Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

12.01.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 22 січня 2008 року між ВАТ "СЕБ Банк", яке в подальшому змінило своє найменування на ПУАТ "ФІДОБАНК" та [PERSON] був укладений Кредитний договір №866 відносно отримання позичальником кредиту в сумі 82100,00 дол. США, зі строком користування кредитними коштами до 22.01.2011р. із сплатою плаваючої відсоткової ставки. У відповідності до п. 7.2 Кредитного договору усі зміни та доповнення до нього повинні бути складені у письмовій формі та підписані Сторонами. Такі зміни додаються до цього Договору та складають його невід'ємну частину. Так, між Позичальником та Банком були укладені: 20 березня 2009 року Додаткова угода №1 до Кредитного договору; 22 травня 2009 року Додаткова угода №2 до Кредитного договору; 28 травня 2009 року Додаткова угода №3 до Кредитного договору; 19 листопада 2009 року Додаткової угоди №4 до Кредитного договору; 20 травня 2010 року Додаткова угода №5 до Кредитного договору; 25 серпня 2010 року Додаткова угода №6 до Кредитного договору та 25 січня 2011 року Договір №7 про внесення змін до Кредитного договору. Відповідно п. 2 Додаткової угоди №7 строк Кредитного договору було продовжено до 24 січня 2015 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] 22 січня 2008 року було укладено Договір поруки №866, за яким Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його Боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (п. 1.2. Договору поруки). У відповідності до п. 7.1 Договору поруки зміни та доповнення до цього договору вважаються його невід'ємною частиною, якщо вони укладені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими представниками Сторін, результатом чого стало укладення Додаткової угоди №1 до Договору поруки 25 січня 2011 року. Пунктом 2.1 Кредитного договору визначено, що Банк надає Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеним у Розділі №1 цього Договору, а Позичальник приймає та зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, що визначені у цьому Договорі. Відповідно до пп. 2.5.1 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки в касу Банку для зарахування на картковий рахунок або безготівковим перерахуванням на картковий рахунок. Актуальним Графіком погашення являється той, який міститься в Додатку №1 до Додаткової угоди №7. Підпунктом 2.6.1 Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов'язаний повністю повернути Банку суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту відповідно до умов встановлених п. 2.5 цього Договору, яка було продовжена Додатковою угодою №7. На підставі п. 2.9 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником чи/та Поручителем своїх Боргових та інших зобов'язань за цим Договором (в тому числі, але не виключно, встановлених пп. 2.4, 2.5 цього Договору). При цьому дострокове виконання Боргових зобов'язань повинне бути проведене Позичальником протягом 7 (семи) Банківських днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги, що кореспондує обов'язку Позичальника виконати таку Вимогу в повному обсязі та на умовах, викладених у ній. Позивач вказує, що позичальник несумлінно виконував свої зобов'язання за Кредитним договором та неодноразово порушував узяті на себе зобов'язання за ним. У відповідності до Розділу 1 Договору поруки Поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його Боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутися з вимогою про виконання Боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. На підставі пп. 3.1 Договору поруки у випадку невиконання Боржником Боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором, Кредитор має право звернутись до Поручителя з вимогою про виконання Боргових зобов'язань в повному обсязі. Позивач вказує, що в результаті систематичного порушення Позичальником приписів Кредитного договору, станом на 18.12.2014р. виникла заборгованість перед ПУАТ "ФІДОБАНК", що складається з: заборгованість по тілу кредиту - 12768,09 дол. США (еквівалент національної валюти 201472,81 грн.); заборгованість по відсотках за кредитом: 145,79 дол. США (еквівалент національної валюти 2300,41 грн.); пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів 42936,78 грн. Всього сума заборгованості станом на 18.12.2014р. - 246710,00 грн. Як стверджує позивач 16 травня 2014 року Позичальнику та Поручителю було направлено вимоги-повідомлення про дострокове повернення кредитної заборгованості, однак, останніми вимоги Банку виконані не були, умови Кредитного договору продовжують порушувати. Посилаючись на положення ст.ст. 509, 525, 526, 553, 554, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, позивач вказує, що Позичальником та Поручителем неналежним чином виконуються умови Кредитного договору та Договору поруки, що зумовило виникнення у Банку права на дострокове повернення суми заборгованості за Кредитним договором. За наведених обставин позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Кредитним договором №866 від 22.01.2008 року в розмірі 12914,28 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту дорівнює 203773,22 грн. та пеню в розмірі 42936,78 грн., а також відшкодувати за рахунок відповідачів понесені позивачем судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача [PERSON] про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.01.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №866. За змістом укладеного договору позичальник отримав кредит у розмірі 82100,00 дол. США, зі строком користування кредитними коштами до 22.01.2011р. із сплатою плаваючої відсоткової ставки. В період дії вказаного договору кредиту між сторонами було укладено додаткові угоди до договору №1 від 20 березня 2009 року; №2 від 22 травня 2009 року; №3 від 28 травня 2009 року; №4 від 19 листопада 2009 року; №5 від 20 травня 2010 року; №6 від 25 серпня 2010 року та Договір №7 про внесення змін до Кредитного договору від 25 січня 2011 року. Пунктом 2.1 Кредитного договору визначено, що Банк надає Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеним у Розділі №1 цього Договору, а Позичальник приймає та зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, що визначені у цьому Договорі. Відповідно до пп. 2.5.1 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки в касу Банку для зарахування на картковий рахунок або безготівковим перерахуванням на картковий рахунок. Підпунктом 2.6.1 Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов'язаний повністю повернути Банку суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту відповідно до умов встановлених п. 2.5 цього Договору, яка була продовжена Додатковою угодою №7 до 24.01.2015 року. Згідно п. 2.9 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником чи/та Поручителем своїх Боргових та інших зобов'язань за цим Договором (в тому числі, але не виключно, встановлених пп. 2.4, 2.5 цього Договору). При цьому дострокове виконання Боргових зобов'язань повинне бути проведене Позичальником протягом 7 (семи) Банківських днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги, що кореспондує обов'язку Позичальника виконати таку Вимогу в повному обсязі та на умовах, викладених у ній. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним вище договором кредиту, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №866 від 22.01.2008 року. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним вище договором кредиту належним чином не виконав у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка складається з: - заборгованість по тілу кредиту - 12768,09 дол. США (еквівалент національної валюти 201472,81 грн.); - заборгованість по відсотках за кредитом: 145,79 дол. США (еквівалент національної валюти 2300,41 грн.); - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів 42936,78 грн. Всього сума заборгованості станом на 18.12.2014р. - 246710,00 грн. на загальну суму - Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачі суду не надали, як і відсутні докази належного виконання відповідачами умов договорів кредиту та поруки. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2013 року позивач звернувся з письмовими вимогами до позичальника та поручителя про усунення порушень (а.с. 71-76). Однак, за твердженням позивача, що не спростовано відповідачами, вказані вимоги залишились без задоволення. Оскільки відповідачі порушили зобов'язання, встановлені договорами кредиту та поруки, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості. При цьому, суд вважає законними вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості, враховуючи, що відповідачем [PERSON] в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, було укладено з позивачем договір поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи, що укладеним договором поруки передбачено, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі за кредитним договором №866 від 22.01.2008 року, укладеним між боржником та кредитором, вимоги про солідарне стягнення заборгованості в тому числі з поручителя є законними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved