Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обгрунтовує тим, що вони із [PERSON] перебувають у шлюбі, який 02 квітня 1994 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів м.Одеса. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та ведення домашього господарства, з приводу чого між ними часто виникали сварки та суперечки. Протягом останніх років стосунки між сторонами поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство; не пов`язані спільним побутом. Спільні спроби зберегти сім`ю бажаних результатів не дали. Шлюб існує формально. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 1994 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів м.Одеси, про що складено актовий запис №313. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Спір щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та окремо проживають. Спільне господарство не ведуть. Кожен із них має різні погляди на життя, на взаємні права та обов`язки подружжя. Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Шлюб існує формально. Сторони заперечують подальше збереження сім`ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим в зв"язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved