Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач у червні 2011 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2008-ПМ-53 від 25.07.2008 року у розмірі 365328,24 дол. США, що еквівалентно 2911666,00 грн.; [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2008-ПМ-59 від 02.09.2008 року у розмірі 50529,66 грн.; з ПАТ «Акцент банк», [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 200, 00 грн.; з [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість 1 950, 00 грн. за надання юридичних послуг та витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права. Судові витрати також просив покласти на відповідачів солідарно. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № 2008-ПМ-53 від 25.07.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 200 000,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 18 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.07.2016 року, а також відповідно до кредитного договору № 2008-ПМ-59 від 02.09.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 150000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 28 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.07.2009 року. Проте, в порушення умов договорів відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідачки [PERSON], що випливають зі згаданих договорів, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010р., з [PERSON] договору поруки №208-ПМ/53 від 25.07.2008р., з [PERSON] договору поруки №2008-ПМ/59 від 02.09.2008р. у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2011року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена. Ухвалою суду від 28 серпня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2011 року за позовною заявою\~ Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи встановлено, що [PERSON] померла 18 січня 2013 року ( т.1 а.с. 145-149). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року залучено правонаступників, а саме замінено [PERSON], на належних відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 16 квітня 2015 року позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву ( т.2 а.с. 72-76), відповідно до якої позивач просив суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 365328,24 Долар США за кредитним договором № 2008-ПМ-53 від 25.07.2008 року; стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 200, 00 гривень за кредитним договором № 2008-ПМ-53 від 25.07.2008 року; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 50529,66 грн. за кредитним договором № 2008-ПМ-59 від 02.09.2008 року; стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 200, 00 грн. за кредитним договором № 2008-ПМ-59 від 02.09.2008 року; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача суму у розмірі 1950 грн. за надання юридичних послуг та витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права; судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.В задоволенні зустрічної позовної заяви просив суд відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судові засідання не зявлялися. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Аналогічні положення закріплено й в статтях\~1, \~11 ЦПК України. Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки. Оскільки відповідачі затягували розгляд справи та неналежним чином користувалися процесуальними правами відповідача, то суд приходить до висновку про розгляд справи в їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання зявилася, позовні вимоги заперечувала в повному обсязі та просила суд відмовити в задоволені позовних вимог. Зазначала, що вона не підписувала договір поруки. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.08.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2008-ПМ-53 від 25.07.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит 200\~000,00 дол. США,\~ зі сплатою за користування ним відсотків 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.07.2016 року. Згідно п. 4.3 Кредитного договору № 2008-ПМ-53 від 25.07.2008 року, при порушені позичальником зобовязань по погашенню кредиту , передбачених п.п. 2.2.3,2.3.3, 2.4.1,4.11 даного договору, позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до п.6.1 при порушені позичальником будь якого із зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених Графіком погашення ( Додаток №1-к Договору), а також п.п.2.2.2, 2.3.1 , 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1,4.2,4.3,4.4 даного договору, строків погашення кредиту, передбачених Графіком погашення ( Додаток №1к Договору), а також п.па.1.3,2.2.3, 2.3.3 даного договору, винагород передбачених п.п.4.5,4.6 Позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє в період, за який сплачується пеня. В разі, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату щоденного нарахування. Згідно до п.6.2 При порушенні позичальником зобовязань, передбачених п.п.2.2.7, 2.2.8,2.2.11 даного Договору , позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту. В разі, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати. Вимоги до [PERSON] \~ були забезпечені шляхом укладання з відповідачем\~ ПАТ А-Банк,\~ договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк»\~ зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком\~ за виконання зобовязань за договором №\~2008-ПМ-53 від 25.07.2008 року, розмір відповідальності 200 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років. Позивач зазначив, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 06.05.2011 р. виникла заборгованість в розмірі 365553,35 дол. США, що за курсом 7,97 відповідно до службового повідомлення НБУ №417/152 від 21.04.2011 року складає 2911778,69 грн., яка складається з: 197000,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 112003,18 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 36383,09 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 62,77 дол. США штраф ( фіксована частина); 17404,31 дол. США штраф (процентна складова). Крім того 02.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2008-ПМ-59 від 02.09.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 150000,00 грн. \~ зі сплатою за користування ним відсотків 28,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.07.2009 року. Відповідно до п.4.3 Договору при порушені позичальником зобовязань по погашенню кредиту передбачених п.п.2.2.3,2.3.3,2.4.1,4.11 даного Договору, позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до п.6.1 Договору при порушені позичальником будь якого із зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених Графіком погашення ( Додаток №1-к Договору), а також п.п.2.2.2, 2.3.1 , 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1,4.2,4.3,4.4 даного договору, ст. років погашення кредиту, передбачених Графіком погашення ( Додаток №1к Договору), а також п.п.1.3,2.2.3, 2.3.3 даного договору, винагород передбачених п.п.4.5,4.6 Позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє в період за який сплачується пеня. В разі, якщо кредит видається в іноземній валюті , пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату щоденного нарахування. Згідно до п.6.2 При порушенні позичальником зобовязань, передбачених п.п.2.2.7, 2.2.8,2.2.11 даного Договору , позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту. В разі, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати. Вимоги до [PERSON] \~ були забезпечені шляхом укладання з відповідачем\~ ПАТ А-Банк,\~ договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк»\~ зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком\~ за виконання зобовязань за договором №\~2008-ПМ-59 від 02.09.2008 року, розмір відповідальності 200 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років. Крім того, зобовязання позичальника були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки №2008-ПМ/59 від 02.09.2008р. Позивач зазначив, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 06.05.2011 р. виникла заборгованість в розмірі 50929,66 грн., яка складається з: 29409,01 грн. - заборгованість за кредитом; 17108,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1510,64 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. штраф ( фіксована частина); 2401,41 грн. штраф (процентна складова). Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.\~\~ За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 18 січня 2013 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями померлої. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини разом із [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський район, вул. Повітрофлотська, 6/11 мешкали та зареєстровані - (чоловік [PERSON]В.) [PERSON], [INFO]; (син [PERSON]В.) [PERSON], [INFO] та (донька [PERSON]В.) [PERSON], [INFO]. Згідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У зв'язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконала умови кредитної угоди, допустила прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами № 2008-ПМ-53 від 25.07.2008 року, №2008-ПМ/59 від 02.09.2008р.з спадкоємців померлої законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Підстав для звільнення відповідачів спадкоємців від сплати зазначеної суми або зменшення\~\~її розміру судом не встановлено. Стосовно вимог щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором №2008-ПМ/59 від 02.09.2008р. з поручителя [PERSON] Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування-збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1,2 ст. 554 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 21 травня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська постановлено вирок по кримінальній справі №70091272 за звинуваченням [PERSON] за ч.ч.1,2,3 ст.358 КК України, за яким [PERSON] визнано винною у підробці низки кредитних договорів, договорів поруки, укладених від імені фізичних осіб з ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач [PERSON] заперечувала проти підписання нею договору поруки №2008-ПМ/59 від 02.09.2008р. на виконання [PERSON] своїх обовязків за кредитним договором №2008-ПМ/59 від 02.09.2008р. та заявила клопотання щодо проведення судової почеркознавчої експертизи підпису в договорі поруки. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2015 року була призначена судова почеркознавча експертиза підпису [PERSON] в договорі поруки. Ухвала суду повернена без виконання у звязку з не наданням ПАТ КБ « ПриватБанк» оригіналу договору поруки. Розглядаючи справу суд неодноразово намагався зясувати обставини ненадання оригіналу договору поруки, однак його місце знаходження, як зазначив представник позивача не встановлено. Відповідно до ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Враховуючи, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання відповідачем [PERSON] договору поруки, оскільки за наданою позивачем копією договору поруки не можливо встановити чи дійсно вона була підписана відповідачем, тому суд не вбачає законних підстав для стягнення заборгованості з поручителя з підстав недоведеності позову. Відповідно до ст. 57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" щодо стягнення суми з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» за договором поруки. Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства. Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року\~ по\~ справі\~ №6-745цс15 та від 08 листопада 2015 року №6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.\~\~ Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк " про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ\~КБ\~ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» і про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ віднесено\~ до юрисдикції господарських судів. Відповідно до ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідачів витрат на юридичну допомогу у розмірі 1950 грн., відповідно до вимог ст.ст.84,88 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачу правової допомоги , а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі по 606 грн.67 коп. з кожного.

Outcome: partial