Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві посилається на те, що квартира [ADDRESS] отримана ним на сім"ю з чотирьох осіб - його колишню дружину [PERSON] та двох доньок [PERSON] та [PERSON] Після вирішення відділом освіти та опіки при Бабушкінській районній раді залишити неповнолітніх дітей на його піклуванні відповідачка восени 2000 року виїхала проживати приблизно до Росії, її місце проживання йому невідоме. В березні 2002 року між ним та відповідачкою було зареєстровано розірвання шлюбу, у вихованні дітей вона участі не приймала, аліменти не сплачувала. На теперішній час він є пенсіонером та вимушений сплачувати за відповідачку комунальні платежі, що ставить його у складний матеріальний стан. Відповідачка у вказаній квартирі не проживає, її особистих речей в квартирі немає, обов"язки наймача, що випливають з договору найма квартири, не виконує, добровільно зніматися з реєстрації в квартирі на вказаною адресою вона не бажає. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] із зняттям її Бабушкінським РВ в м.Дніпропетровськ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з реєстрації за зазначеною адресою. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому. В дане судове засідання позивач не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Треті особи, їх представники в судове засідання не з»явилися, належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Вислухавши осіб, які з»явилися, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.3 ст. 9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, трикімнатна квартира [ADDRESS] відповідно до ордеру № 529 від 14.11.1994 року була отримана позивачем на сім"ю з чотирьох осіб - позивача, дружину [PERSON] та їх двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В зв"язку з погіршенням відносин між позивачем та відповідачем, між ними виникла необхідність у визначенні місця проживання дітей, в зв"язку з чим органом опіки та піклування виконкому Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради був складений Висновок від 09.11.2000 року № 13/241 про необхідність визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Після вирішення питання про місце проживання дітей відповідачка восени 2000 року виїхала проживати до Росії, її місце проживання є невідомим. 26.03.2002 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано розірвання шлюбу. Весь цей час діти проживали з позивачем, відповідачка участі у їх вихованні участі не приймала, матеріальну допомогу на їх утримання не надавала. Відповідачка у квартирі за вказаною адресою не проживає, її особистих речей в квартирі немає, обов"язки наймача, що випливають з договору найма квартири, не виконує, добровільно зніматися з реєстрації в квартирі на вказаною адресою вона не бажає. На теперішній час позивач є пенсіонером та вимушений сплачувати за відповідачку комунальні платежі, що ставить його у складний матеріальний стан. Відповідно до довідки, виданої КП "Житлово-комунальна контора" Дніпропетровської обласної ради від 31.03.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та донька [PERSON], донька [PERSON] - знята з реєстрації із вказаної адреси 14.02.2013 року. Факт не проживання відповідачка в квартирі за вказаною адресою понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, а саме з 2002 року, підтверджується довідкою, виданою КП "Житлово-комунальна контора" Дніпропетровської обласної ради, а також поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] не бачила за адресою проживання позивача в квартирі [ADDRESS] з 2002 року. Вона раніше дружила з [PERSON] і їй відомо, що вона з позивачем розлучилися, вона уїхала проживати в Росію, забрала з квартири свої речі і більше у цій квартирі не з"являлася. Позивач будь-яких перешкод у проживанні позивачки у вказаній квартирі не створював, вона добровільно виїхала проживати з квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] приблизно з кінця 2001 року, вона добровільно уїхала проживати в Росію, забрала з квартири свої речі і більше у цій квартирі не з"являлася. Позивач будь-яких перешкод у проживанні позивачки у вказаній квартирі не створював, вона добровільно виїхала проживати з квартири. Будь-яких доказів у спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано. З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] із зобов"язанням Бабушкінського районного відділу в м.Дніпропетровськ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти її з реєстрації в квартирі за вказаною адресою. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати у справі - сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved