Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 30 вересня 1995 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського району м.Києва. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню доньку та малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх 2 (двох) років відносини між сторонами істотно погіршувались, що часто призводило до виникнення конфліктів між ними та в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Позивач посилається на те, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім'ї; він не здатен підтримувати моральну атмосферу у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги. З ініціативи відповідача в сім'ї постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стає їхній з позивачем неповнолітній син, що негативно впливає на його психологічний стан та спричиняє душевні страждання позивачу. Шлюб існує формально. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе. [PERSON] уточнила, що з серпня 2016 року вони з відповідачем окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Відповідач в судове засідання не звявився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 30 вересня 1995 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського району м.Києва, про що складено актовий запис № 1086. Від даного шлюбу у подружжя є повнолітня донька та неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, з серпня 2016 року не ведуть спільне господарство та окремо проживають. Кожен із них має різні погляди на життя, у них відсутні взаємні права та обов»язки. Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved