Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" Фещенко О.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 5 836,39 дол. США за договором кредиту №511-22/340 на купівлю автотранспортних засобів від 08.09.2008 року, стягнення судових витрат, посилаючись на те, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 15 193,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,99 % річних та зобов`язався виконати кредитні зобов`язання відповідно до умов кредитного договору до 07.09.2015 року. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов`язаннями в розмірі 5 836,39 дол.США, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. 22.02.2018 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що суду не надані письмові докази видачі відповідачу з каси банку грошових коштів в іноземній валюті на виконання умов кредитного договору №511-22/340 від 08.09.2008 року, тобто не доведено факт виконання банком зобов"язання по договору. Як вбачається із розрахунку позовних вимог, наданого позивачем, він просить про стягнення заборгованості з відповідача за період з 08.09.2008 року по 03.05.2017 року. Однак, ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності три роки. Згідно вимог ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. П.п. 1.1., 1.1.1., 2.4.1. сплата чергового платежа визначена місяціми, а саме до 20 числа кожного місяця. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Строк виконання кожного щомісячного зобов"язання згідно із частиною 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця року. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові чи частині позову. За зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд (а.с.50-55). 09.08.2018 року [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій вказав, що позивачем листом №201.5-33/96 від 19.01.2012 року на адресу відповідача направлена вимога про дострокове погашення заборгованості по Договору Кредиту №511-22/340 від 08.09.2008 року, в якій банк вимагав достроково погасити заборгованість за Договором кредиту №511-22/340 від 08.09.2008 року. Пред"явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов"язання та зумовлює перебіг строку позовної давності. Пред"явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1020 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов"язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту, як кінцевого строку виконання її умов. Відповідно до п. 3.3.8. договору, позичальник зобов"язаний повністю сплатити протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення від кредитора. Отже, строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 30 днів, тобто 18.02.2012 року і саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак, банк звернувся до суду із позовом лише в серпні 2018 року. Просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову (а.с.80-82). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки, позивач звернувся до суду із пропуском встановленого строку. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Із матеріалів справи вбачається, що 08.09.2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», найменування якого змінено на ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №511-22/340 на купівлю автотранспортних засобів, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 15 193,00 доларів США, зі сплатою 7,99 % річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в п.п.1.1.1. п. 1.1. ст. 1 Договору. Кінцевий термін повернення 07.09.2015 року (п.1.1.) (а.с.4-8). 26.05.2009 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору кредиту №511-22/340 від 08.09.2008 року внесено зміни в графік погашення кредиту (а.с.9, 10). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.2.1. Договору кредиту, надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті (доларів США) з позичкового рахунку № [NUMBER] шляхом конвертації через касу банку для подальшого перерахування паозичальником на цілі, визначені п.1.2. цього договору (а.с.4 зворот). Щодо посилання відповідача на те, що позивачем не виконано вимоги п. 2.1. договору кредиту, а саме не надано доказів видачі йому грошових коштів в іноземній валюті з позичкового рахунку № [NUMBER] , то як вбачається із розрахунку вимог банку (а.с.20-23) та довідки станом на 03.05.2017 року (а.с.24), відповідач частково виконував умови кредитного договору, а отже визнав факт надання позивачем йому кредиту. Пунктом 2.4.1. Договору кредиту передбачено, що сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті наданого кредиту на рахунок 22087340 в Івано-Франківській обласній філії АКБ "УКРСОЦБАНК" не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. У разі якщо день сплати процентів припадає на неробочий (святковий або вихідний) день, позичальник зобов"язаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно з п. 2.4. цього договору не пізніше останнього перед ним робочий день кредитора. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно вимогами п.п.4.1.-4.3. договору кредиту у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4. цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.1.1. цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. У разі порушення Позичальником вимог п.п.3.3.2.-3.3.17. цього Договору, Позичальник зобов"язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок. У разі порушення Позичальником вимог п.п.3.3.3. цього Договору, Позичальник зобов"язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 1 (одного) відсотку від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованими відсотками, за кожний випадок (а.с.6). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови кредитного договору та додаткової угоди, внаслідок чого його заборгованість перед ПАТ "Укрсоцбанк" по договору кредиту №511-22/340 від 08.09.2008 року станом на 03.05.2017 року становить 5 836,39 дол. США, з яких: 4 883,28 дол. США - заборгованість за кредитом; 953,11 дол. США - заборгованість за відсотками (а.с.20-23). У зв"язку з неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобов"язань, позивачем 27.07.2017 року вих. №170/17 було надіслано відповідачу вимогу про усунення порушень, а саме у строк з 30 днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з моменту отримання цієї вимоги, сплатити заборгованість по кредиту, сплатити нараховані проценти, комісії за користування кредитом і нараховані штраф/пеню (а.с.25). Однак, як було встановлено в судовому засіданні позивачем вимога про дострокове погашення заборгованості по Договору кредиту №511-22/340 від 08.09.2008 року надсилалась відповідачу 19.01.2012 року №201.5-33/96. Із вказаної вимоги вбачається, що у зв"язку із невиконанням [PERSON] зобов"язання, станом на 19.01.2012 року по Договору кредиту №511-22/340 від 08.09.2008 року рахується прострочена заборгованість за кредитом в сумі 1 761,10 дол. США (строкова 8 446,68 дол.США - всього по тілу кредиту 10 207,78 дол. США та прострочена заборгованість за відсотками в сумі 234,00 дол. США. Пунктом 3.2.3.1 Договору кредиту №511-22/340 від 08.09.2008 року передбачено, що кредитор має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі: затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Враховуючи вищенаведене, вимагав достроково погасити заборгованість за Договором кредиту №511-22/340 від 08.09.2008 року (а.с.83). У вищевказаній вимозі не наведено строку протягом якого відповідач має її виконати, однак, відповідно до п.3.3.8. Договору кредиту №511-22/340 від 08.09.2008 року позичальник зобов"язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора про невиконання вимог п. 3.2.3.1.-3.2.3.6. цього договору, повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою. Отже, ПАТ "Укрсоцбанк" використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом надіслання відповідачу вимоги про дострокове погашення заборгованості. Звернення позивача до відповідача з вимогою про дострокове погашення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такою вимогою вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, й починаючи від цієї дати, позивач був зобов`язаний пред`явити позов до відповідача. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16. Відповідно, починаючи з 31 календарного дня, у банка виникло право пред`явлення відповідної вимоги до позичальника про дострокове повернення кредитних коштів шляхом звернення з відповідною позовною заявою до суду. Сторони визначили наведені правила у договорі, встановили обов`язкові для обох сторін правила поведінки, яких вони повинні дотримуватися. Сторони врегулювали свої відносини за правилами ч. 3 ст. 6 ЦК України на власний розсуд. При цьому зміст вимоги банка, направленої до позичальника, не може містити зміни інших умов кредитного договору, окрім зміни умов щодо строку його виконання: саме в цьому й полягає правовий сенс такої вимоги кредитора, направленої боржниу. Враховуючи, що таке рішення про дострокове повернення кредитних коштів приймалося саме банком, незалежно від того, чи отримав позичальник таке повідомлення, згадані зміни настали та є обов`язковими для позивача, це зумовлювало обов`язок банка пред`явити позов до боржника протягом трьох років, починаючи від цієї дати. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач направив 19.01.2012 року на адресу [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості відповідно до умов договору кредиту, позичальник на 31 календарний день вважається таким, що є повідомлений, й починаючи з цієї дати у банка виникло право протягом трьох років звернутися до суду з відповідним позовом до боржника, виходячи із вимог ст. 257 ЦК України. Із позовом про стягнення заборгованості до боржника позивач звернувся тільки 14.08.2017 роуу, тобто з пропуском встановленого строку. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). З огляду на те, що Банк звернувся за захистом своїх прав за межами позовної даності, відповідач наполягає на застосуванні позовної давності та у матеріалах справи існують обставини, які є підставою для її застосування, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 5 836,39 дол. США за договором кредиту №511-22/340 на купівлю автотранспортних засобів від 08.09.2008 року слід відмовити на підставі вищенаведеного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги не підлягають до задоволення, то підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2 263,68 грн. витрат по оплаті судового збору немає. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 256, 257, 526, 527, 530, 611, 612, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: dismissed