Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з зазначеним позово, зазначаючи що між відповідачкою [PERSON] та ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником якого є АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір № GP - 6909777, згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 17243 гривні 72 копійки, процентна ставка за користування кредитом становить 14 % річних, строк кредиту 12 місяців. 19.07.2016 року ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до ПАТ "ПУМБ", що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. На баланс ПАТ "ПУМБ" внаслідок приєднання ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" була передана заборгованість за кредитним договором в сумі 49893 гривень 86 копійок, - за кредитним договором від 17.10.2014 року, № GP - 6909777. Вказана заборгованість виникла у зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідачки та складається з наступного - 13804 гривень 97 копійок заборгованості за кредитом, 718 гривень 83 копійки заборгованість по процентам, 2719 гривень 92 копійки г заборгованість за комісією, 32650 гривень 14 копійок - штрафні санкції. Відповідач подав відзив на позов та заяву про застосування позовної давності, зазначаючи, що вона 17.10.2014 року отримала кредит у ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" в сумі 17243 гривні 72 копійки. 19.07.2016 року ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до ПАТ "ПУМБ", що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. На баланс ПАТ "ПУМБ" внаслідок приєднання ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" була передана заборгованість за кредитним договором. Оскільки термін кредитування встановлений до 17.10.2015 року, вказує що позивачем нарахування процентів, пені та штрафів зроблено неправомірно. Вказує, що позивач довідався про порушення свого права 18.10.2015 року, після чого розпочався відлік позовної давності який закінчився 19.10.2018 року. Позивач звернувся до суду 3.06.2019 року, тобто після спливу позовної давності. Враховуючи зазначені обставини, відповідач прохала застосувати спеціальну та загальну позовну давність. Представник позивача в судове засідання не з"явився , надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач, представник відповідача проти позову заперечили, підтримали відзив на позов, наполягали на застосуванні позовної давності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 17.10.2014 року між [PERSON] та ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником якого є АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір № GP - 6909777, згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 17243 гривні 72 копійки, процентна ставка за користування кредитом становить 14 % річних, строк кредиту 12 місяців. (а.с. 5-7,8) 19.07.2016 року ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до ПАТ "ПУМБ", що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. На баланс ПАТ "ПУМБ" внаслідок приєднання ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" була передана заборгованість за кредитним договором. У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 22 квітня 2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором. В підтвердження суми заборгованості по кредиту позивачем наданий розрахунок заборгованості за договором № GP - 6909777 від 17.10.2014 року, укладеного між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та позичальником [PERSON] , яка станом на 22.04.2019 р. становить 49893,86 грн, та яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 13804,97 грн, простроченої заборгованості за процентами 718, 83 грн, простроченої заборгованості за комісією 2719 гривень 92 копійки (а.с.11,12). Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися о суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює тривалість загальної позовної давності у три роки. Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До винесення судом рішення відповідачем зроблено заяву про застосування судом позовної давності. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення кого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15. Згідно виписки по особовому рахунку за період з 17.10.2014 року по 17.02.2015 року, яка сформована 21.11.2019 року, та довідки про стан та історію заборгованості, останній платіж на погашення кредиту відповідачем було здійснено 17.02.2015 року, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 21.05.2019 р. (згідно штемпелю на поштовому конверті), отже з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Суд не рахує як добровільну сплату відповідачкою платежу 22.12.2018 року, який був стягнутий примусово за наступних підстав: Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Степанівною від 17.10.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 9420, винесено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" 19640 гривень 05 копійок заборгованості за кредитним договором. Відповідно до виписки по особовим рахункам за період з 17.10.2014 року по 17.02.2015 року, яка сформована 21.11.2019 року, 22.12.2018 року відбулося автоматичне погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № GP - 6909777 від 17.10.2014 року та призначення платежу зазначене - погашення боргу за грудень 2018 року у виконавчому провадженні № 57592523 за виконавчим написом № 9420 від 17.10.2018 року. Вказане погашення заборгованості було здійснене шляхом утримання з заробітної плати [PERSON] за місцем її роботи - у Вербівській сільській раді Нижньосірогозького району, відповідно пояснень відповідачки. Рішенням суду від 27.05.2019 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий надпис № 9420, виданий 17 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", (юридична адреса вул. Андріївська, 4 м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14282829) 19640 гривень 05 копійок заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладене позивачем пропущено строк загальної та спеціальної позовної давності, тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. Разом з тим, підлягають стягненню на користь відповідачки витрати понесені нею на правову допомогу в сумі 5000 гривень. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 30 ч. 3 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно договору про надання правової допомоги від 07.06.2019 року, [PERSON] уклала договір з адвокатським об"єднанням "Міжрегіональний центр надання правової допомоги" в особі голови об"єднання Попова В.Г.(а.с.58), відповідно Розділу 4 якого "...Вартість юридичної допомоги визначається у розмірі 1000 гривень за 1 годину наданої юридичної допомоги, крім представництва інтересів клієнта в розгляді позову у суді. За представництво інтересів клієнта у місцевому загальному суді клієнт сплачує фіксований розмір гонорару у розмірі 1000 гривень за участь у одному судовому засіданні.За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. В акті Вказується обсяг наданої адвокатським об"єднанням юридичної допомоги і її вартість. Допускається оплата авансом..." Відповідно акту приймання - передачі правової допомоги від 22.06.2019 року, адвокатським об"єднанням в особі адвоката Попова В.Г. надані клієнту наступні види правової допомоги: усне консультування клієнта щодо варіатів врегулювання правовідносин - 1 година; ознайомлення з наданими клієнтом документами - 1 година; складання заяви про застосування позовної давності по справі - 2 години; складання відзиву на позов - 1 година; складання клопотання про витребування оригіналів письмових доказів та копії клопотання - 1 година. (а.с.60). Відповідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 9 липня 2019 року, [PERSON] сплатила 6000 гривень відповідно договору про надання правової допомоги. (а.с.61). З огляду на зазначене, враховуючи характер виконаної представником відповідача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачки 6000 гривень витрат, понесених на правову допомогу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved