Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що [INFO] родився [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за № 2. Вона, [PERSON] є матір»ю, а Відповідач - [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Сатанівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. 20.08.2010 року між нею та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджує свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.08.2010 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції. 08.09.2012 року між нею [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] від 08.09.2010 року, видане виконкомом Жовтневої с/ради. Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. З серпня 2010 [PERSON]проживає окремо від них з сином. Після розірвання шлюбу Відповідач сина не відвідує. Матеріальної допомоги на утримання дитини за всі ці роки не надавав. За Відповідачем рахується заборгованість по аліментах, станом на 01.11.2015 року її розмір складає 13 998,25 грн., що підтверджує розрахунок заборгованості, проведений Старшим державним виконавцем відділу ДВС Монастирищенського районного управління юстиції С.Ю. Логіновим. Жодного прояву піклування щодо фізичного, духовного розвитку, навчання сина Відповідач не виявляв і по теперішній час не виявляє. Згідно характеристики дитячого садка «Золотий ключик» № 269 від 23.11.2015 року [PERSON] за час перебування в дитячому садку показав свої позитивні якості. Є врівноваженим, скромним. Біологічний батько [PERSON] дитину в садку не відвідував, не цікавився життям сина. [PERSON] вважає за свого батька - [PERSON], який приходиться йому вітчимом, що підтверджують характеристики з дитсадка та Коритнянського навчально-виховного комплексу. Відповідач не вітає сина навіть з днем народження, не телефонує. Жодних проявів батьківського піклування з боку Відповідача; спрямованих на розвиток дитини, її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, національних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві за всі ці роки не було зроблено. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Органу опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації (висновок від 09.11.2015 року за № 236/01-01-26) вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, просить його задоволити та пояснила, що відповідач у справі є батьком її дитини. З грудня місяця 2010 року відповідач не бере участі у вихованні дитини, не телефонує, не піклується про стан здоров»я дитини і навіть не вітає дитину з Днем народження. Відповідачу достовірно відомо місце проживання її та дитини, а також відповідач знає її номер мобільного телефону. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу вона не чинила та не чинить. Вона після розірвання шлюбу з відповідачем вийшла заміж вдруге і від другого шлюбу вона має дитину. Її чоловік має гарні стосунки з сином від першого шлюбу. [PERSON] знає, що його батько [PERSON], тобто її теперішній чоловік і лише завжди запитує чому в нього інше прізвище. Відповідач в 2014 році приїздив до їх будинковолодіння і через її матір передав сину іграшку, навіть не поцікавився життям та здоров»ям сина. Вона вважає, що відвідини відповідачем в 2014 році їх будинковолодіння не можуть бути підставою для висновку про те, що відповідач піклується про свого сина. Її теперішній чоловік має намір всиновити її сина від першого шлюбу. Просить позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини [PERSON], 2009 року народження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю просить його задоволити, позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], 2009 року народження та пояснив, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Згідно наданих суду доказів відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Крім цього, відповідачу достовірно відомо який саме дитячий садок відвідував його син та в якій школі він навчається зараз, але за даними цих закладів батько не відвідував сина, не цікавився його життям. Вважає, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає до задоволення. В cудовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача органу опіки та піклування Монастирищенської районної державної адміністрації Бабій І.Г. вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] та пояснила що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач не піклується про свою дитину. В судове засідання відповідач [PERSON]повторно не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (за місцем реєстрації). Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в зв'язку з чим відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи органу опіки та піклування, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З позовом про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], звернулась мати дитини, з якою він проживає, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.01.2009 року виданого виконавчим комітетом Сатанівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а.с.7). Судом встановлено, що відповідач у справі, [PERSON], [INFO] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.01.2009 року виданого виконавчим комітетом Сатанівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. (а.с. 7). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] ( а.с. 9). Після розірвання шлюбу, спільна дитина сторін проживає та перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідкою № 258 від 11.11.2015 року, виданою виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Монастирищенського району Черкаської області ( а.с. 20). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ( далі Постанова) зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позивачка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач не виконує своїх батьківських обов"язків, сина не відвідує, матеріальної допомоги на утримання дитини за всі ці роки не надавав, не телефонує, не цікавиться його життям та здоров"ям. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками ( п. 16 Постанови). Зідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування надав суду письмовий висновок № 236/01-01-26 від 09.11.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ( а.с. 17), оскільки малолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері. Батько не цікавиться життям дитини, участі у його вихованні не приймає, матеріально дитину не забезпечує, в зв»язку з чим Монастирищенська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що висновок відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема ч. 5 ст. 19 СК України та в сукупності з іншими доказами доводить підставність позову позивача про позбавлення батьківських прав відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є близькою подругою сім»ї позивача. З позивачем та її малолітнім сином вона спілкується майже щоденно. Біологічний батько дитини до дитини не з»являється. Позивач має зараз іншу сім»ю і її син [PERSON] знає лише одного батька [PERSON]. Батько [PERSON] [PERSON], приїздив на христини меншої доньки позивача і більше вона його не бачила. Пленум Верховного Суду України в п.18 Постанови звернув увагу судів на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративного стягнення). Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батька. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків, якщо вони за станом свого психічного здоровя усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов"язку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Враховуючі дані обставини, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів неможливості спілкування з дитиною, перешкод в спілкуванні з дитиною, які створені позивачем, а також доказів того, що йому було не відомо місце перебування дитини, а тому свідомо ухилявся від виконання батьківських обов»язків відносно дитини самоусунувшись від їх виконання. Доказів явки чи неможливості явки, з поважних причин, на засідання комісії органу опіки та піклування при розгляді питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина, відповідачем суду не надано. Таким чином, підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно сина [PERSON], 2009 року народження, сином взагалі не цікавиться, вихованням не займається, матеріальної допомоги на його утримання не надає, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах ( а.с. 11), не приймає участі у житті сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно характеристики Коритнянського НВК № 42 від 16.11.2015 року учня 1 класу [PERSON], [INFO], він характеризується позитивно. Мама цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до його виховання в сім»ї. Регулярно відвідує школу. Дитина емоційно переживає за вітчима, який на даний час перебуває в АТО. ( а.с. 16). Малолітній [PERSON], 2009 року народження проживає в родині матері, позивача у справі [PERSON] та вітчима [PERSON], в гарних житлових умовах, акт обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON], [INFO] від 15.10.2015 року, жителя [ADDRESS] ( а.с. 19), довідка № 258 від 11.11.2015 року ( а.с.20). Відповідач не надав суду доказів на спростування вищевикладених підстав, для відмови в задоволенні позову про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], 2009 року народження, а навпаки, фактично відмовився взагалі від участі в процесі та захисті своїх прав та інтересів, що також дає суду підстави вважати, що батько, відповідач у справі [PERSON], не належно виконує свої батьківські обов"язки, свідомо ухиляється від їх виконання. З огляду на вищевикладене суд вважає, що позивачем доведені підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, як крайньої міри, а тому суд вважає за необхідне позов задоволити повністю. Також, з огляду на задоволення позову, за ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі, понесені позивачкою, суд вважає за необхідне покласти на відповідача. На підставі викладеного ст. ст. 19, 150, 155, 157, 164-166 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", Конвенції про права дитини ( ратифікована Україною 27.02.1991 року) та

Outcome: approved