Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В позові до суду позивачка зазначила, що на земельній ділянці по [ADDRESS] розташована двоповерхова нежитлова будівля з мансардним поверхом для розміщення у підвальному приміщенні - магазину непродовольчої групи товарів, на першому - адмінприміщення під відділення банку, на другому і мансардному поверсі - магазин непродовольчої групи товарів. Нежитлову будівлю прийнято до експлуатації 20.03.2009 року. 06.08.2010 року [PERSON], [PERSON] і [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки з Ніжинською міською радою, Чернігівської області, серії ВМХ за № 937641, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1889. Відповідно до договору Продавець передав із земель комунальної власності, а Покупці прийняли у приватну спільну часткову власність у визначених у договорі частках земельну ділянку площею 0,0512 га, кадастровий номер 7410400000:03:017:0053, що розташована по [ADDRESS]. Згідно п. 3.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, Покупці за спільною згодою визначили свої частки у спільній частковій власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 3.3 договору купівлі-продажу, сумарна площа нежитлових приміщень, якими разом володіють Покупці за адресою місцезнаходження земельної ділянки - 785,5 м? - ідеальна частка кожного з Покупців в сумарній площі усіх вищевказаних приміщень становить: [PERSON] (140,9 м??) - 18/100 часток; [PERSON] (245,95 м?) - 31/100; [PERSON] (398,65 м?) - 51/100 часток. Пунктом 3.4 договору купівлі-продажу земельної ділянки передбачено, що Покупці спільно погодилися визначити розмір часток кожного з них у спільній частковій власності на земельну ділянку аналогічно пропорціям розподілу площ належних їм нежитлових приміщень. Приміщення другого поверху (приміщення №5), площею 172,6 кв.м., згідно свідоцтва на право власності належить позивачці. Приміщення підвалу, мансардного поверху, сходових клітин, котельної (приміщення № 2,№3, №4), загальною площею 472 кв.м., згідно свідоцтва на праві спільної часткової власності належить позивачці та [PERSON] [PERSON] належить нежитлове приміщення № 1, площею 140,9 кв.м; рампа - а2; ганок - а3; пандус - а4, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС № 676669. Приміщення обладнано окремим входом. У 2013 році відповідач на місці рампи зробив самовільну прибудову до будівлі. Після закінчення будівництва прибудови, допоміжні пожежні двері були закладені цеглою. Таким чином утворилося нежитлове приміщення з окремим входом, яке на теперішній час нерозривно пов'язане з основною будівлею. Позивачка вважає, що при спорудженні прибудови до будівлі по [ADDRESS] були порушені її права як співвласника будівлі та земельної ділянки, прибудова розташовується безпосередньо під вікнами приміщення яке їй належить на праві власності, через що на даху збирається сміття, виникають сприятливі умови для несанкціонованого проникнення до приміщення, крім того, будівля внаслідок незаконної прибудови на першому поверсі втратила належний товарний вигляд. Вважає, що самочинна прибудова до будівлі по [ADDRESS] підлягає знесенню з наступних підстав. Відповідно до будівельних норм рампа - це залізобетонна споруда для навантажування та розвантажування вантажних автомобілів. Із зведенням прибудови до будівлі на місці рампи, споруда для навантажування та розвантажування вантажних автомобілів втрачає тотожність із тією, на який власником отримано право власності. Виходячи зі змісту ст. 376 ЦК України самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у цій нормі. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним. Позивачка вважає, що під час здійснення прибудови відповідач не мав дозвільних документів на її здійснення, вона не відповідає архітектурним, будівельним та іншим нормам, порушує права інших співвласників будівлі, оскільки право спільної часткової власності здійснюється за їх згодою, як передбачено ст. 358 ЦК України. Такої згоди між співвласниками будівлі по [ADDRESS] на будівництво відповідачем прибудови у дворі спільного користування не досягнуто, а тому саме по собі будівництво прибудови вже є порушенням права власності інших співвласників будівлі та земельної ділянки. В позові до суду позивачка просила усунути перешкоди у реалізації права власності шляхом знесення самочинно зведеної прибудови на місці рампи, зазначеної в плані літ. А2, до нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS]. В суді представник позивачки - [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених вище та просив його вимоги задовольнити.Також суду пояснив, що він на даний час не може надати докази самовільної прибудови та яким чином заважає така прибудова позивачці і які саме будівельні норми порушені.Вважає, що суд повинен встановити докази за даним позовом. Представник відповідача - [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що у 2012 році відповідачем було здійснено реконструкцію адміністративних приміщень відділення банку під магазин продовольчих та непродовольчих товарів по [ADDRESS].В зв"язку з чим, відповідачем належним чином було отримано всі визначені чинним законодавством дозвільні документи на здійснення реконструкції приміщень, що належали йому на праві власності як одноосібному власнику, відповідно до свідоцтва про право власності від 10.04.2009року.Внаслідок проведення законної реконструкції в межах колишньої рампи літ.А2 , площею 14,8 кв.м. із залізобетонних блоків під залізним козирком, розташованої з тильної сторони будівлі на рівні приміщень відповідача, розташованих на 1 поверсі було виконано прибудову літ А5, площею 121 кв.м. Також пояснив, що нежитлова будівля за адресою [ADDRESS] не є об"єктом спільної часткової власності і не зареєстрована як окреме нерухоме майно взагалі.Тому, проведення реконструкції окремих ізольованих приміщень, що належали і належать на праві власності одноосібно відповідачу не потребує згоди інших осіб, що володіють приміщенням у будівлі. У відповідності до ч.4 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" реконструкцію може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.Проведеною реконструкцією відповідач не створив для позивача незручностей в користуванні приміщеннями. Просив в позові відмовити. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] надала суду письмові пояснення за даним позовом, в яких не визнала позовні вимоги та просила відмовити в задоволенні даного позову. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2010 року [PERSON], [PERSON] і [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки з Ніжинською міською радою, Чернігівської області, серії ВМХ за № 937641, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1889. Відповідно до п. 3.3 договору купівлі-продажу, сумарна площа нежитлових приміщень, якими разом володіють Покупці за адресою місцезнаходження земельної ділянки - 785,5 м? - ідеальна частка кожного з Покупців в сумарній площі усіх вищевказаних приміщень становить: [PERSON] (140,9 м??) - 18/100 часток; [PERSON] (245,95 м?) - 31/100; [PERSON] (398,65 м?) - 51/100 часток. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Ніжинської міської ради від 10.04.2009 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності нежитлове приміщення № 1, площею 140,9 кв.м; рампа - а2; ганок - а3; пандус - а4.Приміщення обладнано окремим входом. В 2012 році відповідачем було здійснено реконструкцію належних йому на праві власності адміністративних приміщень відділення банку по вул.Шевченка м.Ніжина під магазин продовольчих та непродовольчих товарів.При цьому він отримав дозвільні документи, а саме: зареєстрована Декларація про початок будівельних робіт від 05.04.2012 року №ЧГ 08312052519; зареєстрована Декларація про готовність об"єкта до експлуатації від 28.04.2012 року №ЧГ 14312067444; виданий новий технічний паспорт приміщення, виданий в зв"язку з реконструкцією, видане нове свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.05.2012 року видане на нежитлове приміщення №1 "магазин", розташоване за адресою: [ADDRESS]. З наведених документів вбачається, що внаслідок проведення реконструкції в межах колишньої рампи під літ.А2, площею 14,8 кв.м. із залізобетонних блоків під залізним козирком, розташованої з тильної сторони будівлі на рівні приміщень відповідача, розташованих на 1 поверсі, було виконано прибудову під літ.А5, площею 12,1 кв.м. Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1,2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадеів встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статею 376 ЦК України визначено, що нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо воно збудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем проведено не самочинне будівництво, а проведена реконструкція належних йому приміщень з отриманням визначенних законодавством дозвільних документів на таку реконструкцію. Нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS] не є об"єктом спільної часткової власності і не зареєстрована як окреме нерухоме майно.Тому, проведення реконструкції окремих ізольованих приміщень, що належать на праві власності відповідачу не потребують згоди інших осіб, що володіють приміщеннями у будівлі, оскільки згідно зі ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Твердження позивача про самочинне будівництво внаслідок неотримання згоди співвласників земельної ділянки для здійснення реконструкції не відповідає дійсності, оскільки стаття 376 ЦК України не ставить факт визначення нерухомого майна самочинним будівництвом в залежність від наявності чи відсутності такої згоди. Слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", реконструкцію може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Представником позивача в суді жодним доказом не доведено яким саме чином облаштування прибудови на місці та в межах рампи внаслідок проведеної реконструкції впливає на права та законні інтереси позивача. Тому, вимоги позову не обгрунтовані і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed