Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до КС „Юкон", третя особа [PERSON] про тлумачення правочину. В позові зазначила, що 07.06.2011 року між нею та КС „Юкон" було укладено кредитний договір № 423, за умовами якого нею був отриманий кредит у сумі 80 000 грн., на строк до 07.06.2012 року, під 48 % річних. 16.06.2011 року було укладено кредитний договір № 428, за умовами якого вона отримала кредит у сумі 40 000 грн., на строк до 16.06.2012 року, під 48 % річних. Поручителем за її зобов'язання, що випливають із кредитних договорів виступив [PERSON] Так, укладальними вищезазначеними договорами, а саме, пунктами 3.4 і 3.5 було передбачено, що у разі порушення позичальником графіка погашення кредиту плата за користування кредитом підвищується зі 48 % до 96 % річних. Відповідна норма продубльована також в тексті пункту 8.2 даних договорів. Укладаючи ці договори, позивач тлумачила умову про підвищення плати за користування кредитом як таку, що встановлює умови відповідальності позичальника у разі порушення ним умов договорів, тобто сприймала підвищення процентів удвічі як нарахування пені - одного з видів майнової відповідальності за прострочення внесення платежів, передбачених графіком. В червні 2014 року Кредитна спілка „Юкон" звернулась до суду із позовом до неї та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В цьому позові відповідач вимагає стягнути в солідарному порядку 359 310 грн. 23 коп. заборгованості включно із нарахуванням на тіло кредиту 96 % річних за весь час прострочення погашення сум, передбачених графіком. З тексту поданого спілкою позову, позивачу стало зрозуміло, що відповідач тлумачить умови п.п.3.4, 3.5 кредитних договорів інакше, а саме вважає підвищення відсотків удвічі не штрафною санкцією (пенею), а лише зміною умов договору, у зв'язку з цим виникла необхідність у тлумаченні умов кредитних договорів. За заявленими вимогами, [PERSON] просить здійснити тлумачення змісту пунктів 3.4, 3.5, 8.2 кредитних договорів, укладених між нею і Кредитною спілкою „Юкон" № 423 від 07.06.2011 року, № 428 від 16.06.2011 року, а саме визнати, що зазначеними пунктами передбачено нарахування неустойки за несвоєчасне погашення відповідної частини кредиту у розмірі 48% річних, нарахованих на суму заборгованості. В судовому представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача з позовними вимогами не погодилась, надала письмові заперечення, відповідно до яких просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників процесу, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Згідно ч. 2 ст. 213 ЦК України, на вимогу сторони суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Відповідно до ст. 637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. Правила тлумачення правочину визначені ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч. 3 ст. 213 ЦК України немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила право чин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, установлена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, а не усунення незрозумілостей та суперечностей у трактуванні його положень, про внесення до договору уточнень та змін, які не обговорювалися та не включалися сторонами при укладені договору. Як вбачається із матеріалів справи, 07.06.2011 року між [PERSON] та Кредитною спілкою „Юкон" було укладено кредитний договір № 423. Відповідно до п.1.1, п.1.3 договору № 423, кредитодавець зобов'язався надати грошові кошти у кредит позичальникові у сумі 80 000 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 48 % річних, відповідно до умов, передбачених цим договором , в строк до 07.06.2012 року. 16.06.2011 року між [PERSON] та Кредитною спілкою "Юкон" було укладено кредитний договір № 428. Відповідно до п.1.1, п.1.3 договору № 428, кредитодавець зобов'язався надати грошові кошти у кредит позичальникові у сумі 40 000 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 48 % річних, відповідно до умов, передбачених цим договором , в строк до 16.06.2012 року. Інші умови договорів №№ 423, 428, є ідентичними. Також, 07.06.2011 року між [PERSON] та Кредитною спілкою „Юкон" було укладений договір поруки № 311. 16.06.2011 року між [PERSON] та Кредитною спілкою „Юкон" укладений договір поруки № 315. За умовами вищезазначених договорів поруки №№ 311, 315, [PERSON] взяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що випливають із договорів позик № 423 від 07.06.2011 року, № 428 від 16.06.2011 року. У відповідності до п.3.4 кредитних договорів №№ 423, 428, сторони погодили, що при порушенні позичальником графіка погашення кредиту плата за користування становить 96% річних за весь період користування кредитом. При цьому спілка проводить перерахунок сплати. Згідно пункту 3.5. кредитних договорів №№ 423, 428, у разі виникнення заборгованості за цими договорами сторони погодили таку послідовність її погашення, а саме у першу чергу здійснюється платежі на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, у другу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості за кредитом, у третю чергу здійснюються поточні платежі згідно п.3.2. Пунктом 8.2 кредитних договорів №№ 423, 428, встановлено, що у разі порушення позичальником умов користування кредитом, відсоткова ставка становитиме 96 % річних за весь період користуванням кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з досліджених зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності. Аналіз вищезазначених положень пункту 3 кредитних договорів №№ 423, 428 свідчить про те, що подвійний відсоток, передбачений п.п.3.4, 3.5 договорів, за своєю природою виступає санкцією за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором (прострочення виконання), тобто відносяться до неустойки, за несвоєчасне погашення відповідної частини кредиту у розмірі додаткових 48 % річних, нарахованих на суму заборгованості. В даному випадку, суд вважає, що сторони підписуючи кредитні договори №№ 423, 428, погодили підвищення плати за користування кредитом, підвищення процентів удвічі, саме як нарахування неустойки. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Оцінюючі заперечення відповідача проти позову, з посиланням на обставини порушення позивачем умов користування кредитом, затримку сплату відсотків, основної суми по кредитам, та навмисного затягування судового процесу, суд приходить до висновку про їх не обгрунтованність. Відповідачем суду не надані пояснення іншого тлумачення пунктів 3.4, 3.5, 8.2 кредитних договорів. Доказів, або правового обґрунтування, на підтвердження заперечень та в спростування позовних вимог [PERSON] відповідачем також надано не було, а тому до уваги його заперечення судом не приймаються. Таким чином, проаналізувавши встановлені по справі обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пункти 3.4, 3.5, 8.2 кредитних договорів, укладених між [PERSON] і Кредитною спілкою „Юкон" № 423 від 07.06.2011 року, № 428 від 16.06.2011 року, повинні бути витлумачені, як такі, якими передбачено нарахування неустойки за несвоєчасне погашення відповідної частини кредиту у розмірі 48% річних, нарахованих на суму заборгованості. Відтак позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved