати з ним і не бажає проживати з відповідачкою, через її грубе і жорстоке ставлення до нього. Крім цього зазначив, що їхній син [PERSON] з 01 вересня 2014 року і по даний час не відвідує школу, не навчається, оскільки він боїться, що працівники ДВС можуть забрати його зі школи та насильно віддати матері, яку він боїться вважаючи, що вона грубо до нього ставиться, хоче викрасти, зробити інвалідом, продати, скалічити, заробити на ньому гроші, а також дитина вважає, що мати винна у смерті його старшої сестри [PERSON]. Він, як батько не може переконати дитину йти до школи, а заставляти його до цього насильно, фізично він не хоче і не буде. Крім цього, зазначив, що відповідачка перебуває на обліку у Львівському інституті спадкової паталогії, як носій синдрому Ніймеген, таке ж захворювання було виявлено в їхньої старшої дочки - [PERSON], яка в даний час навчається в Тернополі, де і проживає та оскільки їхні діти [PERSON] та [PERSON] теж можуть бути носіями цього синдрому, то він неодноразово звертався до відповідачки та до служби у справах дітей Бережанської РДА про необхідність проведення медичного обстеження дітей, однак відповідачка ухиляється від проведення такого обстеження молодшій дочці [PERSON], і в майбутньому буде перешкоджати проведенню такого обстеження сину [PERSON], що може негативно вплинути на стан здоров"я та розвиток дітей. З приводу висновку комісії з питань захисту прав дитини служби у справах дітей, Бережанської РДА, Тернопільської області, щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, зазначив, що вважає його необгрутованим, оскільки він є висновком зацікавлених осіб, які приховують свою бездіяльність, непрофесіоналізм при законному вирішенні питання стосовно його дітей. Ввжає, що відповідачка не виконує свої батьківські обов"язки, щодо належного виховання та утримання дітей, а також щодо піклування про здоров"я дітей їх фізичний, духовний і моральних розвиток, а тому просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно їхніх неповнолітніх дітей: дочки -[PERSON], [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] р.н.. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, однак надіслала в адресу суду письмову заяву, в які зазначила, що вона позов не визнає та просить суд у його задоволенні відмовити за безпідставністю позовних вимог, а також просить суд розгляд справи проводити у її відсутності, у зв"язку із погіршенням її стану здоров"я. Прокурор Бережанського району, Тернопільської області Ігнатова К.О. позов не підтримала та просить суд у його задоволенні відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, оскільки вважає його не обгрунтованим, а посилання позивача, такими що не дають підстав вважати відповідачку такою, що заслуговує на позбавлення її батьківських прав, відносно їхніх неповнолітніх дітей : дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] р.н.. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачки служби у справах дітей Бережанської РДА, Тернопільської області -Ткачик Г.Л. в судовому засіданні позов не визнала та вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідачки, щодо її неповнолітніх дітей : дочки - [PERSON] та сина -[PERSON], оскільки за результатами обстеження житлово-побутових умов сім»ї відповідачки за адресою: с. Урмань, Бережанського району, Тернопільської області було з»ясовано, що відповідачка проживає разом із своєю малолітньою дочкою -[PERSON], [INFO], і в господарстві відповідачки створено належні умови для розвитку та проживання дитини, між відповідачкою, як матір»ю і її малолітньою дочкою [PERSON], є взаєморозуміння, любов та взаємоповага. Крім цього вказала, що відповідачка, як мати позитивно характеризується по місцю свого проживання, що виражається в нележному вихованні своєї дочки [PERSON] та у піклуванні нею, зокрема, дитина відвідує дитячий садочок, завжди має охайний вигляд, нагодована та підготовлена до виступів у садочку, а отже відповідачка сумлінно виконує свої батьківські обов»язки, щодо виховання та утримання дитини. Також вказала, що відповідачка намагається підтримувати контакт із своїми старшими дітьми [PERSON] та [PERSON], але їх батько робить все для того, щоб перешкоджати їхнім взаємовідносинам із матір»ю, хоч і підстав для цього не має. Проте, зазначила, що за результатами обстеження умов проживання сім»ї позивача за адресою: с. Лапшин, Бережанського району,Тернопільської області, де в даний час проживає неповнолітній [PERSON] було з»ясовано, що позивач та його мати [PERSON] чинять психологічний тиск на неповнолітнього [PERSON], залякують його мамою, котра нібито підтримує зв»язок з бандитами і наркоманами і вона може разом з ними приїхати та викрасти його до себе, а щоб цього не сталося не пускають його до школи. Дитина скована, живе в постійному страху та негативному психологічному середовищі, що вбиває в ньому любов і повагу до найріднішої людини -матері. Крім цього зазначила, що в даний час в Бережанському районному суді розглядається цивільна справа за позовом вдповідачки щодо позбавлення позивача батьківський прав відносно їхнії дітей : малолітньої дочки - [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] а тому враховуючи вищенаведене, просить суд в задоволенні даного позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що вона являється матірю позивача і бабусею його неповнолітніх дітей : [PERSON] та [PERSON], з якими разом проживає у господарсті, що в с. Лапшин, Бережанського району, Тернопільської області та вона може підтвердити той факт, що відповідачка є поганою матір»ю, оскільки вона особисто спостерігала її грубе та жорстоко поводження з дітьми за час її проживання разом з ними. Також вказала, що відповідачка не здійснювала належний догляд за дітьми , зокрема : не прала їм одяг, не готувала їсти, морила їх голодом, висловлювалась перед ними нецензурною лайкою, не цікавилася їх станом здоров"я, а також не проявляла батьківського піклування щодо них. Таке її ставлення до дітей призвело зокрема до смерті старшої дочки [PERSON]. Крім цього вказала, що 01 лютого 2013 року відповідачка взагалі забрала всі свої речі та пішла з дому залишивши дітей на виховання та утримання її сина і з цього часу вона жодного дня не приймала участі у вихованні та утриманні дітей. Діти хочуть проживати з батьком, і не бажають проживати з відповідачкою, через її грубе і жорстоке ставлення до них. Діти бояться своєї матері, її внук [PERSON] взагалі перестав ходити до школи, оскільки боїться, що його викраде зі школи мама і забере з собою, а потім може його вбити, зробити інвалідом або продати та заробити на ньому гроші. Суд, розглянувши матеріали справи, врахувавши думку прокурора, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачки служби у справах дітей Бережанської РДА, Тернопільської області -[PERSON], а також пояснення свідка [PERSON], прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бережанського районного суду, Тернопільської області від 04 березня 2013 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 08 липня 1997 року виконкомом Надрічнянської сільської ради, Бережанського району, Тернопільської області, дочка - [PERSON], яка померла, син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 19 жовтня 2001 року виконкомом Лапшинської сільської ради, бережанського району, Тернопільської області та дочка - [PERSON], [INFO]. Крім цьго судом встановлено, що старша дочка позивача і відповідачки [PERSON], [INFO], пребуває на «Д» обліку у психіатра з приводу легкої розумової відсталості , що підтверджується Довідкою за № 193 виданою 04 березня 2015 року Бережанською ЦРКЛ, Тернопільської області і в даний час навчається в м. Тернополі, де і проживає. Рішенням Бережанського районного суду, Тернопільської облсті від 21 листопада 2013 року було визначено місце проживання їхнього сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO] із відповідачкою в с. Урмань, Бережанського району, Тернопільської області. Судом встановлено, що дочка [PERSON] на даний час проживає з відповідачкою, за вищевказаною адресою, а син [PERSON] продовжує проживати із позивачем у с. Лапшин, Бережанського району, Тернопільської області і перебуває на його вихованні і утриманні, оскільки, як пояснив в судовому засіданні позивач, син боїться своєї матері, через її грубе і жорстоке ставлення до нього, а також позивач в судовому засіданні підтвердив той факт, що син [PERSON] з 01 вересня 2014 року і по даний час не відвідує школу та не навчатися, оскільки думає, що працівники ДВС можуть забрати його зі школи та насильно віддати матері, яку дитина боїться вважаючи, що вона грубо до нього ставиться, хоче викрасти, зробити інвалідом. продати, скалічити, заробити на ньому гроші. Він, як батько не може переконати дитину йти до школи, а заставляти його до цього насильно, фізично він не хоче і не буде. Крім цього позивач посилається на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, щодо належного виховання та утримання їхніх дітей, грубо та жорстоко поводиться з ними, висловлюється перед ними нецензурною лайкою, не здійснює належний догляд за ними та не цікавиться їх станом здоров"я, а також не проявляє батьківського піклування щодо них. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція), при підписанні якої враховано й положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, визначено - Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов"язку батьківського піклування щодо неї. Як визначено ст. 155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На прохання позивача комісією з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Бережанської РДА, Тернопільської області 16 січня 2015 року було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку, щодо дітей [PERSON], [PERSON] та прийнято рішення вважати недоцільним позбавлення батьківських прав матері дітей [PERSON], щодо дітей: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується листом служби у справах дітей Бережанської РДА, Тернопільської області за № 78/02-03-6 від 16 лютого 2015 року та витягами з протоколу №№ 1,2 засідання комісії з питань захисту прав дитини Бережанської РДА від 16.01.2015 року та 14.02.2015 року. Із акту обстеження житлово - побутових умов сім»ї відповідачки, яка проживає із дочкою [PERSON] за адресою : с. Урмань, Бережанського району, Тернопільської області, вбачається, що відповідачка, як мати сумлінно виконує свої обов»язки по вихованню та розвитку дитини, умови проживання дитини в сім»ї відповідачки є сприятливими, дитина забезпечина всім необхідним для нормального розвитку та проживання, між відповідачкою, як матір»ю і її малолітньою дочкою [PERSON], є взаєморозуміння, любов та взаємоповага. Також, із довідки про проведену роботу за результатами відвідання сімей позивача та відповідачки наданої 16 грудня 2014 року комісією в складі керівництва Тернопільського обласного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, служби у справах дітей Бережанської РДА, дільничного інспектора, заступника директора Лапшинської ЗОШ, представників виконавчих комітетів Урманської та Лапшинської сільських рад, вбачається, що в господарстві відповідачки створено належні умови для розвитку та проживання дитини, між відповідачкою, як матір»ю і її малолітньою дочкою [PERSON], є взаєморозуміння, любов та взаємоповага, відповідачка сумлінно виконує свої батьківські обов»язки, щодо виховання та утримання дитини, а в господарстві позивача, чиниться психологічний тиск на неповнолітнього [PERSON], якого залякують мамою, котра нібито підтримує зв»язок з бандитами і наркоманами і вона може разом з ними приїхати та викрасти його до себе, а щоб цього не сталося не пускають його до школи. Дитина скована, живе в постійному страху та негативному психологічному середовищі, що вбиває в ньому любов і повагу до найріднішої людини -матері. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст..ст.57- 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом не здобудо, а позивачем не представлено жодного доказу того, що відповідачка явно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а навпаки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів того, що відповідачка намагається підтримувати контакт із своїми старшими дітьми [PERSON] та [PERSON], але позивач робить все для того, щоб перешкоджати їхнім взаємовідносинам, зокрема, чинить психологічний тиск на неповнолітнього [PERSON], залякує його матір»ю-відповідачкою, котра нібито підтримує зв»язок з бандитами і наркоманами і вона може разом з ними приїхати та викрасти його до себе, а щоб цього не сталося не пускає його до школи, і таким чином вбиває в ньому любов і повагу до найріднішої людини -матері, що негативно впливає на виховання дітей. Даний факт було встановлено і при розгляді цивільної справи за позовом відповідачи щодо позбавлення позивача батьківських прав відносно їхніх дітей : малолітньої дочки - [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON], у зв»язку з чим позивача рішенням Бережанського районного суду, Тернопільської області від 27 лютого 2015 року було позбавлено батьківських прав відносно них, яке на момент винесення рішення по даній справі вже вступило в законну силу. Також суд, не приймає до уваги посилання позивача та пояснення свідка [PERSON], щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дочки [PERSON] та сина [PERSON], оскільки вважає їх надуманими, безпідставними і нічим не доведеними в судовому засіданні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON], щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їхніх неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] р.н, слід відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed