Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.01.2015 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську, про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з травмою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 21.09.2009 року по 10.12.2014 року. 10.12.2014 року наказом № 2949 ок від 12.12.2014 року він був звільнений за ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв»язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я. Перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах, він працював з повним робочим днем у шахті. 12 серпня 2014 року на ПАТ ШУ «Покровське» під час виконання трудових обов»язків з ним стався нещасний випадок на виробництві, під час якого позивач отримав опік полум»ям вибуху II-III ступеня обличчя, голови, шиї, тулуба, обох верхніх і нижніх кінцівок 70% площі тіла, важкий опіковий шок, опік дихальних шляхів. 12.08.2014 року він був доставлений до хірургічного відділення Красноармійської ЦРЛ, звідки для подальшого лікування був переведений в опікове відділення м. Краматорська Донецької області. З 27.08.2014 року по 19.09.2014 року він знаходився на лікуванні у Донецькому опіковому Відділенні ГУ «ІНВХ ім. В.К.Гусака НАМНУ». З 31.10.2014 року по 11.11.2014 року він заходився на стаціонарному лікуванні Красноармійської ЦРЛ. Йому було встановлено медичний діагноз, який підтверджується медичним висновком № 1283/1206 ВІД 28.11.2014 року. В зв»язку з цим, він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 10.12.2014 року було встановлено 90% втрати професійної працездатності та 1 «б» група інвалідності, він потребує постійного стороннього догляду, побутового догляду, медикаментозного лікування та реабілітації. В результаті виробничої травми відбулося ушкодження його здоров»я, в зв'язку з чим йому заподіяно моральний збиток, який виражається в наступному: перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалою часу відчував фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, психологічний дискомфорт і значне порушення спокою яке він відчуває до теперішнього часу. В зв'язку з одержанням інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, систематичне послаблення організму, хвилювання з приводу погіршення відносин з оточуючими, критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина. Все це разом має втілив на його життя та стосунки з близькими, у нього з'явилось почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. В даний час чималі кошти його родини спрямовані на відновлення його здоров' я. Моральна шкода також полягає і в тому, що отримавши виробничу травму, він був направлений до опікового відділення м. Донецька, де до теперішнього часу триває антитерористична операція. Знаходячись там неодноразово знаходився під бомбардуванням та пострілами і взагалі міг загинути. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 100000 гривень, яку просить стягнути з відповідача по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі ПАТ «ШУ «Покровське» перебував в трудових відносинах з 21.09.2009 року по 10.12.2014 року (а.с. 4). 10.12.2014 року наказом № 2949 ок від 12.12.2014 року позивач був звільнений за ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв»язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я. Перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах, він працював з повним робочим днем у шахті. 12 серпня 2014 року на ПАТ ШУ «Покровське» під час виконання трудових обов»язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, під час якого позивач отримав опік полум»ям вибуху II-III ступеня обличчя, голови, шиї, тулуба, обох верхніх і нижніх кінцівок 70% площі тіла, важкий опіковий шок, опік дихальних шляхів, про що були складені акти за формою Н-5 та Н-1 (а.с. 8-65). 12.08.2014 року позивач [PERSON] був доставлений до хірургічного відділення Красноармійської ЦРЛ, звідки для подальшого лікування був переведений в опікове відділення м. Краматорська Донецької області (а.с. 67-69). З 27.08.2014 року по 19.09.2014 року він знаходився на лікуванні у Донецькому опіковому Відділенні ГУ «ІНВХ ім. В.К.Гусака НАМНУ» (а.с. 70). З 31.10.2014 року по 11.11.2014 року він заходився на стаціонарному лікуванні Красноармійської ЦРЛ (а.с. 71). Йому було встановлено медичний діагноз, який підтверджується медичним висновком № 1283/1206 ВІД 28.11.2014 року. В зв»язку з цим, позивач був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 10.12.2014 року було встановлено 90% втрати професійної працездатності та 1 «б» група інвалідності, він потребує постійного стороннього догляду, побутового догляду, медикаментозного лікування та реабілітації (а.с. 5-8). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування позивача на виробництві. Висновком МСЕК від 10.12.2014 року позивачу було встановлено 90% втрати професійної працездатності в зв»язку з трудовим каліцтвом, першу «б» групу інвалідності, дата чергового переогляду 10.12.2016 року (а.с. 5). В зв»язку з цим 26.01.2015 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов'язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіянної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв"язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 90% працездатності в зв»язку з травмою на виробництві, визнаний інвалідом першої «Б» групи. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме незначне погіршення стану здоров"я позивача, те, що професійна працездатність в зв»язку з професійним захворюванням втрачена на 90%, інвалідність встановлена на строк до 10.12.2016 року. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 36000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial