Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

У липні 2017 року прокурор звернувся до суду з указаним позовом. На обґрунтування вимог вказав, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2017 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Снігурівської центральної районної лікарні, визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Снігурівської ЦРЛ №50-к від 20 лютого 2017 року "Про розірвання трудового договору зі [PERSON]М.", із поновленням останнього на посаді лікаря-ординатора-невропатолога Снігурівської ЦРЛ та стягненням на його користь із Снігурівської ЦРЛ середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 23261грн., 1000грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 640грн. судових витрат. На виконання вказаного судового рішення, наказом головного лікаря Снігурівської ЦРЛ №138-к від 08.05.2017 року було поновлено на роботі [PERSON] у якості лікаря-ординатора-невропатолога терапевтичного відділення Снігурівської ЦРЛ. Крім того, згідно платіжних доручень №№ 562, 563, 564, 565, 566, 567 від 15.05.2017 та №№ 644, 645, 646, 647, 648, 649 від 25.05.2017 [PERSON] за час вимушеного прогулу нараховано 23261грн., з яких після утримань обов"язкових платежів виплачено 18492грн. 49коп. середнього заробітку. Посилаючись на те, що сплачені кошти заробітку за час вимушеного прогулу є матеріальною шкодою, заподіяною державі в особі Снігурівської райдержадміністрації головним лікарем Снігурівської ЦРЛ [PERSON] незаконним звільненням працівника, прокурор просить стягнути з відповідача розмір шкоди у сумі 23261грн. та судовий збір. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення з підстав, що викладені у позові. Представник Снігурівської райдержадміністрації позов підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про дату, час та місце розгляду справи через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" за №30 від 27 липня 2017 року, тобто за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи, і врученням судового виклику за місцем фактичного проживання у [INFO], у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не сповістив. Суд, за згоди позивача, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. На підставі рішення Снігурівської районної ради №20 від 22 липня 2016 року, за розпорядженням уповноваженого органу управління - Снігурівської райдержадміністрації №153-к від 29.07.2016 року [PERSON] з 01 серпня 2016 року призначений на посаду головного лікаря Снігурівської центральної районної лікарні за контрактом, який у наступному розірвано з 23 травня 2017 року (а.с. 21,22,23-29,32-37,38). У період виконання службових обов"язків, наказом по Снігурівській ЦРЛ №50-к від 20 лютого 2017 року "Про розірвання трудового договору зі [PERSON]М." головний лікар [PERSON] звільнив [PERSON] з посади лікаря-ординатора-невропатолога з 20 лютого 2017 року за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.19). Рішенням Снігурівського районного суду від 05 травня 2017 року визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Снігурівської ЦРЛ №50-к від 20 лютого 2017 року, [PERSON] поновлено на роботі на посаді лікаря-ординатора-невропатолога, на його користь суд стягнув зі Снігурівської ЦРЛ середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 23261грн. з попереднім відрахуванням об"язкових платежів, 1000грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 640грн. судових витрат (а.с.16-18). У порядку виконання наведеного судового рішення Снігурівською ЦРЛ згідно наказу №138-к від 08 травня 2017 року [PERSON] поновлено на роботі з 08.05.2017 (а.с.20). За час вимушеного прогулу за період з 21.02.2017 року по 05.05.2017 року [PERSON] виплачено середню заробітну плату в сумі 23261грн. (з них обов"язкові відрахування 5117грн.42коп.), що підтверджується довідкою Снігурівської ЦРЛ від 22 червня 2017 року (а.с.41). Сума середнього заробітку з відрахуванням обов"язкових платежів, яка була виплачена [PERSON] за рахунок коштів державної медичної субвенції і склала 18492грн.49коп., що підтверджено платіжними дорученнями №№562,563,564,565,566,567 від 15.05.2017 року та №№ 644,645,646,647,648,649 від 25.05.2017 (а.с.42-49). Згідно п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України службові особи, винні в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року (з подальшими змінами) при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29 грудня 1992 року (з подальшими змінами), застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки судовим рішенням встановлено, що звільнення [PERSON] з посади лікаря-ординатора-невропатолога було здійснено головним лікарем Снігурівської ЦРЛ [PERSON] з порушенням вимог трудового законодавства, й таке завдало матеріальної шкоди державі у виді виплати незаконно звільненому часу вимушеного прогулу у сумі 23261грн., то є правові підстави для задоволення позову прокурора у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу, яким відповідно до Статуту Снігурівської ЦРЛ є Снігурівська районна рада Миколаївської області, як засновник Снігурівської ЦРЛ, та Снігурівська районна державна адміністрація, як уповноважений орган управління (а.с.32-37). Згідно зі ст.ст.16,18 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України,здійснюють на відповідних територіях державний контроль за належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, заподіяної державі. Місцева державні адміністрація здійснює фінансування підприємств, установ та організацій освіти, культури, науки, охорони здоров"я, фізичної культури і спорту, соціального захисту населення, переданих у встановленому законом порядку в управління місцевій державній адміністрації вищими органами державної та виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Таким чином, матеріальна шкода підлягає стягненню на користь Снігурівської райдержадміністрації. На підставі ст.88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача сплачений прокуратурою при подачі позову судовий збір на користь прокуратури Миколаївської області.

Outcome: approved