Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

02.04.2015 року прокурор Любешівського району звернувся до суду в інтересах держави в особі управління фінансів Любешівської районної державної адміністрації з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, в якій зазначив, що ухвалою Любешівського районного суду від 25.03.2015 року у справі № 162/550/15-к кримінальне провадження №12015030140000023 від 31.01.2015 року за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України (далі по тексту- КК) відносно [PERSON] закрито на підставі статті 46 КК, у зв"язку з примиренням винного з потерпілим. З матеріалів кримінального провадження слідує, що в результаті заподіяння [PERSON] потерпілому [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я, останній перебував на стаціонарному лікуванні в Любешівській центральній районній лікарні. На лікування [PERSON] закладом охорони здоров" було витрачено 3015 гривень 68 копійок, тому відповідач [PERSON] зобов'язаний відшкодувати ці кошти. Просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь управління фінансів Любешівської районної державної адміністрації в рахунок відшкодування витрат на лікування [PERSON], який потерпів від злочину, 3015 гривень 68 копійок та судові витрати. В судовому засіданні прокурор Комзюк Н.Н. та представник управління фінансів Любешівської районної державної адміністрації Смокович Т.В. позовні вимоги із зазначених підстав підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, згідний відшкодувати понесені закладом охорони здоров"я витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю із наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту- ЦПК) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що [PERSON] близько 18 години 30 січня 2015 року в урочищі Козаки Зарудчівської сільської ради Любешівського району умисно завдав декілька ударів кулаком в обличчя [PERSON], чим заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження: закриту черепну мозкову травму, струс головного мозку, забійну рану слизової оболонки верхньої губи, вивих носової переділки, поширену гематому лівої половини обличчя, підшкірну гематому обох параорбітальних ділянок і лівої щоки, що спричинило короткочасний розлад здоров"я. Досудовим слідством дії [PERSON] кваліфіковані за частиною 2 статті 125 КК. Ухвалою Любешівського районного суду від 25.03.2015 року кримінальне провадження №12015030140000023 від 31.01.2015 року за частиною 2 статті 125 КК відносно [PERSON] по факту нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] закрито на підставі статті 46 КК, у зв"язку з примиренням винного з потерпілим. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні в Любешівській центральній районній лікарні. Згідно статті 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок здійснювати представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до статті 1206 Цивільного кодексу України (далі по тексту- ЦК) особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат", питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому прводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно довідки Любешівської центральної районної лікарні від 20.02.2015 року № 161/15/2.15, на лікування потерпілого [PERSON] витрачено 3 015 гривень 68 копійок. Отже вказана сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави в особі управління фінансів Любешівської районної державної адміністрації. Відповідно до статті 88 ЦПК з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню 243 гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved