Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог, зазначила, що у січні 2019 року відбулася зміна менеджменту підприємства. Наказом № ЗАлК-19-П021/02а від 04.03.2019 року вона була звільнена 04.03.2019 р. з посади провідного юрисконсульта підрозділу підпорядкування генерального директора на підставі п.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Також, наказом № ЗАлК-19-П020/02а від 04.03.2019 року вона була звільнена 04.03.2019 р. з посади провідного юрисконсульта-адвоката юридичного відділу підрозділу підпорядкування генерального директора на підставі п.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. У відповідності до ст. 47, 116 КЗпП України у день звільнення 04.03.2019 року з позивачем розрахунку проведено не було. Станом на день звільнення - 04.03.2019 року за підприємством рахувалася заборгованість з заробітної плати з грудня 2018 року, а саме - 36 985,84 грн., з яких 6894,18 грн. - за грудень 2018 року, 15570,74 грн. - за січень 2019 року, 12912,72 грн. - за лютий 2019 року та 1265,13 грн. - за березень 2019 року. Також, враховуючи той факт, що позивач звільнилася на підставі п.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору при звільненні до виплати також належала сума вихідної допомоги у розмірі 42 668,04 грн. та сума компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 9 375,97 грн. Зазначену заборгованість підприємством було виплачено 04.10.2019 року, факт чого також встановлено рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2019 року по справі №332/1269/19. З урахуванням того, що станом на день звільнення у підприємства перед позивачем рахувалася заборгованість з виплати заробітної плати, починаючи з грудня 2018 року, станом на день звільнення до виплати також підлягала сума компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 181,26 грн. Проте вказана сума ані нарахована ані виплачена ні у день звільнення ні 04.10.2019 року (при виплаті заборгованості з заробітної плати) не була. Відповідачем позивачу було виплачено заборгованість з заробітної плати лише 04.10.2019 року, проте підприємством не було нараховано компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку із порушенням строків її виплати, що входить в структуру самої заробітної плати згідно чинного законодавства України. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2020 року по справі №335/148/20 стягнуто з АТ «ЗАлК» на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари й тарифи на послуги з грудня 2018 року по день фактичного розрахунку заборгованості з заробітної плати -04.10.2019 року у розмірі 866,09 грн. В той же час, враховуючи той факт, що згідно з чинним законодавством України компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари й тарифи на послуги входить в структуру самої заробітної плати, то відтак повного розрахунку Акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» 04.10.2019 року з позивачем проведено не було, а саме не виплачено частину заробітної плати у розмірі 886,09 грн. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2019 року по справі №332/1269/19 було стягнуто з АТ «ЗАлК» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по 04.10.2019 року, проте, враховуючи винесення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя рішення від 12.03.2020 року по справі №335/148/20 про стягнення з АТ «ЗАлК» на її користь 886,09 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою (що є частиною самої заробітної плати оскільки входить в її структуру), яка була виплачена лише 19.01.2021 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, враховуючи той факт, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2019 року по справі №332/1269/19 було встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] на момент звільнення становила 861,85 грн., то, враховуючи те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.10.2019 р. по 06.05.2020 р. було стягнуто згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, а виплата вказаної частини заробітної плати відбулась лише 19.01.2021р., то з урахуванням кількості робочих днів за період з 07.05.2020 року по 19.01.2021 року (176 робочих днів) сума середнього заробітку з урахуванням податків, зборів та загальнообов`язкових платежів дорівнює 151 685,60 грн. (861,85 *176 = 151 685,60 грн.), а з вирахуванням податків, зборів та загальнообов`язкових платежів - 122 106,91 грн. (151 685,60 - 19,5% = 122 106,91 грн.). На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» в тому числі з його відокремленого структурного підрозділу - Придніпровське виробниче управління Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на її користь середній заробіток з вирахуванням податків, зборів та загальнообов`язкових платежів за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.05.2020 р. по 19.01.2021 р. у розмірі 122 106,91 грн., а також судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2021 року, відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, сторонам встановлений строк для надання відзиву. 18.02.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що на дату звільнення [PERSON] 04.03.2019 року, загальна сума заборгованості за вирахуванням податків становила на дату звільнення [PERSON] 04.03.2019 року, загальна сума заборгованості за вирахуванням податків становила: заробітна плата за грудень 2018 р. - 6 894,18 грн., заробітна плата за січень 2019 р. - 15 570,74 грн., заробітна плата за лютий 2019 р. - 12 912,72 грн., заробітна плата за березень 2019р. - 1 265,13 грн. Разом заборгованість з заробітної плати за вирахуванням податків станом на 04.03.2019 року становила 36 642,77 грн. Сума компенсації невикористаної відпустки станом на дату звільнення за вирахуванням податків становила 9 375,97 грн. Сума вихідної допомоги при звільненні за вирахуванням податків становила 42 668,04 грн. Таким чином, станом на день звільнення [PERSON] до виплати вказаному працівнику належала сума у розмірі 88 686,78 грн. Повна виплата вказаної суми у розмірі 88 686,78 грн. відбулась 04.10.2019 року. Компенсація за затримку виплати заробітної плати (з грудня 2018 року по 04.10.2019 року) при проведенні розрахунку не нараховувалась та не виплачувалась. Середньоденна заробітна плата [PERSON] на момент звільнення становила 861,85 грн. Компенсація за затримку виплати заробітної плати (з грудня 2018 року по 04.09.2019 року) у розмірі 886,09 грн. [PERSON] була виплачена АТ «ЗАлК» 19.01.2021 року згідно рішення Орджонікідзевського районного суду від 12.03.2020 року по справі №335/148/20. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, відповідач вирішення даної справи залишає на розсуд суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні судом. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що наказом № ЗАлК-19-П021/02а від 04.03.2019 року позивач була звільнена 04.03.2019 р. з посади провідного юрисконсульта підрозділу підпорядкування генерального директора на підставі п.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Також, наказом № ЗАлК-19-П020/02а від 04.03.2019 року позивача була звільнена 04.03.2019 р. з посади провідного юрисконсульта-адвоката юридичного відділу підрозділу підпорядкування генерального директора на підставі п.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 115 КЗпП України і ст. 24 Закону „Про оплату праці" роботодавець зобов"язаний виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором (або нормативним актом роботодавця, погодженим із профспілкою), не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до положень ст.ст. 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Станом на день звільнення позивача 04.03.2019 року за підприємством рахувалася заборгованість з заробітної плати з грудня 2018 року, а саме - 36 985,84 грн., з яких 6894,18 грн. - за грудень 2018 року, 15570,74 грн. - за січень 2019 року, 12912,72 грн. - за лютий 2019 року та 1265,13 грн. - за березень 2019 року. Також, враховуючи той факт, що позивач звільнилася на підставі п.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору при звільненні до виплати їй належала сума вихідної допомоги у розмірі 42 668,04 грн. та сума компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 9 375,97 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зазначену заборгованість підприємством було виплачено 04.10.2019 року, що визнано відповідачем, а також встановлено рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2019 року по справі №332/1269/19 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заробітної плати, належних сум у зв`язку зі звільненням, середнього заробітку за невиплачену в строк заробітну плату та компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку із порушенням строків її виплати. Отже, з урахуванням того, що станом на день звільнення у підприємства рахувалася заборгованість з виплати заробітної плати починаючи з грудня 2018 року, станом на день звільнення до виплати також підлягала сума компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 181,26 грн., що підтверджується розрахунком. Проте вказана сума ані нарахована ані виплачена у день звільнення ні 04.10.2019 року не була. Акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» позивач було виплачено заборгованість з заробітної плати лише 04.10.2019 року, проте підприємством не було нараховано компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку із порушенням строків її виплати, що входить в структуру самої заробітної плати згідно чинного законодавства України. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв"язку із порушенням строків її виплати згідно ст. 34 Закону України „Про оплату праці" провадиться працівникам відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Компенсації підлягають грошові доходи населення разом із сумою індексації, що отримані у гривнях на території України та не мають разового характеру. Перелік таких доходів наведено в п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. Таким чином, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2020 року по справі №335/148/20 стягнуто з АТ «ЗАлК» на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари й тарифи на послуги з грудня 2018 року по день фактичного розрахунку заборгованості з заробітної плати (04.10.2019 року) у розмірі 866,09 грн. В той же час, враховуючи той факт, що компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари й тарифи на послуги входить в структуру самої заробітної плати, то відтак повного розрахунку Акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» 04.10.2019 року з позивачем проведено не було, а саме не виплачено частину заробітної плати у розмірі 886,09 грн. Рішенням Орджонікідзевського суду м. Запоріжжя від 28.05.2020 року по справі №335/3802/20 стягнуто з АТ «ЗАлК» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 101 987 грн. 02 коп. (з урахуванням податків та зборів), а також судовий збір у розмірі 1 019 грн. 87 коп. Рішенням, суд враховував той факт, що відповідачем не було виплачено суму компенсації за затримку виплати заробітної плати при проведенні розрахунку, а оскільки компенсація входить в складову заробітної плати позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з огляду на норму ст. 117 КЗпП України. Вказана сума заробітної плати у розмірі 886,09 грн. відповідачем була виплачена лише 19.01.2021 року. Крім того, рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2019 року по справі №332/1269/19 було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по 04.10.2019 року, проте, враховуючи винесення Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя рішення від 12.03.2020 року по справі №335/148/20 про стягнення з АТ «ЗАлК» на її користь 886,09 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою (що є частиною самої заробітної плати оскільки входить в її структуру), яка була виплачена лише 19.01.2021 року. За змістом ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. Також, згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. При цьому середній заробіток розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Таким чином, враховуючи той факт, що рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2019 року по справі №332/1269/19 було встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] на момент звільнення становила 861,85 грн., що також зазначено відповідачем у відзиві, то, враховуючи те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.10.2019 р. по 06.05.2020 р. було стягнуто згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, а виплата вказаної частини заробітної плати відбулась лише 19.01.2021р., то з урахуванням кількості робочих днів за період з 07.05.2020 року по 19.01.2021 року (176 робочих днів) - сума середнього заробітку з урахуванням податків, зборів та загальнообов`язкових платежів становить 151 685,60 грн. (861,85 *176 = 151 685,60 грн.), а з вирахуванням податків, зборів та загальнообов`язкових платежів - становить 122 106,91 грн. (151 685,60 - 19,5% = 122 106,91 грн.). Суд вважає, що розрахунок позивача суми середнього заробітку, зроблений вірно і сумніву не викликає, а тому є обґрунтованими вимоги [PERSON] про виплату на її користь середнього заробітку за період з 07.05.2020 року по 19.01.2021 року. Спору щодо розміру вказаної суми між сторонами немає, відповідач згідно з поданим відзивом просить ухвалити рішення у справі на розсуд суду. Тому судом не застосовуються положення ч. 2 ст. 117 КЗпП України. Вимоги позивача про стягнення заявленої суми з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий комбінат», в тому числі з рахунків його відокремленого структурного підрозділу - Придніпровського виробничого управління ПАТ «ЗАлК», задоволенню не підлягають, оскільки позивач перебувала в трудових відносинах безпосередньо з Акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1221,07 грн.

Outcome: partial