Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

04 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрував 12 вересня 1965 року Оріхівським райбюро РАЦС Запорізької області, актовий запис №100. Подружнє життя позивача з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені. Причиною цьому є те, що вони втратили почуття кохання та поваги один до одного. Позивач та відповідач проживають окремо. За цих осбставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливими і є підставою для його розірвання. Позивач прохає розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 12 вересня 1965 року Оріхівським райбюро РАЦС Запорізької області, актовий запис №100. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, прохає позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, про час та місце слухання справи повідомлена своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала. Звертаючи увагу, що Відповідач не з'явилася, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши Позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ст. 104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так з матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 1965 року сторони по справі зареєстрували шлюб Оріхівським райбюро РАЦС Запорізької області, актовий запис №100, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. (а.с.4). Позивач та відповідач не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення позивача, а також те, що відповідач в судове засідання не з"явилася, що свідчить про відсутність у неї бажання зберегти сім"ю, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved