Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

КП «Єдиний розрахунковий центр» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 2725,30 грн., мотивуючи тим, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS]. Вона користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та відповідно до ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" є споживачем послуг, які надає позивач, оскільки, їх отримує. Відповідачка ігнорує обов"язок споживача житлово-комунальних послуг здійснювати оплату за отримані послуги, у зв"язку з чим в період з квітня 2012 по вересень 2014 року за відповідачкою наявна заборгованість на загальну суму 2 725,30 грн. А тому, просив позов задоволити, стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 2 725,30 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без участі представника позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.4, 7 том 2). Із попередньо поданої заяви відповідачки [PERSON] вбачається, що вона просила в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що позовні вимоги стягувача виходять за межі строку позовної давності, є незаконними, безпідставними, необгрунтованими та завуальованими. Між нею та стягувачем не існує договору про надання послуг, а отже і заборгованості. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Беручи до уваги пояснення представника позивача, письмові пояснення відповідачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цілому виходячи з наступного. Будинок [ADDRESS], в якому проживає відповідачка та є уповноваженим власником квартири №27, згідно довідки про склад сім'ї від 13.12.2013 року (а.с.20), віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі об'єкта в управління з управління (з балансу) 01.11.2011 року (а.с.19). За рішенням Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд (а.с. 6). Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.12.2011 року №842 "Про побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Івано-Франківську" було затверджено побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, встановлено граничні тарифи на послуги, встановлено граничну місячну вартість послуг (а.с.16-18). Відповідно до довідки про розрахунки за надані послуги за період з квітня 2012 року по вересень 2014 року заборгованість [PERSON] становить 2 725,30 грн. (а.с.21). Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та після цього слугувало здійснення всіх залежних від позивача дій, які полягали в укладенні договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» у спосіб передбачений ст. 634 ЦК України, як договір приєднання, а саме: здійснено публікацію суті житлово-комунальної реформи та даного договору в офіційному виданні «Західний кур'єр» від 29.09.2011р. та на сайті www.domivka.if.ua. Проте, відповідачка ігнорує обов"язки споживача житлово-комунальних послуг зокрема, щодо укладення договору та оплати послуги з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, чим порушує вимоги чинного законодавства України, зокрема, відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов"язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов"язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із заначеними нормами закону, споживачі зобов"язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Приписами ст. 530 згаданого Кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідачка в своїй заяві просила відмовити в задоволенні вимог стягувача, оскільки, вони виходять за межі строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається із позовної заяви та матеріалів справи позивач 17.09.2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 2 725,30 грн. в період з квітня 2012 року по вересень 2014 року, а тому суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог у зв"язку із спливом строку позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України. За таких обставин та з урахуванням доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 2 725,30 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 509, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved