Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості з урахуванням пені у розмірі 106\~359 грн., з яких сума простроченої (донарахованої) заборгованості по відсоткам в період з 08.06.2011 року по 30.08.2016 року у розмірі 2\~086, 41 доларів США (53\~179, 88 грн.), сума пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами за період з 30.08.2015 року і по 30.08.2016 року у розмірі 53179,88 грн., а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, внаслідок ухилення від виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору №31-40/07-А, укладеного 17.09.2007 року виникла заборгованість. Крім того, оскільки за зобовязаннями відповідача [PERSON] перед позивачем, які випливають з кредитного договору відповідач [PERSON] виступила поручителем і відповідає за невиконання зобовязань у тому ж обсязі, що і [PERSON], просить стягнути заборгованість з відповідачів солідарно. В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив застосувати строк позовної давності з моменту закінчення строку дії кредитного договору. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.09.2007 року між ВАТ «Банк «фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №31-40/07-А. Відповідно до умов цього договору банк надає позичальнику в тимчасове користування кредитні ресурси в сумі 6663 долари США та згідно з п. 3.2.1. договору позичальник зобовязувалась повністю повернути кредитні ресурси, отримані за договором до 16.09.2012 року. 17.09.2007 року між ВАТ «Банк «фінанси та кредит» та [PERSON] укладено договір поруки №31-40/07-А-П, за яким поручитель [PERSON] зобовязалась перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником ([PERSON]В.) зобовязань за кредитним договором №31-40/07-А від 17.09.2007 року. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.01.2012 року задоволено частково позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 07.06.2011 року в сумі 30\~569,91 грн., з них: заборгованість по кредиту 28167,83 грн.( еквівалент 3503,60 дол. США); заборгованість по відсоткам 1402,08 грн.(еквівалент 183,53 дол.США), заборгованість по пені 1000,00 грн. Відповідно до постанов головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції [PERSON] від 04.05.2012 року відкрито виконавчі провадженні з виконання виконавчого листа №2-598 від 25.04.2012 року про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в розмірі 30569,91 грн. Проте, з розрахунків заборгованості по кредитному договору №31-40/07-А вбачається, що відповідачі не виконали умови кредитного договору та рішення суду від 23.01.2012 року, а тому станом на 30.08.2016 року утворилась заборгованість, яка складає 106\~359, 76 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 533 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Згідно п. 17 Постанови Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2013 року, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно із пунктом 3.5 кредитного договору, позичальник має право вимагати достроково повернути кредитні ресурси, нараховані відсотки неустойки в разі несвоєчасного виконання своїх зобов"язань позичальником. П. 1 договору визначено, що проценти за користування кредитними ресурсами сплачуються позичальником щомісячно, виходячи з процентних ставок, встановлених п. 4.1 цього Договору, нерівними за розміром частинами, протягом періоду користування кредитними ресурсами до дати повного їх повернення, зазначеної в абзаці першому п. 3.2. цього договору. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів. Позивач скористався своїм правом за за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.01.2012 року стягнув заборгованість за кредитним договором яка утворилась станом на 07.06.2011 року. Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором в частині погашення основної суми заборгованості [PERSON] здійснила 30.08.2016 року. Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі вчасно повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Позивач звернувся до суду 03.10.2016 року за захистом свого права щодо стягнення донарахованих відсотків за період з 08.06.2011 року по 30.08.2016 року, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо повернення відсотків за користуваня кредитними ресурсами за період з 08.06.2011 року по 02.10.2013 року подано зі спливом строку позовної давності. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачів про те, що строк позовної давності сплинув до всіх позовних вимог і має обраховуватись з дня закінчення строку дії договору, оскільки відповідно до вищезазначених умов кредитного договору позичальник взяв на себе зобов"язання про повернення коштів та сплату відсотків за користування кредитними коштами до повного виконання. [PERSON] має двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 05.01.2014 року. Зі змісту довідки про заробітну плату від 18.04.2017 року №357, видної ТОВ «Родослав ЛТД», за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року [PERSON] нараховано 11888,97 грн. заробітної пати. Відповідно до довідки до огляду акта МСЕК серії 10 ААБ №673548 [PERSON] має другу групу інвалідності. Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи значний розмір пені, який суттєво перевищує розмір збитків, матеріальний стан позичальника, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 1 000,00 грн. Згідно з приписами ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі пропорційному до розміру заявлених позовних вимог.

Outcome: partial