Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

15 травня 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначило, що 25 лютого 2013 року сторони уклали договір № б/н, згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 1100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] свої зобов'язання по сплаті кредитних коштів не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого станом на 31 березня 2017 року утворилась заборгованість у сумі 24984,11 грн., що складається із заборгованості за кредитом 871,81 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 18859,40 грн., заборгованості за пенею та комісією 3586,99 грн., штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1165,91 грн. У звязку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором загальною сумою 24984,11 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та незаперечення проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання надав письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що умов договору не порушував, до його засудження до позбавлення волі виконував зобов'язання належним чином, та зазначив, що повідомив позивача про припинення договору у зв'язку з перебуванням в місцях позбавлення волі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 лютого 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 1100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із заяви позичальника (а.с.5), Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.6) та «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.7-30). Пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт надає банку свою згоду на зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Згідно з п.1.1.5.1 «Умов та правил надання банківських послуг», сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх зобов'язань у відповідності до законодавства України та умов договору. Як вбачається з п.1.1.5.25 «Умов та правил надання банківських послуг», за несвоєчасну оплату послуг, передбачених угодою та цими умовами та правилами, клієнт сплачує банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості. На виконання умов договору банк надав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобовязань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та відсотки за користування кредитом. Станом на 31 березня 2017 року утворилась заборгованість у сумі 24984,11 грн., що складається із заборгованості за кредитом 871,81 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 18859,40 грн., заборгованості за пенею та комісією 3586,99 грн., штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1165,91 грн. Відповідач суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Розглянувши заперечення відповідача проти позову, суд вважає, що воно є необґрунтованим, оскільки зобов'язання за кредитним договором на даний момент не виконано, а його розірвання в односторонньому порядку не передбачено умовами договору. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем по кредиту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом - 871,81 грн. та заборгованості за пенею та комісією 3586,99 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що позивач збільшив розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства. Частина 2 ст.1056-1 ЦК України передбачає, що розмір процентів та порядок їх сплати визначаються в кредитному договорі. Відповідно до п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», позивач має право проводити зміну тарифів, при цьому він повинен не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати відповідача, зокрема у виписці по картковому рахунку згідно п.1.1.3.1.9 цих Умов. За приписами вказаного пункту, позивач зобовязаний не рідше одного разу на місяць надавати відповідачу виписки про стан карткового рахунку та проведені за минулий місяць операції. Будь-яких доказів повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки позивачем суду не надано, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за період з 25 лютого 2013 року до 31 серпня 2014 року, в розмірі 435,98 грн. (згідно розрахунку заборгованості позивача), а за період з 01 вересня 2014 року до 31 березня 2017 року, в розмірі 574,65 грн. за відсотковою ставкою 30 % на рік від суми залишку заборгованості, виходячи з наступного розрахунку: 732,04 грн. (заборгованість за тілом кредиту) х 30 % : 360 днів (період нарахування відсотків згідно п.2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг») х 942 дні. Тому, виходячи з викладеного, загальний розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1010,63 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафу, суд виходить з того, що за ч.2 ст.549 ЦК України, штраф є відповідальністю, яка залежить від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобовязання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобовязання. За змістом цього зобовязання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу повязане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобовязання. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення штрафу є обґрунтованими лише в розмірі фіксованої частини 500,00 грн., яка передбачена «Умовами і правилами надання банківських послуг», а тому підлягають задоволенню лише в цій частині. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам. У відповідності з цією статтею, з відповідача стягується судовий збір у розмірі, пропорційному задоволеним позовним вимогам, а саме 382,29 грн..

Outcome: partial