Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ "Райффайзен Банк аваль" заборгованість за кредитним договором №014/1035-05/51036 від 05.10.2007, що становить 91074 грн. 20 коп., яка складається із: заборгованість за кредитним договором - 82389 грн. 51 коп.; заборгованість за відсотками - 8684 грн. 69 коп. А також просить стягнути судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1035-05/51036, згідно умов якого банк зобов`язався надати позивальнику кредиту вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 192342,50 строком до 04.10.2027 року,а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, також сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,50% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 05 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №014/035-05/4106. 06 грудня 2012 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №014/1035-05/51036/81-1-0-00/3109, відповідно до умов якої, розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додаткатках №1 та №2. Відповідно до п.1 Додаткової угоди у зв"язку з тим позичальником були виконані умови кредитного договору щодо здійснення щорічного страхування, згідно умов надання/обслуговування кредиту, сторони домовились, що з моменту укладення додаткової угоди процентна ставказа користування кредитом встановлюється у розмірі вказаному в п. 1.4 Кредитного договору, і складає 12,5% 11 лютого 2015 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №014/1035-05/51036/81-1-0-00/13697, відповідно до умов якої, розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додаткатках №1 та №2. Відповідно до п.1 Додаткової угоди у зв"язку з тим позичальником були виконані умови кредитного договору щодо здійснення щорічного страхування, згідно умов надання/обслуговування кредиту, сторони домовились, що з 11.02.2015 процентна ставказа користування кредитом встановлюється у розмірі вказаному в п. 1.4 Кредитного договору, і складає 12,5% У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору , несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу позичальника тапоручителя було направлено вимогу про виконання зобов"язань за кредитним договором №114/5-151682 від 24.04.2019, № 14/5-151685 від 24.04.2019 року, надавши можливість добровільно врегулювати заборгованість. Однак вимоги кредитора не були виконані, заборгованість не погашена. Станом на 20.12.2019 заборгованість позичальника перед банком складає: 91074 грн. 20 коп., яка складається з заборгованості за кредитним договором - 82389 грн. 51 коп.; заборгованість за відсотками - 8684 грн. 69 коп. Ухвалою суду від 05.02.2020 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] надав суду відповідь на візвив, в якому зазначив, що позов визнає частково, а саме: не заперечує проти вказаної банком сумипо тілу кредиту, що становить 82389,51 грн., але заперечує щодо вказаної позивачем суми заборгованості по відсоткам, що становить 86684 грн. 69 коп. При цьому посилався на ухвалу Великої Палати Верховного суду від 24.01.2019 року у справі № 5017/1987/2012; постанову Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 і від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17, зазначивши, що заборгованість за відсотками , враховуючи , що вимогу банку було направлено 24 квітня 2019 року, з травня 2019 року по грудень включно банк не мав права нараховувати заборгованість за відсотками, які вимагає стягувати з відповідачів. У квітні 2019 року згідно розрахунку заборгованості від 20.12.2019 року заборгованість за відсотками складала - 1659,01 грн. У грудні 2019 року заборгованість за відсотками складає - 8684,69 грн., яку банк просить стягнути. Таким чином банк вправі вимагати лише 1659,01 грн. заборгованості за відсотками. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1035-05/51036, згідно умов якого банк зобов`язався надати позивальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 192342,50 грн., строком до 04.10.2027 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту , а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12,50 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора (а.с.8-10). На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №014/035-05/4106, відповідно до якого остання виступила поручителем за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором та несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник (а.с.22-23). 06 грудня 2012 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №014/1035-05/51036/81-1-0-00/3109, відповідно до умов якої, розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додаткатках №1 та №2 (а.с.15-17). Відповідно до п.1 Додаткової угоди у зв"язку з тим позичальником були виконані умови кредитного договору щодо здійснення щорічного страхування, згідно умов надання/обслуговування кредиту, сторони домовились, що з моменту укладення додаткової угоди процентна ставказа користування кредитом встановлюється у розмірі вказаному в п. 1.4 Кредитного договору, і складає 12,5% 11 лютого 2015 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №014/1035-05/51036/81-1-0-00/13697, відповідно до умов якої, розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додаткатках №1 та №2 (а.с. 18-20). Відповідно до п.1 Додаткової угоди у зв"язку з тим позичальником були виконані умови кредитного договору щодо здійснення щорічного страхування, згідно умов надання/обслуговування кредиту, сторони домовились, що з 11.02.2015 процентна ставказа користування кредитом встановлюється у розмірі вказаному в п. 1.4 Кредитного договору, і складає 12,5% Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у сумі 192342,50, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.21). У свою чергу відповідач прийняв позику, використавши її за призначенням, але свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.10.1 кредитного договору). Банк, відповідно до п. 6.5 кредитного договору, має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов договору та застави/іпотеки, що забезпечують погашення кредиту. Таке дострокове погашення повинно бути здійснено позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення. Згідно п.5.5., позичальник зобов`язався достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів у разі невиконання або неналежного виконання умов договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Згідно п.1.8 договору, достроковим частковим погашенням кредиту вважається сплата позичальником платежів у розмірах більших, ніж це передбачено графіком погашення кредиту. Достроковим повним погашенням кредиту вважається повернення позичальником суми кредиту та нарахованих відсотків за його користування в повному обсязі до настання терміну погашення за цим договором Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. 24.04.2019 р. кредитодавцем позичальнику було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань, якими було зобов`язано у 60-денний термін повернути вказану заборгованість (а.с.24,27). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань станом на 20.12.2019 року утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 82 389 грн. 51 коп. Крім того позивач просить стягнути заборгованість за відсотками у сумі 8684 грн. 69 коп. Однак, відповідно до пункту 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Таким чином, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошовогозобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним догові строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України» Отже, в даному випадку, заборгованість за відсотками, враховуюч вимогу Банком було направлено від 24 квітня 2019 року, з травня 2019 року по грудень 2019 року включно банк не повинен нараховувати заборгованість за відсотками, які вимагає стягнути з відповідачів. У квітня 2019 року згідно Розрахунку заборгованості від 20.12.2019 року заборгованість за відсотками складала - 1 659,01 грн. Таким чином, з урахуванням практики ВС, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку 1659 грн. 01 коп. суму заборгованості по відсотках. Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до договору поруки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання між позивачем та відповідачем [PERSON] , остання взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позивачем за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором у повному обсязі (п.3.1 договору). Стаття 6 кредитного договору, що відповідає вимогам ст.1050 ЦК України, передбачає право позивача вимагати від відповідача [PERSON] дострокового повернення позики, сплати процентів та інших платежів за даним договором у разі порушення позичальником зобов`язань щодо погашення кредиту. Отже, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідачів на користь банку підлягає солідарному стягненню 84048,52 грн., що складається із заборгованості за кредитним договором - 82389,51 грн. та заборгованість за відсотками - 1659,01. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів у рівних частинах також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2102,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial