Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про витребування у користування земельні ділянки, посилаючись на те, що згідно рішення Середньоводянської сільськогї ради від 5 травня 1995 року, їм надано у користування для городництва земельні ділянки площею 0,05 га, які розташовані на території Середньоводянської сільської ради в урочищі "Ла Шушу". Дані земельні ділянки позивачі викоритовують по сьогоднішній день. З кадастрових планів погоджених Середньоводянською сільською радою, вбачаєть, що на земельні ділянки позивачів, накладаються земельні ділянки, що перебувають у власності відповідача. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2015 року, яке набуло законної сили 10.11.2015 року скасовано розпорядження голови Рахівської РДА від 03.02.2010 р. за №75, яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межавми населеного пункту), урочище Ла Шушу. [PERSON] на підставі розпорядження голови Рахівської РДА від 03.02.2010 №75 отримала у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га для евдення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище Ла Шушу. Право власності посвідчено Державним актом на право приватної власнсті на земельну ділянку серії ЯИ№065467. 14 червня 2010 року [PERSON] відповідно до договору дарування земельної ділянки подарувала земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської чсільської ради, урочище Ла Шушу [PERSON]. Розпорядженням голови Рахівської РДА від 26 грудня 2013 року [PERSON] затверджено прокт відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, із земель для ведення особистого селянського господарства у землі для індивідуального садівництва. В подальшому [PERSON] ініціював розподіл земельної ділянки, загальною площею 2,0 га на окремі земельні ділянки, та пеісля реєстрації прав на які в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.02.2014 року отримав Свідоцтво про право власності на окремі земельні ділянки зі зміненим цільовим призначенням - для садівництва. Такі дії по захопленню земель позивачів є незаконними та підтверджуються рішенням Уджгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2015 року.Позивачі своєї згоди на вилучення з їхнього користування спірних земельних ділянок не надавали. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Ні сільською радою, ні Рахівською РДА цільове призначення земельної ділянки, яка є предметом спору не змінювалось, проект землеустрою не розроблявся. Тобто цільове призначення залишилось таким, до якого його віднесли рішенням Середньоводячнської сільської ради від 5 травня 1995 року - під огородництво. Враховуючи, що земельні ділянки позивачі отрмали у 1995 році і користуються по сьогоднішній день, а з 01.01.2016 року пройшло повні 15 років, позивачі мають право звернутися до органу виконавчої влади з метою отримати вказані земельні ділянки у власність за набувальною давністю. Однак, через незаконні дії відповідача не можуть реалізувати своє право передбачене ст. 119 ЗК України. На підставі наведеного просили витребувати від [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у користування земельну ділянку 0,05 га, яка розташована в урочищі "Ла Шушу" на теритрії Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та вирішити питання стягнення судового збору. В ході розгляду справи представником позивач [PERSON], [PERSON] збільшено позовні вимоги, де поряд з первісними вимогами просив визнати недійсним та скасувати розпорядженняч голови Рахівської РДА від 3 лютого 2010 року №75, яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище Ла Шушу. Ухвалою суду від 8 червня 2016 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено Рахівську районну державну адміністрацію та [PERSON]. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник позивача [PERSON], [PERSON], представник всіх позивачів [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові. Просять такий задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів - [PERSON] івановича, [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнала. Пояснила, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2015 року, на яке як на основний доказ позовних вимог посилаються позивачі, змінено рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13 травня 2016 року. Зокрема в частині визнання недійсним та скасування розпорядження голови Рахівської РДА від 03.02.2010 року №75, яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище Ла Шушу відмовлено. Також згідно довідки з питань дотримання вимог земельного законодавства України від 16 вересня 2015 року, відповідно до якого за наслідками проведеної перевірки за матеріалами розгляду документації із землеустрою з питаь дотримання вимог земельного законодавства України, порушень при наданні, відведенні та зміні цільового призначення земельних ділянок Рахівською районною державною адміністрацією Закарпатської області не виявлено. Таким чином, [PERSON] законно отримала у власність земельну ділянку і так само законно подарувала її на підставі договору дарування земельної ділянки від 14.06.2010 року [PERSON]. У зв"язку з чим просить відмовити у задоволенні зміненого позову. Представник відповідача - Рахівської районної державної адміністрації, [PERSON] в судовому засідані змінені позовні вимоги не визнає.Посить відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Звертаючись до суду, позивачі вказують на факт порушення їх земельних прав розпорядженням голови Рахівської РДА від 3 лютого 2010 року №75, яким передано у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту) урочище «Ла Шушу», в той час, коли рішенням Середньоводянської сільської ради від 5 травня 1995 року їм, позивачам надано у користування для городництва земельні ділянки площею 0,05 га, які розташовані на території Середньоводянської сільської ради в урочищі «Ла Шушу» за межами населеного пункту. Так, як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Середньоводянської сільської Ради народних депутатів від 5 травня 1995 року за №16 позивачці [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та нині померлим батькам позивачів, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тимчасово відведено під огородництво земельну ділянку площею 0,05 га, кожному, в урочищі «Ла Шушу». Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 3 лютого 2010 року №75, відповідачка [PERSON] отримала у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), в урочищі «Ла Шушу». Наразі це право власності посвідчено Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №065467 від 29 березня 2010 року. В подальшому, 14 червня 2010 року [PERSON], належну на праві власності земельну ділянку площею 2,0 га, в урочищі «Ла Шушу» с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, відчужила в користь [PERSON] на підставі договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за №1-687. Основним доказом для витребування спірних земельних ділянок та скасування розпорядження голови Рахівської РДА позивачі пред"являють рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2015 року, яким, зокрема скасовано розпорядження голови Рахівської РДА від 3 лютого 2010 року №75 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2,0 га, розташованої в урочищі «Ла Шушу» с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, та яке оскаржується в даному спорі. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що вказане рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13 травня 2016 року змінено. В частині визнання недійсним та скасування розпорядження голови Рахівської РДА від 03.02.2010 року №75, яким передано у власність [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради ( за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу» відмовлено. Відповідно до ст. 24 ЗК України (в редакції 1992 року) право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, - оформляється договором. Форма договору і порядок його реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 36 ЗК України (2001 року) громадянам або їх об»єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду ділянки для городництва. Статтею 124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Однак, в матеріалах справи відсутні відповідні договори, які би стверджували факт набуття позивачами права тимчасового користування земельними ділянками площею по 0,05 га, кожним, в урочищі «Ла Шушу», с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, цільове призначення якої під городництво. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встан6овленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені ст. 152 ЗК України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди не дійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачі не набули права тимчасового користування земельними ділянками площею по 0,05 га, кожний, в урочищі «Ла Шушу» с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, і в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження порушення земельних прав позивачів спірним розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010 року №75, яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу», такий не може бути визнаний недійсним та скасованим. Крім того, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Отже, обставини щодо законності набуття права власності на спірні земельні ділянки відповідачкою [PERSON] встановлені і судовим рішенням апеляційної інстанції, що має преюдиційне значення для вирішення позовної вимоги в частині визнання недійсним та скасування розпорядження голови Рахівської РДА. У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на викладені факти, відповідачі [PERSON] та [PERSON] набули у власність вказану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на законних підставах, у зв"язку з чим, відсутні підстави, передбачені ст. 387 ЦК України, які дають право витребувати майно. Таким чином, змінені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed