Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

ТОВ "Плектрантус" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І., та просить суд визнати за ТОВ "Плектрантус" право власності на нерухоме майно, а саме будівлю адмінбудинку, яка розташована по [ADDRESS] Виноградівського району Закарпатської області та яку відповідач, співзасновник товариства, передав у статутний фонд товариства 07.06.2005 року. Сторони про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином своєчасно, в судове засідання не з"явилися. Представник позивача адвокат Бора Б.В., подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Продан О.В. подала до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої з відповідачем відсутності та визнання позовних вимог у порвному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І. в судове засідання також не з'явилася, тому справу розглянуто у її відсутність. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що 07.06.2005 року було створене Товариство з обмеженою відповідальністю «Плектрантус» відповідно до протоколу загальних зборів засновників №1 від 07.06.2005 року. Державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Плектрантус» було проведено 16.06.2005 року. Засновниками товариства на той час були такі фізичні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON]. 07.06.2005 року співзасновник ТОВ «Плектрантус» [PERSON] передав у статутний фонд товариства наступне нерухоме майно, що розташоване у [ADDRESS]: - будівлю складу-майстерні, літера «Г» - загальна площа 120,4 м?; - будівлю адмінбудинку, літера «А» - загальна площа 247,4 м?; - будівництво будівлі адмінбудинку, літера «Т» - загальна площа 946,4 м?. Згідно абзацу 4 п.5.1 статуту ТОВ «Плектрантус» в редакції 07.06.2005 року передача майна у статутний фонд здійснюється на підставі акту прийому-передачі, який підписується засновниками. Факт передачі цього майна було зафіксовано «Актом прийому- передачі №1 основних засобів в статутний фонд новостворюваного товариства з обмеженою відповідальністю «Плектрантус» співзасновником [PERSON].» від 07.06.2005 року. Справжність підписів засновників товариства, які підписали даний акт, було посвідчено приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1017-1020. Відповідно до положень п.3 вказаного акту прийому-передачі №1 від 07.06.2005 р. після його підписання та державної реєстрації ТОВ «Плектрантус» до нього переходить право власності на основні засоби, відображені в цьому акті. Згідно п.1 ч.1 ст. 115 ЦК України, господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Таким чином, у встановленому порядку та відповідно до приписів чинного законодавства позивач набув право власності на комплекс нерухомого майна, що розташоване у місті Виноградів по вул.Павлова, 15. У липні 2005 року відповідач [PERSON] подав на розгляд засновників товариства заяву про вихід з числа його учасників. Протоколом №2 зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Плектрантус» від 24.07.2005 р. згадану заяву [PERSON] було задоволено: його виведено з числа учасників товариства, виплачено вартість майна пропорційну його частці в статутному фонді в розмірі 25000 гривень. Відсутність відповідача [PERSON] у складі учасників ТОВ «Плектрантус» підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 10.02.2017 року. Рішенням Виноградівської міської ради від 24.12.2015 року №23 ТОВ «Плектрантус» надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди орієнтовною площею 1,1255 га для обслуговування адмінбудівлі та складу-майстерні по [ADDRESS]. Рішенням Виноградівської міської ради від 22.12.2016 року №218 затверджено детальний план території забудови для обслуговування адмінбудівлі, складу та майстерні ТОВ «Плектрантус» в [ADDRESS], площею 1,1255 га. 24.01.2017 року приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І., розглянувши подані ТОВ «Плектрантус» матеріали для реєстрації права власності на об'єкт нерухомості - будівлю адмінбудинку, літера «Т» - загальною площею 946,4 м?, відмовив у проведенні реєстраційної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, надав рекомендацію звернутися до Виноградівського районного суду з метою визнання товариства власником майна, що стверджується листом приватного нотаріуса від 24.01.2017 року № 45/01-16. Позивач звернувся до [PERSON] з проханням передати первинні правовстановлюючі документи на його ім'я, що підтверджують його права власника на будівлю адмінбудинку, літера «Т» на момент внесення цього майна до статутного фонду ТОВ «Плектрантус». Відповідач передав позивачу оригінал технічного паспорту на адмінбудівлю під літерою «Т» в [ADDRESS] та копію договору №6 купівлі-продажу основних засобів ВТП «Цегельник ЛТД» від 29.08.2002 року (на підставі якого відповідач набув право власності на будівлю адмінбудинку, літера «Т»). Оригінал цього договору відповідачем втрачено. Відповідно до ч.2 ст.42, п. 1 ч. 1 ст.44, глави 20 «Купівля-продаж» Цивільного кодексу УРСР, який діяв на момент укладення відповідачем [PERSON] договору з ВТП «Цегельник ЛТД», нотаріальне посвідчення договору такого характеру не вимагалося. Згідно поданої до суду заяви від 21.03.2017 року, відповідач втратив оригінал договору купівлі-продажу від 29.08.2002 року та віднайти такий не має можливості. Діяльність юридичної особи ВТП «Цегельник ЛТД» припинена внаслідок визнання її банкрутом. За таких обставин віднайти оригінал правовстановлюючого документу на будівлю адмінбудинку, літера «Т» позивач не має можливості. У зв"язку з наведеним позивач звернувся до суду із даним позовом. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що коли рухоме майно передано як вклад до статутного (складеного) капіталу до моменту державної реєстрації юридичної особи (частина четверта статті 87 ЦК), то право власності цієї юридичної особи на майно виникає не раніше дати такої реєстрації. Якщо рухоме майно передано як вклад до статутного (складеного) капіталу після державної реєстрації юридичної особи, то право власності цієї юридичної особи виникає з моменту передання їй майна, якщо інше не передбачено законом або учасниками юридичної особи (стаття 102 ЦК). Підтвердженням цього може бути, наприклад, акт приймання-передання майна, вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. У разі передання нерухомого майна як вкладу до статутного (складеного) капіталу юридичної особи право власності на таке майно виникає з моменту державної реєстрації права за такою юридичною особою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно . Потреба такого способу захисту права власності як пред'явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. На підставі наведеного,

Outcome: approved