Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.07.200 вона уклала шлюб із [PERSON], який був зареєстрований у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №950. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. На даний час рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу 12.10.2006 вона спільно із іншими співвласниками, а саме [PERSON], [PERSON] продала двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Всі грошові кошти, отримані від продажу квартири [ADDRESS], були витрачені на придбання товарів домашнього вжитку для родини, а також на ремонт квартири [ADDRESS], де сторони на той час проживали разом з сином. Так за період шлюбу ними було придбано: диван вартістю 3500,00 грн.; кухонний стіл та 4 табурети вартістю 2000,00 грн.; кухонні меблі вартістю 4500,00 грн.; дитяче ліжко вартістю 2000,00 грн.; телевізор SONY KV-BT212M81 вартістю 1369,25 грн.; DVD-плеєр ВВК 516-S вартістю 679,10 грн.; домашній кінотеатр SVEN НА-417Т вартістю 369,20 грн.; мікрохвильова піч MW87LR вартістю 1200,00 грн.; холодильник SAMSUNG RL 28DBSI вартістю 2439,60 грн.; газова колонка BERETTA вартістю 2000,00 грн.; металеві двері вартістю 1800,00 грн.; дзеркало у ванну кімнату вартістю 500,00 грн.; поличка у ванну кімнату вартістю 300,00 грн.; ванна, умивальник, унітаз вартістю 6000,00 грн.; цифровий фотоапарат вартістю 3000,00 грн.; соковижималка вартістю 1000,00 грн.; склопакет на кухню вартістю 1500,00 грн.; газова плита ВЕКО вартістю 1800,00 грн.; пральна машина ARISTON AML 105ЕХ вартістю 2500,00 грн.; таким чином загальна вартість майна, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності становить 38457,15 грн. Оскільки вони з відповідачем не домовились про порядок розподілу майна, просить суд, розділити спільне майно між подружжям, шляхом виділення всього майна відповідачеві та сплатою ? частини вартості майна на користь позивача. Відповідачем 10.11.2017 скероване до суду заперечення проти позову, в якому він вказує про те, що ними за період шлюбу не було набуто жодного спільного майна та свої речі [PERSON] вивезла до розірвання шлюбу. Крім того, позивачкою нею не надано будь яких доказів, які б свідчати протилежне, тому важає обставини, на які вказує [PERSON] надуманими та безпідставними, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Клопотав про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до заяви від 06.02.2018 позивачем збільшено позовні вимоги, згідно з якими вона просить встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 01.10.2004. Визнати спільним майном подружжя наступне майно: диван вартістю 3500,00 грн.; кухонний стіл та 4 табурети вартістю 2000,00 грн.; кухонні меблі вартістю 4500,00 грн.; дитяче ліжко вартістю 2000,00 грн.; телевізор SONY KV-BT212M81 вартістю 1369,25 грн.; DVD-плеєр ВВК 516-S вартістю 679,10 грн.; домашній кінотеатр SVEN НА-417Т вартістю 369,20 грн.; мікрохвильова піч MW87LR вартістю 1200,00 грн.; холодильник SAMSUNG RL 28DBSI вартістю 2439,60 грн.; газова колонка BERETTA вартістю 2000,00 грн.; металеві двері вартістю 1800,00 грн.; дзеркало у ванну кімнату вартістю 500,00 грн.; поличка у ванну кімнату вартістю 300,00 грн.; ванна, умивальник, унітаз вартістю 6000,00 грн.; цифровий фотоапарат вартістю 3000,00 грн.; соковижималка вартістю 1000,00 грн.; склопакет на кухню вартістю 1500,00 грн.; газова плита ВЕКО вартістю 1800,00 грн.; пральна машина ARISTON AML 105ЕХ вартістю 2500,00 грн. об"єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Виділити у власність [PERSON], диван, кухонний стіл, кухонні меблі, дитяче ліжко, телевізор таким чином загальна вартість майна, SONY KV-BT212M81, DVD-плеєр ВВК 516-S, домашній кінотеатр SVEN НА-417Т, мікрохвильова піч MW87LR, холодильник SAMSUNG RL 28DBSI, газову колонку BERETTA, металеві двері вартістю 1800,00 грн.; дзеркало у ванну кімнату, поличку у ванну кімнату, ванну, умивальник, унітаз, цифровий фотоапарат, соковижималку, склопакет на кухню, газову плиту ВЕКО, пральну машину ARISTON AML 105ЕХ та стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію вартості 1/2 частки вищезазначеного майна в розмірі 19228,58 грн. і судові витрати. Відповідач відзив на заяву про збільшення позовних вимог не надав, в судові засідання не з"являвся, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 01.10.2004, визнати спільним майном подружжя перелічені у позові речі та стягнути на користь позивачки грошову компенсацію за 1/2 частину вказаного майна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вислухавши позивачку та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.07.2006. Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 21.09.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] народився 31.10.2006, батьками записані [PERSON] та [PERSON], даний факт підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Придніпровським районним у істі Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, серії І-СР №232743. За вище вказаним рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частина всіх видів заробітку щомісячно, але не менше нід 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки і на даний час мешкає в м.Київ. Вони разом проживали в [INFO]. З жовтня 2003 року її сестра почала проживати разом з відповідачем як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. У 2004 році вони переїхали в квартиру по вул.Хоменко в м.Черкаси, де почали роботи ремонт, придбали побутову техніку та меблі, оскільки там проживала бабуся відповідача і тривалий час ніяких ремонтних робіт не було, меблі також були дуже застарі. Всі поліпшення в квартирі були проведені до народження дитини і до реєстрації шлюбу. У жовтні 2006 року вони з сестрою продали квартиру по вул.Гоголя, гроші розподілили порівну і сестра мала змогу розрахуватися з боргами та погасити кредит. Квартира була фактично продана за 39000 доларів США і саме за ці кошти сестра розрахувалася з боргами. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою сторін по справі та мешкає у квартирі [ADDRESS]. Товаришувала з бабусею відповідача. Позивачка та відповідач почали спільно проживати задовго до народження дитини, приблизно восени 2004 року. Вони разом робили ремонт, замінили вхідні двері на металеві, відремонтиували санвузол, встановили лічильники та придбалм побутову техніку і меблі, оскільки за життя бабусі ремонту не було, а меблі всі були застарілі. На момент народження дитини квартира вже була відремонтована, облаштована побутовою технікою та меблями. Всі поліпшення провели спільно [PERSON] та [PERSON]. Згідно з \~ст. 3 СК України\~визначено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Виходячи з наведених норм кожна людина має право на сімейне життя, при цьому укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення їхньої сім'ї. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. І хоча проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім'єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов'язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов'язків подружжя. Встановлення факту проживання однією сім»єю, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу, має юридичного значення з огляду на час придбання спірного майна. Цивільний шлюб це відносини жінки та чоловіка, які проживають однією сім"єю та при цьому не є одруженими. З показів свідків вбачається, що сторони по справі з жовтня 2004 року почали спільно проживати як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов"язані взаємними права та обов"язками, які притаманні подружжю. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Правовий статус майна, набутого особами в цивільному шлюбі, є таким самим, як і правовий статус майна подружжя, спільна сумісна власність. Відповідно до норм законодавства поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, відбувається згідно з положенням гл.8 СК. Таким чином, поділ майна осіб, які перебувають у цивільному шлюбі, повністю прирівняно до поділу майна подружжя, яке офіційно оформило свої стосунки. За таких обставин суд виходить з того, що спірне майно, а саме: диван, кухонний стіл, кухонні меблі, дитяче ліжко, телевізор SONY KV-BT212M81, DVD-плеєр ВВК 516-S, домашній кінотеатр SVEN НА-417Т, мікрохвильова піч MW87LR, холодильник SAMSUNG RL 28DBSI, газову колонку BERETTA, металеві двері вартістю 1800,00 грн.; дзеркало у ванну кімнату, поличку у ванну кімнату, ванну, умивальник, унітаз, цифровий фотоапарат, соковижималку, склопакет на кухню, газову плиту ВЕКО, пральну машину ARISTON AML 105ЕХ є спільною власністю сторін як подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, надані позивачем на підтвердження своїх доводів,\~та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд вважаєза можливе встановити безспірним факт проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON], як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу з 01.10.2004. Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11 ( далі Постанова), встановлено ,що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший). Зі змісту п.п. 23,24 Постанови вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до п.30 постанови рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ (автомобіль) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбачених ст. 364 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми. Так, відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358 ЦК України. На підставі вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі, так як - диван, кухонний стіл, кухонні меблі, дитяче ліжко, телевізор SONY KV-BT212M81, DVD-плеєр BBK 516-S, домашній кінотеатр SVEN НА-417Т, мікрохвильову піч MW87LR, холодильник SAMSUNG RL 28DBSI, газову колонку BERETTA, металеві двері, дзеркало у ванну кімнату, поличку у ванну кімнату, ванну, умивальник, унітаз, цифровий фотоапарат, соковижималку, склопакет на кухню, газову плиту ВЕКО, пральну машину ARISTON AML 105ЕХ. є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та був придбаний за час перебування сторін у шлюбі. Тому враховуючи, що майно, яке набутє сторонами в період шлюбу для ведення спільного господарства є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за можливим розподілити його виходячи з правил рівності часток, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості належної їй 1/2 частки вищезазначеного майна в сумі 19228,58 грн. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 640 грн.

Outcome: approved