Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] побудований батьками позивача в 1965 році, що відображено в технічному паспорті. Для будівництва та обслуговування даного будинку з господарськими будівлями, спорудами рішенням виконкому Вікнянської сільської ради виділена земельна ділянка площею 0,25 га. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ власником даного будинковолодіння є батько позивача - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 17.12.1988 року. [INFO] року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], актовий запис № 17. На час смерті батька позивача діяв Цивільний кодекс України 1963 р. В управління спадковим майном позивач фактично вступила, але із заявою про прийняття спадщини за законом в нотаріальну контору звернулася тільки в 2017 році. Розглянувши представлені [PERSON] документи, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], нотаріусом позивачу відмовлено через відсутність належного правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця. На час смерті батька, позивач проживала спільно з ним, вели спільне господарство, здійснювала поховання батька, що доводиться довідкою Вікнянської сільської ради. Спору щодо спадкового майна немає. Спадкодавець був батьком позивача, вони проживали разом та вели спільне господарство. Після його смерті, [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном - користується на власний розсуд, виготовила технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, неодноразово проводила як поточний так і капітальний ремонти житла тощо. Тобто, своїми діями фактично прийняла спадщину, однак реалізувати своє спадкове майно в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач уточнила свої позовні вимоги: просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]; уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідачі позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують щодо визначення права власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] вцілому за [PERSON], на частку у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини в органи нотаріату не зверталися, на частку в колгоспному дворі теж не претендують. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7978 від 24.02.2017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 20 зареєстровано, що власником майна, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 17.12.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 241 від 14.12.1988 р. є [PERSON]. Згідно записів погосподарської книги за 1991 рік будинок за адресою [ADDRESS] числиться як робітничий, що стверджено довідкою № 637 від 09.08.2017 року, виданою виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно рішення виконкому за господарством в с. Вікно по вул. Радісна, 2, числяться земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,97 га, що стверджено довідкою № 635 від 09.08.2017 року, виданою виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS], складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1965 р., загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 56,0 кв.м., 2 літніх кухонь, сараю, стодоли, стайні, 2 навісів, вбиральні, криниці, огорожі, вимощення. Інвентаризаційна вартість становить 134845 грн. Судом встановлено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] являється [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] стверджено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] після укладення шлюбу 10.05.1992 року з [PERSON], [INFO] змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER]. З 25.06.1967 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, що стверджено копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] Син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги в рівних частках, після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач), [PERSON] (відповідач) та дружина - [PERSON] (відповідач). Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Діти спадкодавця [PERSON] - [PERSON] (відповідач), [PERSON] (відповідач) та дружина - [PERSON] (відповідач)позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують щодо визначення права власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] вцілому за [PERSON], на частку у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини в органи нотаріату не зверталися, що стверджено поданими до суду заявами. Спадкоємець [PERSON] (позивач) прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном після смерті батька [PERSON], оскільки на день його смерті разом із ним проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], та здійснювала його поховання, про що свідчать довідки № 636, 635 від 09.08.2017 року, видані виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 1223/02-31 від 30.06.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року на житловий будинок, що знаходиться за адресою с.Вікно вул. Радісна,буд. 22 Городенківського району, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. ст.ст. 317, 328, 392, 1216 ЦК

Outcome: approved