Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання протиправною в односторонньому порядку зміну ПАТ КБ "ПриватБанк" умов укладеного сторонами кредитного договору від 02.04.2008 року № ZRZ0GK00004310 щодо збільшення розміру процентної ставки з 12 відсотків річних до 15,12 відсотків річних, зобов"язавши ПАТ КБ "ПриватБанк" зробити перерахунок сплочених позивачкою в порядку виконання правочину сум на погашення кредиту за період з 05.10.2008 року по день винесення судового рішення, виходячи із розрахунку 12 відсотків річних, мотивуючи свої вимоги грубим порушенням банком законних прав позивачки, так як остання в порушення п. 2.3.1 кредитного договору не була письмово повідомлена про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність нової ставки. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, хоча у судовому засіданні 21.07.2014 року з представником банку [PERSON] була узгоджена дата відкладання розгляду даної справи на 12.08.2014 року, а тому суд вважає неявку представника банку без поважних причин з можливістю проведення розгляду справи на підставі наявних матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню 02.04.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений кредитний договір № ZRZ0GK00004310, згідно якого позивачка отримала у банку кредит в розмірі 22620 дол. США на придбання нерухомості та сплату страхових платежів зі сплатою 1 відсотка на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісяця перераховуючи банку встановлену п. 8.2 договору суму. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Виходячи з аналізу положень ст. 1054 ЦК України, однією з істотних умов договору є розмір процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до поданого ПАК КБ "ПриватБанк" розрахунку заборгованості за договором № ZRZ0GK00004310 від 02.04.2008 року станом на 11.05.2012 року, відповідачем в односторонньому порядку було зміно процентну ставку за користування кредитом з 12 відсотків річних (1 % на місяць) до 15,12 відсотка річних (1,26 % на місяць). Пунктом 2.3.1 договору було встановлено, що банк має право збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в разі зміни кон"юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10% порівняно з курсом долара США до гривні, установленим НБУ на момент укладення кредитного договору; зміни облікової ставки НБУ, зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Таким чином, у випадку, якщо право на односторонню зміну умов договору передбачено законом або договором, банк, який вирішив в односторонньому порядку змінити процентну ставку, повинний був сповістити про це позичальника відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Аналіз п.п. 2.3.1 та 2.3.2 кредитного договору дає підстави суду для висновку про те, що зміна процентної ставки як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення є зміною умов договору і тільки з моменту сповіщення про такий захід позичальника такі зміни могли набути чинності. При цьому суд зазначає, що Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, але вказаний закон набрав чинності лише з 10 січня 2009 року (положення вказаного закону кореспондується в ст. 1056-1 ЦК України) та ст. 55 ч. 4 Закону України "Про банки та банківську діяльність"). Виходячи із закріпленого ст. 5 ЦК України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, на час укладення сторонами правочину та зміни процентної ставки вказаний вище закон не був прийнятий, а тому вказана умова договору не може бути визнана нікчемною, в зв"язку з чим вимога позивачки щодо визнання протиправним збільшення розміру процентної ставки виходить із діючих на час виникнення договірних зобов"язань положень законодавства. Враховуючи обставини даної справи, суд приходить до висновку, що таке збільшення процентної ставки в односторонньому порядку було проведено з порушенням умов договору та ст. 11 ч. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", тобто являється незаконною дією в конкретних умовах (при цьому посилання у самому договорі про можливість збільшення розміру такого виду платежу не суперечило положенням діючого на той час законодавства). Позивачка заперечує той факт, що банк направляв їй повідомлення про збільшення процентної ставки і відповідачем не надано належних доказів у спростування такої заяви. Неповідомленням про збільшення процентної ставки за користування кредитом ПАТ КБ "ПриватБанк" порушив умови кредитного договору щодо належного повідомлення про це позичальника. При цьому ст. 11 ч. 4 Закону україни "Про захист прав споживачів" в редакції, що діяла на час укладення правочину, вказувала на те, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. При цьому суд враховує те, що згідно письмового повідомлення банку (згідно листа від 05.03.2013 року) оригінал повідомлення на ім"я [PERSON] від 03.10.2008 року про збільшення процентної ставки не зберігся, питання про обставини зняття позивачем копії неіснуючого фактично документа банком належним чиному листі не прояснені, як і питання чому в адресованому листі суду від 05.03.2013 року представник банку посилається на повідомлення позичальниці, датоване 02.10.2008 року, хоча у представленому банком же копії повідомлення вказана дата 03.10.2008 року (при цьому у повідомленні дані позичальниці вказані по-батькові "Іванівна", а реєстр № 268 USD на рекомендовані листи, в т.ч. щодо відправки позивачці, складений 02.10.2008 року, тобто фактично ще до оформлення самого повідомлення). Згідно представленої самим банком довідки від 07.05.2012 року № 199448 щодо внесених платежів [PERSON] за кредитом остання протягом жовтня-грудня 2008 року продовжувала вносити поточні платежі по кредиту згідно із передбаченим кредитним договором графіком за 12 % ставкою у розмірі 210 дол. США, що лише підтведжує позицію позивачки про її необізнаність із підняттям їй процентної ставки в односторонньому порядку з 05.10.2012 року, однак без її відома банком ця сума розподілялася по підвищеній відсотковій ставці, в зв' язку з чим і виникла заборгованість. У послідуючому ж позивачка вносила щомісячні платежі у різних сумах (у січні 2009 року в розмірі 306, 70 дол США, у лютому 2009 року у розмірі 250,69 дол США, тощо) , що само по собі не є свідченням про її обізнаність із підвищенням процентної ставки, так як умовами укладеного сторонами договору не міститься заборона щодо внесення більшої суми порівнянно із визначеною графіком платежів, а представник позивачки пояснив послідуючі нерівні платежі (як у більшому, так і у меншому порівнянно із базовою сумою у 210 дол США) різними фінансовими можливостями його довірительки протягом відповідного часу. Враховуючи вказані обставини, права позивачки підлягають захисту шляхом покладення на відповідача зобов"язання здійснити перерахунок сплачених позичальником сум на погашення кредиту в період з 05 жовтня 2008 року по 12.08.2014 року, виходячи із розрахунку процентної ставки у 12 відсотків річних, визнавши протиправним збільшення банком процентної ставки з 05.10.2008 року в односторонньому порядку до 15,12 відсотка річних. З огляду на задоволення позову з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved