Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, свої вимоги мотивувавши тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2010 року, який був зареєстрований у Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 297 , шлюб було розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2014 рік. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO]. Дитина після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір"ю [PERSON], та перебуває на її утриманні. У січні 2014 року дитина захворіла вірусними хворобами, які потребують постійного контролю та періодичного здавання аналізів, приймання ліків, що підтверджується висновками лікарів. Крім того, дитина має гастроентерологічне та ортопедичне захворювання, які теж потребують лікування. На обстеження та лікування дитини в період з 25 листопада 2014 року по 02 липня 2015 року, позивачем було витрачено 2007,00 грн. На ліки в період з 25 листопада 2014 року по 02 липня 2015 року, позивачем було витрачено11 671 51 коп. На ортопедичне взуття в період з 25 листопада 2014 року по 02 липня 2015 року, позивачем було витрачено 775 , 00 гривень. На розвиток здібностей ( вивчення англійської мови у гуртку про дитячому садочку ) 01 вересня 2014 року по 02 липня 2015 року, позивачем було витрачено 2007, 00 гривень. Враховуючи вказані обставини та на підставі ст. 185 СК України просила стягнути з останнього на її користь половину понесених нею додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 8 036 гривень 25 копійок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні, надавши свої письмові заперечення та додатки до нього в підтвердження в додаткових витратах на неповнолітню дитину ( а.с.131-141), пояснивши суду, що йому відомо про захворювання своєї доньки і він додатково щомісячно надсилає позивачці по 500 гривень для додаткових витрат, крім сплати аліментів, щодо витрат на вивчення англійської мови він вважає, це не є додатковими витратами. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 8 Закону України « Про охорону дитинства » передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст.12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо ). У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів » № 3 від 15 травня 2006 року увагу судів звернуто на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами ( розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо ), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 02 липня 2010 року по 29.01. 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований у Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 297 , шлюб було розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2014 рік. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO]. Рішенням Солом"янського районного суду м. Києва від 20 січня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно з усіх видів доходу відповідача, починаючи з 25 жовтня 2013 року та до її повноліття. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підтвердження стану здоров"я малолітньої дитини сторін позивачкою надано належні та допустимі доказу медична документація та рекомендації медикаментозного лікування, рекомендації лікаря-ортопеда, лікаря- інфекціоніста ( а.с. 4-5; 6; 7-10; 11;12; 27-28;30-31;34-35; 36; 37; 38-39; 40-41; 42; 43; 44-45; 46; 47-48; 49; 50-52; 54; 55-56). На підтвердження фактичного понесення додаткових витрат на обстеження, лікування, придбання ліків та ортопедичного взуття в сумі 14 453 гривень 51 копійка, позивачкою надано належні та допустимі докази ( а.с. 13; 14; 15-26; 29; 32;33;37; 43; 49; 53;) Відповідач не заперечував той факт, що після перенесеного в січні 2014 року вірусного захворювання їх дитина потребує додаткових витрат на лікування, на яке ним також витрачалися кошти на придбання ліків на суму 325 грн. 69 коп. 10.05. 2015 року, а також з 20.02. 2015 року по 03.04. 2015 року ним було перераховано 1500 гривень, а разом всього за вказаний період позивачкою ним витрачено 1825 гривень 69 коп., водночас він починаючи з червня 2015 року щомісячно перераховує кошти на додаткові витрати на лікування дитини. Також не заперечує той факт, що донька потребує ортопедичне взуття та погоджується на 50% відсотків вартості такого взуття. Отже, заявлені позивачкою додаткові витрати не можуть бути задоволені у повному обсязі з огляду на те, що одна їх частина відноситься не до додаткових витрат, а до аліментів, а інша до додаткових витрат на лікування дитини. Відповідно до ст.. 180 СК України обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках. Відповідно до ст. ст.1,2 Закону України « Про охорону дитинства » батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов"язків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, до додаткових витрат, що несуть батьки на утримання дитини відносяться розвиток здібностей, хвороба, каліцтво тощо. Таким чином на користь позивачки відлягає стягненню лише витрати на ліки, медичне обстеження, ортопедичне взуття, інші зазначені позивачкою витрати не можуть бути віднесеними до додаткових витрат оскільки не є тими обставинами , що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо ). Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, а також той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Зважаючи на доведеність понесення позивачкою додаткових витрат на утримання дитини, а також те, що відповідачем доведено у судовому засіданні понесені ним витрати на дитину у сумі 1825 гривень 69 копійок, які перераховані на рахунок позивачки, що підтвердила і позивач у справі, тому сума відшкодування повинна бути зменшена. Разом з тим, витрати, пов"язані з отриманням освітніх послуг з вивчення англійської мови у ФОП [PERSON] ( а.с. 58-59) в сумі 1619 гривень не є витратами, викликаними розвитком особливих здібностей дитини. Доказів на підтвердження наявності у дитини особливих здібностей у вивченні іноземної мови матеріали справи не містять, а тому такі витрати не підлягають відшкодуванню на підставі ст. 185 СК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відшкодування додаткових витрат у розмірі 4 591 грн. 56 копійок, в решті позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в межах задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 157, 180, 181, 182, 185, 187, 192 Сімейного кодексу України, Законом України " Про охорону дитинства ", п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів » № 3 від 15 травня 2006 року, ст. 18 Конвенції про захист прав дитини і

Outcome: partial