Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

05 січня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 24 листопада 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 80-1007МВ/06, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 38\~800 швейцарських франків з розрахунку 8,49% річних на строк з 24 листопада 2006 року по 22 листопада 2013 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором [PERSON] передала в іпотеку нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] згідно договору іпотеки № 80-10007МВ/06/1 від 24 листопада 2006 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк стає новим кредитором у зазначених зобов`язаннях. Відповідач не виконує належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 17 листопада 2014 року утворилася заборгованість у сумі 889 861 грн 71 коп, з яких сума заборгованості за кредитом 473\~800 грн 60 коп, сума заборгованості за відсотками 416\~061 грн 10 коп. Тому позивач просить в рахунок виконання основного зобов`язання [PERSON] щодо оплати заборгованості у розмірі 889 861 грн 71 коп за договором про надання споживчого кредиту звернути стягнення на предмет іпотеки нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання права власності на нього за іпотекодержателем. Представник позивача, яка брала участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, оскільки заборгованість за кредитним договором не погашена. Відповідач [PERSON] згідно поданого письмового заперечення позов не визнала, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів передачі йому права вимоги у встановленому законом порядку. Позивач не довів, що йому були передані оригінали кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки, не надав жодних доказів про розрахунки між попереднім кредитором та боржником. Третя особа [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки іпотечний договір містить умови щодо позасудового врегулювання спору і не передбачає можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет іпотеки. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. При цьому позивач не позбавлений можливості застосувати інші способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того позивачем не надано грошової оцінки предмета іпотеки станом на теперішній час. Як видно з матеріалів цивільної справи, 24 листопада 2006 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 80-1007МВ/06 (а.с.7-10). \~\~\~\~Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримала кредит в сумі 38\~800 швейцарських франків, зі сплатою 8,49% річних терміном до 23 листопада 2013 року. \~\~\~\~З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передала у іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором іпотеки № 80-1007МВ/06/1 від 24 листопада 2006 року, укладеним між АКІБ "УКРСИББАНК" та [PERSON] (а.с.13-16) За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки складає 320\~560 грн. Іпотекою забезпечується у повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором № 80-1007МВ/06 від 24 листопада 2006 року. \~\~\~\~Предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, які за планом земельної ділянки позначено літерою А загальною площею 295,6 кв.м, гараж В цегловий, огорожа 4,5,6,7, які розташовані по [ADDRESS] , посвідченого 24 листопада 2006 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою (а.с.17-19). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2010 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк», стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором № 80-1007МВ/06 від 24 листопада 2006 року, яка виникла станом на 30 березня 2010 року у загальному розмірі 269\~067 грн 09 коп (а.с.154). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області він 18 квітня 2011 року рішення залишено без змін (а.с.155). \~\~\~\~08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.26-27). \~\~\~\~На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. \~\~\~\~Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість станом на 17 листопада 2014 року у сумі 889 861 грн 71 коп, з яких сума заборгованості за кредитом 473\~800 грн 60 коп, сума заборгованості за відсотками 416\~061 грн 10 коп (а.с.20). \~\~\~\~ У серпні 2014 року позивачем було направлено письмову вимогу на адресу [PERSON] про виконання зобов`язання по сплаті поточної заборгованості за кредитним договором, зазначено, що у разі незадоволення даного листа-вимоги банк захищатиме свої права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або зверненням до суду з вимогою про примусове стягнення боргу (а.с.23-25). У добровільному порядку вимога банку відповідачем не була виконана. Позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором на предмет іпотеки нежитлове приміщення, розташоване по [ADDRESS] шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем. Порядок передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки визначений статтею 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції Закону № 2478-VІІІ від 03.07.2018 року. Цей Закон згідно прикінцевих положень застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої\~\~статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. Відповідно до положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» \~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Розділом 4, 4 договору іпотеки № 80-1007МВ/06/1 від 24 листопада 2006 року передбачено порядок і умови звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 5.3 договору іпотеки встановлено, що у разі застосування передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя, право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання іпотекодавцем повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином за змістом договору іпотеки № 80-1007МВ/06/1 від 24 листопада 2006 року та ст.37 Закону України «Про іпотеку» право власності до іпотекодержателя переходить не за рішенням суду, а після виконання умов, визначених пунктом 5.3 договору іпотеки. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту його державної реєстрації на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі. Однак лист-вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2014 року, направлений на адресу [PERSON] (а.с.23) не містить повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі йому предмета іпотеки у власність, а лише посилання на норми закону, які передбачають такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб врегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. Тому з урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем. Відповідно до положень ч. 4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Outcome: dismissed