Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 27.08. 2010 року. Від шлюбу народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з ним. Причиною звернення до суду з позовом стало те, що в них постійно виникали сварки, під час яких вони ображали одне одного. Вони втратили почуття любові, що в кінцевому результаті призвело до того, що з січня 2015 року фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та взаємоповаги одне до одного, тому з того часу не проживають однією сім"єю. Спори щодо перебування дитини у нього на утриманні та вихованні відсутні. На підставі наведеного, просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Дитину [PERSON] залишити на його вихованні. Позивач [PERSON], в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на розірванні шлюбу не заперечує. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 27.08. 2010 року у Мельнице-Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області за атовим записом № 15. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO] З огляду на матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст. 112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя через поважні причини. Подружні відносини між сторонами припинені з січня місяця 2015 року, що встановлено з пояснень позивача. У даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам обом. У відповідності до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. В даному випадку, суду відома позиція обох сторін, а саме суперечність їх інтересам перебування у шлюбних відносинах між собою, у зв'язку з чим суд вважає за можливим шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка [PERSON], як особа, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище, в судове засідання не з"явилася, в заяві про розгляд справи без її участі не зазначила яким прізвищем має намір іменуватися після розірвання шлюбу, тому суд позбавлений вирішити дане питання без з"ясування волевиявлення сторони. В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати у відділ ДРАЦСу Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, для виконання. Як встановлено судом, сторонами у договірному порядку урегульовано питання щодо виховання та утримання їх спільної дитини, про що вказує нотаріально посвідчений договір від 05.05. 2015 року, згідно якого, дитину домовлено залишити на вихованні та утриманні батька, місцем проживання дитини є місце проживання батька. Питання про стягнення судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved