Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що є власником квартири [ADDRESS] В 2007 року він, з отриманням усіх необхідних документів, обладнав квартиру автономним опаленням, яким користувався без перешкод до 2014 року. В 2014 році відповідач, який мешкає в квартирі [ADDRESS] під час капітального ремонту, який проводив в своїй квартирі, зробив суттєве переобладнання вентеляційної системи квартири, внаслідок чого була порушена несуча здатність капітальних стін будинку, а через витяжку, обладнану під вікном позивача, усі запахи та випаровування з квартири відповідача потрапляють до квартири позивача, що призводить до негативних наслідків для його родини. На неодноразові звернення до відповідача з проханнями привести витяжку у нормальний стан, він не реагує. Тому просив усунути йому перешкоди в користуванні його квартирою, зобов"язати відповідача виконати демонтаж вентеляційної труби, розташованої на зовнішній стіні квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Ухвалою суду від 07 лютого 2017 року позов був залишений без руху і позивачеві був наданий строк для усунення недоліків, тривалістю п"ять днів зі дня отримання копії ухвали. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 06 березня 2017 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 31 березня 2017 року. Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Також позивач пояснив, що моральна шкода для нього полягає у тому, що через те, що внаслідок випаровувавнь, які викидуються з квартири відповідача в його кварирі стоїть постійний сморід та підвищена вологість. Він невзмозі нормально здійснювати провітрювання квартири. Вони з дружиною повинні були змінити свої звички. Тому вважає, що сума саме у 10000 грн. компенсує заподіяні йому моральні страждання. Відповідач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали і просили відмовити у їх задоволенні. Також відповідач пояснив, що вентеляційні канали в його квартирі функціонують нормально, вони щорічно перевіряються службою сбуту газу. Він неодноразово намагався владнати конфлікт з відповідачем, але це до позитивних наслідків не призвело. Представник третьої особи - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області в судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та постановити рішення на розсуд суду, у відповідності з вимогами діючого законодавства. Заслухавши сторони, свідка, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з вимогами ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно з вимогами ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 150 Житлового кодексу України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з вимогами ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. Нормами ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" встановлено наступне витяжна вентиляція повинна проектуватися з природним спонуканням. Відповідно до завдання на проектування допускається проектувати системи витяжної вентиляції з механічним спонуканням. Не допускається проектування систем витяжної вентиляції з механічним спонуканням у будинках з квартирними теплогенераторами, що використовують для горіння палива повітря із приміщень. Використання витяжних вентиляційних каналів як газоходів теплогенераторів не допускається. Витяжні канали повинні розміщуватися у внутрішніх стінах будинків або примикати до них. Ділянки витяжних каналів, що прокладаються над покрівлею, на горищі, а також поблизу охолоджуваної поверхні зовнішніх стін, повинні проектуватися з тепловою ізоляцією, що виключає випадання конденсату при відносній вологості витяжного повітря до 70 %. З кожної кухні, санітарного вузла має проектуватися індивідуальний вертикальний витяжний канал з випуском повітря в атмосферу або в збірну вентиляційну шахту. Вентиляційні канали однієї квартири допускається приєднувати до збірної вентиляційної шахти вище витяжних ґрат не менше ніж на 2 м. Індивідуальні витяжні канали і збірні вентиляційні шахти мають виконуватися у будівельних конструкціях. Витяжні вентиляційні системи з природним спонуканням повинні проектуватися з викидом повітря над покрівлею у місцях, де виключається виникнення зон вітрового підпору. Вентиляція вбудованих нежитлових приміщень повинна бути автономною. Витяжну вентиляцію приміщень, що розташовуються у габаритах однієї квартири, в яких відсутні пожежонебезпечні речовини і токсичні виділення, допускається приєднувати до загальної витяжної системи житлового будинку. Не допускається розташовувати витяжні шахти для викиду повітря із вбудованих приміщень перед вікнами квартир, а також прокладати повітроводи витяжної вентиляції вбудованих приміщень по фасадах житлового будинку. Як встановлено у судовому засіданні дружина позивача неодноразово зверталась до відповідних житлових органів у зв"язку з порушенням відповідачем їх з позивачем житлових прав. Як пояснила у судовому засіданні свідок [PERSON], вона є дружиною позивача. Відповідач - їх сусід. У 2014 році він провів капітальний ремонт займаної ним квартири, після чого вивів вентеляційний канал витяжки, встановленої у нього на кухні, на стіну дому. Верхній край витяжки знаходиться на рівні їх кватирки, внаслідок чого усі відходи життєдіяльності відповідача, потрапляють до їх квартири. Черех це вони невзмозі провітрювати квартиру, в квартирі стоїть постійний сморід, сирість. Вони з чоловіком неодноразово намагались вирішити з відповідачем це питання, але до позитивних наслідків це не призвело. Як вбачається з листа Департаменту житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської облдержадміністрації №09-Н-564 від 04.08.2014 року в квартирі позивача були проведені ремонтні роботи по відновленню вентеляційного каналу (а.с.86). Як вбачається з листів Департаменту житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської облдержадміністрації №09-Н-880 від 07.11.2014 року, №09-Н-1043 від 22.12.2014 року, №09-Н-12 від 19.01.2015 року проведеним обстеженням було встановлено, що відповідач вивів витяжний канал стаціонарної витяжки на вулицю, на рівні квартирки у вікні квартири позивача. Васищівській селищній раді Харківського району Харківської області було рекомендовано розглянути зазначене питання на засіданні адміністративної комісії (а.с.87-89). Як вбачається з листа Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області №139/02-25 від 06.02.2018 року, з питання обладнання відповідачем витяжного каналу на рівні вікна квартири позивача 26.12.2014 року, за рекомендацією Управління житлово-комунального господарства Харківської райдержадміністрації було призначено засідання адміністративної комісії. Але засідання не відбулось, через неявку заявників, адміністративний протокол не складався, постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не виносилась (а.с.107). У той же час, як вбачається з акту, складеного 14 серпня 2017 року депутатом Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] в присутності мешканців будинку [ADDRESS], відповідачем дійсно на вулицу виведений витяжний канал від стаціонарної витяжки на варочною поверхнею. Заперечень від вентеляційної служби та сусідів не надходило. Крім того, як вбачається з актів перевірки та прочищення димових та вентеляційних каналів приватних жилих каналів, складених НВФ "Техносервіс" 12.11.2016 року, 14.11.2015 року, 21.12.2014 року вентеляційні та димові канали в квартирі відповідача знаходяться в нормі та придатні для подальшої експлуатації (а.с.24-26). Позивачем у судовому засіданні не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх, в розумінні вимог статей 77-80 ЦПК України, доказів того, що відповідачем були порушені вимоги діючого законодавства, щодо обладнання вентеляційного каналу, що проведені ним зміни були зроблені в несучих конструкції квартири. Суд критично ставиться до показів свідка [PERSON], оскільки вона є особою, зацікавленою в наслідках вирішення спору, не є спеціалістом в сфері будівництва. За таких обставин, суд вважає, що позов в частині зобов"язання відповідача демонтувати витяжку, задоволенню не підлягає. Згідно з вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Під моральною шкодою також слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативни явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Крім того, суд зазначає, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених статтями 23, 1167 Цивільного кодексу України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст.49 Закону "Про інформацію", ст.44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; - при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів"чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки вимоги, з якими позивач звернувся до суду, не передбачають відшкодування моральної шкоди, вина відповідача в заподіянні будь-якої шкоди позивачеві не доведена, суд доходить до висновку про те, що і в цій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed