Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що є дружиною [PERSON]. [INFO]. 17 березня 2017року її чоловік помер, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть за № 54. Причина смерті - постінфарктний кардіосклероз. 21 березня 2017року їй видано Ясинуватським міськрайонним відділом запису актів громадянського стану свідоцтво про смерть. Для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бахмут, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть чоловіка з роз"ясненнями про те, що нею на підтвердження факту смерті пред"явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2006р № 545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження смерті". Просить встановити факт смерті [PERSON], 05.01.1944року народження, уродженця [INFO], громадянина України, який помер 17.03.2017 року в м.Ясинувата Донецької області. В судове засідання заявник не з"явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На заявлених вимогах наполягає. Представник зацікавленої особи в судове засідання\~ не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності заявника та\~ представника зацікавленої особи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Суд встановив, що\~заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с.11). Судом встановлено, що\~[PERSON] помер 17 березня 2017 року в м.Ясинувата Донецької області, що підтверджується медичним свідоцтвом про\~ смерть № 54 від 17.03.2017 року,\~ довідкою про причину смерті від 17.03.2017 року,\~виданими республіканським бюро судово-медичної експертизи м.Донецьк, Ясинуватсьтке відділення, свідоцтвом про смерть № 062319, виданим 21.03.2017 року Ясинуватським міськрайонним віділом запису актів цивільного стану (а.с. 8,10). Судом встановлено, що у реєстрації смерті [PERSON] було відмовлено оскільки нею для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території , де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. (а.с.9). Даючи оцінку допустимості лікарському свідоцтву про смерть, довідці про причину смерті та свідоцтву про смерть [PERSON], як документам, що видані установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2\~ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України\~та законами України. Крім того, суд враховує норму\~статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті від 17 березня 2017року, свідоцтво про смерть [PERSON] від 21.03.2017, видано в місті Ясинувата - на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створюють правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] для реалізації майнових та особистих немайнових прав [PERSON] суд, як виняток, приймає до уваги надані лікарське свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть [PERSON], та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON] 17 березня 2017року в м. Ясинувата Донецької області, Україна, що надасть можливість [PERSON] отримати свідоцтво про смерть чоловіка відповідно до законодавства України.

Outcome: approved