Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом, предмет якого складає вимога про визнання за нею, в порядку спадкування за заповітом після померлої 05 березня 2014 року [PERSON], права власності на земельну ділянку площею 2,320 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського вирабництва, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ДП №116822, виданого 30 квітня 2002 року Царичанською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 228, кадастровий номер 1225683000010030163. Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 16, 1216, 1217, 1223, 1225, 1233, 1236 ЦК України та ст. ст. 1, 3, 4, 118, 119 ЦПК України. Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я [PERSON] вікторівни (а.с.7-8), [PERSON] з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 3688 від 16.09.2015 року (а.с.9), [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38284169 від 04.09.2014 року (а.с.10), постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.03.2015 року (а.с.11), свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.12), оголошення в газеті "Приорільська правда" від 18.09.2015 року (а.с.13), заповіт від 13.08.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровсьбкої області 13.08.2013 року та зареєстрований в реєстрі за №516 та [PERSON] про реєстрацію в спадковому реєстрі №34827391 від 13.08.2013 року (а.с.14), випуск газети "Приорільська правда" від 18.09.2015 року (а.с.15-16), заява [PERSON] про відмову від обов"язкової частки у спадщині (а.с.30), заява [PERSON] про відмову від одержання обов"язкової частки у спадщині (а.с.31), копія Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ДП №116822 (а.с.32). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та пояснила наступне. 05 березня 2014 року померла [PERSON], яка була зареєстрована та проживала на день смерті за адресою: вул. Берегова, 8 с. Орлівка Царичанського району Дніпропетровської області. За свого життя, а саме 13 серпня 2013 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровсьбкої області та зареєстровано в реєстрі за №516, згідно якого земельну ділянку площею 2,320 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ДП №116822 від 30.04.2002 року, вона заповіла їй, - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на вказану земельну ділянку. 04.09.2014 року вона звернулася з письмовою заявою до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON], а саме вказаної земельної ділянки. В подальшому нею було встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії II-ДП №116822 втрачений, про що надано оголошення в місцевій газеті "Приорільська правда" 18 вересня 2015 року №65. Зазначає, що Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМ України від 17.10.2013 року за №868, який набув чинності 12.02.2014 року, не передбачено державної реєстрації права власності з видачею державного акту на право приватної власності на землю на заміну втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа за заявою спадкоємця. Приватний нотаріус Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку за відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв"язку з чим вона змушена звернутися з даним позовом до суду з метою захисту своїх спадкових прав. Представник відповідача [PERSON] райдержадміністрації в судове засідання не з"явився. Від завідувача сектору правового забезпечення райдержадміністрації [PERSON] до суду надійшла заява з проханням про розгляд даної справи без участі представника Царичанської райдержадміністрації, позовні вимоги визнають повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з"явився. Від сільського голови [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області [PERSON] до суду надійшла заява з проханням про розгляд даної справи без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають повністю. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області [PERSON] проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Суд, перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, зясувавши правову позицію відповідачів, перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в межах заявлених вимог за таких підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ст. 174 ч.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Суд, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши повноваження представників відповідачів, встановивши наявність для того законних підстав, а також відповідність визнання позову відповідачами вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, приходить до висновку про можливість та необхідність задоволення позову в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інші спадкоємці за законом відмовилися від одержання обов"язкової частки спадщини і на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачами та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1233 Цивільного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 740,00 грн. (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved