Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

позивач [PERSON] 05 березня 2019 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що її батьки знаходились в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Відповідач [PERSON] є її батьком. Відповідач [PERSON] сплачував аліменти на користь її матері на її утримання. На даний час вона навчається в Полтавському національному технічному університеті імені Юрія Кондратюка на першому курсі. Позивач мешкає разом з матір"ю [PERSON] , яка надає їй матеріальну допомогу, але забезпечити всім необхідним для навчання не може. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, а також додаткові витрати на оплату проживання в гуртожитку в розмірі 1/2 частини витрат на оплату проживання у гуртожитку. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 11 березня 2019 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до розгляду в підготовче судове засідання на 22 березня 2019 року (а.с.19-20). Відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 22 березня 2019 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 17 квітня 2019 року (а.с.25-26). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, пояснив, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , його донька продовжує навчання у вищому навчальному закладі. З позовними вимогами він погоджується частково в сумі 1300 грн. на місяць, оскільки він не працює та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути аліменти тільки на період навчання, під час канікул аліменти не стягувати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджує актовий запис № 93 від 20.03.2001 року зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраціїної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.5). [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчання в Полтавському національному технічному університеті імені Юрія Кондратюка, що підтверджується довідкою про навчання №46-33 від 06.02.2019 року (а.с.12). Відповідно до квитанції від 27 серпня 2018 року [PERSON] оплатила вартість проживання у гуртожитку за рік у сумі 5620 грн. (а.с. 13). Таким чином, у зв`язку з навчанням позивач несе матеріальні витрати на оплату проживання в гуртожитку тощо. Суд вважає, що вона потребує матеріальної допомоги батьків, а відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки є працездатним,проте добровільно таку допомогу не надає. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи встановлено, що дочка відповідача [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, але не досягла віку 23 років. Згідно довідки Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка від 06 лютого 2019 року № 46-33 [PERSON] є студенткою 1 курсу з терміном навчання до 30 червня 2022 року; навчається за рахунок коштів Державного бюджету та отримує стипендію у розмірі 1719 грн. 76 коп. (а.с. 10,12). Відомості про наявність у відповідача будь-яких доходів в матеріалах справи відсутні, але відповідач пояснив суду, що він має не офіційні доходи і може сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1300 грн. Враховуючи зазначене, суд, вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці в зв`язку з продовженням нею навчання. До того ж відповідач визнає свій обов`язок надавати матеріальну допомогу доньці у зв`язку із продовженням нею навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до довідки про прибутки №013/23 від 08.02.2019 року мати позивача [PERSON] працює в ПрАТ "Дружківський завод металевих виробів" та отримує заробітну плату в розмірі 4663,17 грн. (а.с.14). Визначаючи розмір аліментів, суд враховує можливість надання позивачу утримання її матір`ю; матеріальний стан відповідача, який не працює, має на утриманні неповнолітнього сина, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1300 грн. на місяць до закінчення навчання позивача, але без урахування часу канікул. До такого висновку, суд прийшов за наступних підстав. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] отримує стипендію в розмірі 1719,76 грн. Також встановлено, що мати позивача [PERSON] працює в ПрАТ "Дружківський завод металевих виробів" та отримує заробітну плату в розмірі 4663,17 грн. Вартість проживання [PERSON] в гуртожитку підтверджується квитанцією №0.0.1117151944.1 від 23.08.2018 року (а.с.13) Враховуючи вказане, витрати позивача на проживання в гуртожитку на місяць складають 624,44 грн. Виходячи з того, що [PERSON] отримує стипендію, а мати [PERSON] [PERSON] отримує заробітну плату та має можливість оплачувати половину вартості проживання, а саме 312,22 грн. (624,44 грн./2). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Як вибачається із матеріалів справи, позивачка несе витрати на оплату проживання у гуртожитку у розмірі 624 грн. 44 коп., на підтвердження існування інших витрат, пов"язаних із навчанням та їх розміру, позивач суду доказів не надала. Як встановлено судом, відповідач не працює, має не офіційні доходи, має іншу родину та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу позивачці, то суд вважає, що він має таку можливість, але не в тому розмірі, який вказала позивачка, оскільки відповідач [PERSON] офіційно не працює, та не має стабільного заробітку, погоджується сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, в сумі 1300 грн. на місяці, суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти в сумі 1300,00 грн., яка є достатньою для утримання позивача. Щодо доводів відповідача, що аліменти на позивача не повині стягуватися під час каникул не підлягають застосуванню. Відповідно до ст.191, ст. 201 СК України аліменти на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1, 2 ст. 199 СК України право на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється у разі припинення навчання або досягнення повнолітньою дитиною віку 23 років. Згідно довідки Полтавського Національного технічного університету імені Юрія Кондратюка строк навчання позивача закінчується 30 червня 2022 року, тобто до досягнення нею 21 року. Статтею 62 Закону України від 01.07.2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» передбачено право осіб, які навчаються у вищих навчальних закладах, на канікулярну відпустку тривалістю не менш як вісім календарних тижнів на навчальний рік. Проте під час такої відпустки освітній процес не припиняється. Відповідно до ст. 47 Закону України від 01.07.2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» освітній процес - це інтелектуальна, творча діяльність у сфері вищої освіти і науки, що провадиться у вищому навчальному закладі (науковій установі) через систему науково-методичних і педагогічних заходів та спрямована на передачу, засвоєння, примноження і використання знань, умінь та інших компетентностей у осіб, які навчаються, а також на формування гармонійно розвиненої особистості. Відповідно до ст. 50 Закону України від 01.07.2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» освітній процес у вищих навчальних закладах здійснюється не лише у формі навчальних занять, але й у інших формах, зокрема, у формі самостійної роботи, контрольних заходів. Частиною 2 ст. 199 СК України передбачена єдина підстава для припинення утримання - це припинення навчання. Надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, канікулярної відпустки не припиняє навчання, а тому висновок відповідача про те, що позивач не має права на утримання під час канікулярної відпустки є таким, що не відповідає вимогам статті 199 СК України. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на оплату проживання у гуртожитку, то суд схвалює висновок про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп..

Outcome: partial