Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

29.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Новий Будинок Харків» про розірвання договору асоційованого членства в кооперативі та стягнення пайового внеску, який уточнював, та остаточно просив суд: розірвати договір асоційованого членства в кооперативі № 127 від 13.02.2017 року, укладений між [PERSON] та обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Новий Будинок Харків».; Стягнути з віжповідача на користь [PERSON] пай у розмірі 476 000 грн. інфляційні витрати за період з 01.04.2017 року по 04.06.2018 року у розмірі 67258,80 грн., 3% річних - за період з 01.04.2017 року по 04.06.2018 року у розмірі 16 823 грн. , а також грошові кошти у розмірі 50 000 грн. В рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 13.02.2017 року між позивачем [PERSON] та обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Новий Будинок Харків» (далі Кооператив) було укладено Договір асоційованого членства № 127. Відповідно до договору [PERSON] зобов"язався прийняти участь у реалізації статутних цілей та задач Кооперативу, прийняти на себе долю фактичних витрат на будівництво шляхом внесення паю, а також у розмірі вступного внеску. Згідно Додатку № 1 до Договору "Специфікація квартири" є двокімнатна квартира [ADDRESS]. А Кооператив зобов"язався здійснювати будівництво будинку, та після здачі його в експлуатацію, передати [PERSON] закріплену за ним квартиру за умови виконання ним обовязків, передбачених п.п. 2.2.1., 2.2.2. Договору. Пунктом 2.2.1 Договору № 127 зазначено, що внесений пай [PERSON] склав 476000 грн., та вступний взнос у розмірі 1000 грн., який сплачуються на поточний рахунок кооперативу за реквізитами зазначеними у п.2.1, п. 2.2. Договору у день укладення Договору. [PERSON] повністю виконав свої зобов"язання за вказаним договором своєчасно та належним чином, проте Кооператив своїх зобовязань щодо закінчення будівництва та передачі [PERSON] квартири у зазначений при укладенні договорі строк, а саме у строк затверджений рішенням Загальних зборів членів Кооперативу від 01.04.2016 року - 31.03.2017 року, не виконав. З початку березня 2017 року позивач побачив, що будівельні роботи свідчать про те, що будівництво у вказаний строк не завершаться, та неодноразово намагався в досудовому порядку врегулювати спір із приводу невиконання Кооперативом своїх зобовязань за договором № 127 шляхом ведення переговорів із представниками та керівництвом. Оскільки будівництво житлового будинку було фактично повністю зупинено, він та інші члени кооперативу ініціювали збори, але на кожних зборах директор Кооперативу виправдовувався, повідомляв що будівництво тимчасово зупинено, та просив почекати кілька місяців, а у подальшому взагалі два роки. Вказане взагалі невлаштовувало позивача, оскільки підставою укладання договору було саме строк закінчення будівництва у першому кварталі 2017 року. Невиконання відповідачем своїх зобовязань за цим договором стало підставою звернення позивача до Кооперативу із заявою про розірвання договору пайової участі асоційованого члена кооперативу та повернення грошових коштів. Однак на неодноразові звернення позивача, Кооператив так і не відреагував, що стало підставою звернення до суду, оскільки вирішити дане питання в позасудовому порядку не надалося можливим. Вважає невиконання Кооперативом своїх обов"язків істотно порушує його права. Позивач також посилається на те, що відповідно до отриманої інформації на адвокатські запити стосовно законності будівництва отримано відомості, які свідчать про порушення норм законодавства при будівництві зазначеного об"єкту нерухомості. Крім того, посилаючись на ст. 625 ЦК України, оскільки зобов"язання Кооперативом повинно було бути виконано 31.03.2017 року, що було порушено, просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні витрати за період з 01.04.2017 року по день подання позовної заяви (про збільшення позовних вимог) 04.06.2018 року. В тому числі позивач зазначає, що невиконання Кооперативом своїх обов"язків завдало моральну шкоду, яку він оцінив у 50000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. При цьому позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він разом із батьками тривалий час збирали кошти на покупку квартири, та на початку 2017 року він почав шукати варіанти покупки квартири. На сайті, на офіційній сторінці Кооперативу, знайшов інформацію про будівництво багатоповерхового житлового будинку [ADDRESS] (в районі будинку № 115), де було вказано інформацію про завершення будівництва у першому кварталі 2017 року. Він зв"язався із менеджером та йому повідомили, що ця інформація на сайті актуальна. Саме вказаний строк завершення будівництва було першочерговою причиною укладання договору позивачем із Кооперативом. На підтвердження визначеного строку завершення будівництва на вимогу позивача йому було надано витяг з протоколу № 39/04-2016 Загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Новий будинок Харків" від 01.04.2016 року. Даний строк завершення будівництва також був підтверджений головою правління Кооперативу [PERSON] при підписанні договору. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, однак не зявився, причини неявки суду не повідомив. Було подано відзив на первісну позовну заяву, у якій проти задоволення позовних вимог заперечували, та вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON]. Звертають увагу суду, що відповідно до умов договору п. 3.1.6. підставою для розірвання укладеного між сторонами договору є невиконання Кооперативом п. 4.2.1. договору, а саме Кооператив повинен закріпити квартиру за пайовиком за умови виконання ним п.п. 2.2.1, 2.2.2. цього договору та не порушення п.2.2.3. Що було виконано, та за позивачем відповідно до Додатку до договору № 1 було закріплено двокімнатуквартиру 127 на 13 поверсі, будівельна площа 59,25 кв.м. Вказана квартира буде передана позивача після завершення будівництва. Щодо строку закінчення будівництва на який посилається позивач, та який вказаний у протоколі Загальних зборів від 01.04.2016 року, то вказують, що він не є невід"ємною частиною Договору. Посилаються на те, що позивачем не доведено, що Кооператив порушив умови договору. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 13.02.2017 року між позивачем [PERSON] та обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Новий Будинок Харків» було укладено Договір асоційованого членства № 127. Згідно Додатку № 1 до Договору "Специфікація квартири" є двокімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до договору [PERSON] зобов"язався прийняти участь у реалізації статутних цілей та задач Кооперативу, прийняти на себе долю фактичних витрат на будівництво шляхом внесення паю, а також сплати у розмірі вступного внеску. А Кооператив зобов"язався здійснювати будівництво будинку, та після здачі його в експлуатацію, передати [PERSON] закріплену за ним квартиру за умови виконання ним обовязків, передбачених п.п. 2.2.1., 2.2.2. Договору. [PERSON] на виконання умов Договору, а саме п.2.2.1., сплатив у повному розмірі пай у сумі 476000грн., що підтверджується квитанцією від 13.02.2017 року, копія якої міститься в матеріалах справи (т.1 а.с. 13), та довідкою про членство в житлово-будівельному кооперативі та внесенні пайового внеску у повному розмірі. В тому числі на виконання п.п. 2.2.2. Договору, [PERSON] сплатив в повному розмірі вступний внесок у розмірі 1000 грн, що також підтверджується квитанцією від 13.02.2017 року, копія якої міститься в матеріалах справи (т.1 а.с. 14), та довідкою про членство в житлово-будівельному кооперативі та внесенні пайового внеску у повному розмірі. У відповідності до ст. 6 Закону України «Про кооперацію» № 1087-IV від 10.07.2003 року кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Статтею 2 зазначеного Закону визначено, що обслуговуючий кооператив утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Правовим документом, що регулює діяльність кокперативу є його статут ст. 8 Закону. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Членство в кооперативі припиняється у разі: несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу-ст.ст.11,13 Закону. У відповідності до ст. 15 Закону Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу - ст. 16 Закону. Відповідно до витягу з протоколу № 39/04-2016 Загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Новий будинок Харків" від 01.04.2016 року було затверджено строк закінчення будівництва багатоповерхового житлового будинку [ADDRESS] (в районі будинку № 115) - до 31.01.2017 року. Однак до теперішнього часу будівництво не завершено. Також у судовому засіданні були допитані свідки, які також є членами облуговуючого кооперативу, [PERSON], [PERSON], які суду пояснили, що термін завершення будівництва був встановлений 31.03.2017 року, однак у визначений строк будинок не побудований, та на теперішній час будівництво фактично не здійснюється. Вони та інші члени кооперативу, в тому числі і [PERSON], збирали збори, та намагалися з"ясувати причини припинення будівництва, але жодних конкретних відповідей від правління не отримали. Строки завершення будівництва постійно переносяться. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1ст. 509 ЦК України). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 610,611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ст. 651 ЦК України). Оцінюючи істотність порушення відповідачем договору, суд виходить з правової позиції ВСУ щодо істотного порушення стороною договору як підстави для його розірвання (постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13). Згідно цієї позиції оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що у даному випадку порушення умов договору з боку відповідача є істотним. При укладенні договору № 127 пайової участі асоційованого члена кооперативу, позивач розраховував отримати житло у власність, належним чином виконував свої зобовязання, передавав відповідачу грошові кошти. Натомість, через грубе порушення відповідачем строків будівництва, узгоджених сторонами, цього житла він не отримав. Об»єкт будівництва (житловий будинок) мав бути завершений у першому кварталі 2017 року, але згідно відповіді на адвокатський запит, направлений до інспекції Департаменту державної архітектурно-будівельної у Департаменту територіального контролю Харківської міської ради в інтересах позивача, вбачається, що відповідно до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, встановлено, що інформація щодо об"єкта будівництва за адресою: [ADDRESS], відсутня. Таким чином у найближчому майбутньому позивач не зможе отримати очікуване за договором. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 №475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Враховуючи вищевикладене, даючи оцінку встановленим обставинам та наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині розірвання укладеного між сторонами договору та стягненню з відповідача переданих за договором грошових коштів. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховним Судом України в розділі „Спори між громадянами і організаціями, які залучають грошові кошти громадян для будівництва багатоквартирних житлових будинків" Аналізу „судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 рр.)", було роз'яснено „...на нашу думку, договори громадян з організаціями, що залучають грошові кошти для будівництва житла, хоча й мають різні найменування (підряду, дольової участі у будівництві, спільної діяльності, купівлі-продажу з розстроченням платежу, відступлення права вимоги, інвестування у нерухомість та управління майном тощо), але предмет договору й умови - практично однакові: замовлення на будівництво житла для власних потреб. Правовідносини між будівельною компанією (виробник) й фізичною особою (споживач, замовник) - це угода про послугу - будівництво житла. За характером ці правовідносини подібні до положень ст. 875 ЦК". Отже, відповідно до ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відтак, договір підряду (побутового підряду) є складним зобов'язанням, оскільки включає як права, так і обов'язки кожної з його сторін (обов'язок підрядника виконати певну роботу і право вимагати її оплати, а замовник має обов'язок оплатити виконану роботу і право вимагати виконання обов'язку підрядником). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (частина третя статті 510 ЦК України). Так як грошовим є будь-яке зобов'язання зі сплати коштів, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тому грошовим є також і правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, зобов'язання за договором підряду (побутового підряду) з оплати вартості виконаних робіт, що також є ціною договору та його істотною умовою, є грошовим зобов'язанням. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення з відповідча інфляційних витрат, які розраховані по формулі (14,13% х476000 грн./100%= 67258,80 грн.) та 3% річних від простроченої суми (476 000 грн. х430х3%/365/100% = 16 823 грн. ) за період з 01.04.2017 року по 04.06.2018 року, ґрунтовні та підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування соральної шкоди, то суд зазначає наступне. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України). Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку мають місце договірні відносини, а тому відповідальність Кооперативу можлива лише у випадку, встановленому договором. Однак договір №127 не містить умов, згідно з якими відповідач повинен відшкодовувати моральну шкоду. Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial