Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

позовні вимоги обгрунтовані наступним, 30.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому став ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11067645000, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 8841 доларів США з розрахунку 11 % річних за весь час фактичного користування кредитом. Відповідач взяв на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів. 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» відповідно до виписки з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та актом прийому передачі Документації, свої права вимоги до відповідача за зобов"язаннями по даному кредитному договору. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ПАТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору №11067645000 від 30.10.2006 року. Відповідач належним чином умови договору не виконує, порушує договірні зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить позов задоволити, справу розглянути у відсутності представника та не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився хоча був належно повідомлений про час, дату та місце слухання справи у встановленому законом порядку. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору № 11067645000 (а.с.5), укладеного 30.10.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] останньому було надано кредит в сумі 8841 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 27.08.2014 року [PERSON] порушив умови договору, в зв'язку з чим заборгованість відповідача по кредитному договору становила загалом 7493,18 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 27.08.2014 року є еквівалентом 104087, 57 грн. (а.с.21). ПАТ «УкрСиббанк» відступив ПАТ Дельта Банк» свої права вимоги до відповідача за зобов"язаннями по кредитному договору №11067645000, що підтверджується копіями акту прийому-передачі Документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. та випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.24-25). Статтею 536 ЦК України визначено що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавєць) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судові витрати по справі згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 526, 530, 610, 611 ЦК України,

Outcome: approved