Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

В червні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ »Мостобудівельний загін №112» м. Бровари Київської області і просить стягнути на свою користь 14653 грн. 45 коп. невиплаченої заробітної плати та 12734 грн. 64 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, а також 10 000 моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 01 вересня 2011 року по 23 листопада 2012 року працював водієм в ТОВ «Мостобудівельного загону №112» м. Бровари Київської області. 23 листопада 2012 року він був звільнений, за угодою сторін, однак на порушення вимог ст.116 КЗпП України розрахунку при звільнені відповідач з ним не провів. А тому, на підставі ст.117 КЗпП України відповідач, окрім заробітної плати в сумі 14653 грн. 45 коп., повинен сплатити йому 12734 грн. 64 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені - за шість місяців до дня звернення до суду - 21 червня 2013 року, а всього 27388 грн. 09 коп. Також, йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн. До суду позивачем було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів -в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював водієм в ТОВ »Мостобудівельний загін №112» м. Бровари Київської області з 01 вересня 2011 року по 23 листопада 2012 року. 23 листопада 2012 року він був звільнений з роботи за угодою сторін. Зазначені обставини підтверджуються записами у трудовій книжці позивача. Згідно з ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Жодних доказів на підтвердження виплати [PERSON] заробітної плати за період з травня 2012 року по жовтень 2012 року включно, представник відповідача суду не надав. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено факт проведення повного розрахунку по заробітній платі із [PERSON], а тому на його користь підлягає стягненню невиплачена заробітна плата в розмірі 14653 грн. 45 коп. При визначені цього розміру суд виходить із даних, зазначених в довідці про середню заробітну плату (дохід) позивача №174 від 23.11.2013 року, виданою ТОВ »Мостобудівельний загін №112» м. Бровари Київської області, де вказано помісячно розмір заробітної плати позивача за період з травня 2012 року по жовтень 2012 року. Виходячи із вищезазначених даних, розмір заробітної плати, що підлягає стягненню на користь [PERSON] становить 14653 грн. 45 коп. (2569,60 грн. за травень 2012 року + 1825,48 грн. за червень 2012 року + 2248,40 грн. за липень 2012 року + 2274,78 грн. за серпень 2012 року + 2642,09 грн. за вересень 2012 року + 3093,10 грн. за жовтень 2012 року). Будь-якого іншого розрахунку розміру невиплаченої заробітної плати позивачу, представник відповідача суду не надав. Згідно роз"ясень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов"язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов"язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Виходячи із зазначених нормативних положень, при виплаті позивачу 14653 грн. 45 коп. заробітної плати, відповідачу слід утримати з цієї суми прибутковий податок та інші обов"язкові платежі. Що стосується позовних вимог про виплату позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.117 КЗпП визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмірі підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з положень п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (з послідуючими змінами), про те, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках чинних законодавством, календарних днів. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з травня 2012 року по жовтень 2012 року слід задовольнити на суму 12734 грн. 64 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, завданої несвоєчасним розрахунком при звільненні, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають встановленню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При встановлені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів справедливості та розумності і вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, враховуючи, що позивач переніс моральні страждання та визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. Крім того, в порядку ч.2 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір пропорційно до суми задоволених майнових вимог - 273 грн. 88 коп.

Outcome: approved