Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 72971,44 грн.. заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує, що відповідно до укладеного з відповідачем договору № DNH4KP 65110376 від 23.06.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 19500,00 грн. зі сплатою 25,08 % на рік , які нараховуються на суму залишку заборгованості за користування кредитом . Однак, відповідач належним чином не виконав узяті на себе зобовязання, у звязку з чим виникла заборгованість із сплати кредиту в сумі 13208 грн. 93 коп., 23648, 64 грн. відсотків за користування кредитом , 32162 грн. 85 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за кредитом , 500 грн. 00 коп. штрафу ( фіксована частина) та 3451 грн. 02 коп. штрафук ( процентна складова). Крім того, позивач просив стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 729 грн. 71 коп. . Відповідач [PERSON] заявлені до нього позовні вимоги не визнав , подав зустрічну позовну заяву про визнання договору від 23.06.2006 року протиправним. В обґрунтування позову посилається на те, що 24.06.2006 року підписав заяву № DNH4KP 65110376 , в якій вказано, що він нібито отримав оригінал кредитного договору та надав свою згоду на те, що заява разом з Умовами споживчого кредиту складає кредитно - заставний договір. Стверджує, що заява написана всупереч його волі , тому що 24.06.2006 року , коли він перебував у стані сильного алкогольного спяніння , його знайомі Ігнатов та Ханкішиєв привели його до представника КБ «Приватбанк» , де він і підписав цю заяву. Проте ні грошей , ні копії цієї заяви йому не вручили. Вважає, що під час укладення договору мало місце порушення законодавства про захист прав споживачів в частині неналежного його інформування про умови та порядок надання кредиту. З цих міркувань просить суд визнати протиправним кредитний договір № DNH4KP 65110376 від 24. 06. 2006 року . Також [PERSON] подав суду заяву про поновлення строків позовної давності, оскільки вважав, що кредитний договір укладений у 2006 році втратив чинність, а заборгованість банком визнана безнадійною, оскільки з моменту закінчення терміну договору, тобто з 23. 06. 2008 року по 07. 08. 2014 року банк не предявляв до нього своїх вимог про повернення боргу . 24 вересня 2014 року зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання протиправним кредитного договору прийнято до розгляду з первісним позовом. Під час розгляду справи судом, до зупинення провадження у справі , представник ПАТ КБ "Приватбанк" [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задоволити. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав, про що надав письмові заперечення . В своїх запереченнях посилається на те, що відповідно до ст.. 52, ст.. 634 ЦК України кредитні договори , зокрема споживчого кредитування є договорами приєднання, з умовами якого можливо ознайомитися на офіційному сайті Приватбанку. Крім того, [PERSON] було ознайомлено з умовами кредитування. Договір укладений з ним у письмовій формі і відповідає вимогам чинного цивільного законодавства України, а тому підстав для визнання цього договору недійсним немає. Крім того, представник вважає, що [PERSON] під час його звернення до суду із зустрічним позовом про визнання договору недійсним, пропущено строки позовної давності, оскільки мало місце переривання строків позовної давності відповідно до положень ст.. 264 ЦК України, а саме те , що в грудні 2013 та січня 2014 року [PERSON]І, здійснювалась сплата заборгованості за оспорюваним ним кредитним договором . З огляду на викладене просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. В судове засідання , призначене судом після поновлення провадження у справі , представник ПАТ КБ "Прватбанк" не з"явіився , подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника банку , підтримав позовні вимоги в повному обсязі , в задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити . Відповідач [PERSON], не визнаючи позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" , просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього 72971 грн. 44 коп. заборгованості за кредитним договором від 23. 06. 2006 року. [PERSON] подав заяву про застосування до позову ПАТ КБ "Приватбанк" позовної давності відповідно до ч. 3 с т. 267 ЦК України , вказуючи на те , що, оспорюючи законність кредитного договору та те, що йому надавались готівкові кошти , він звертався до правоохоронних органів з завою про вчинення щодо нього шахрайських дій при оформленні споживчого кредиту на суму 19500 грн. В червні 2008 року він припинив вносити кошти в погашення цього кредиту . Оскільки позов ПАТ КБ "Приватбанк" надійшов до суду тільки 07. 08. 2014 року , позивачем пропущено передбачений законом трирічний строк звернення до суду з позовом , тому просить відмовити у задоволенні позову з цих підстав . В підтримання зустрічного позову про визнання протиправним кредитного договору № DNH4KP 65110376 від 23.06.2006 року [PERSON] посилається на те , що вказаний договір було ним підписано внаслідок введення його в оману та не відповідало його волі , оскільки грошові кошти по вказаному кредиту йому не передавались , а були перераховані на рахунок ПП [PERSON] Крмі того, договір по спірному кредиту було підписано ним під час перебування в стані алкогольного сп"яніння . З огляду на вказане [PERSON] просить визнати протиправним вказаний договір . Подав заяву про поновлення строку позовної давності для подачі позову до суду , який було пропущено через те , що він вважав, що термін дії договору , який було укладено 23. 06. 2006 року , збіг 23. 06. 2008 року і заборгованість по цьому договору визнана безнадійною. Вислухавши пояснення [PERSON] В,І., дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено , що 23. 06. 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» , правонаступником якого є ПАТ КБ « Приватбанк», та [PERSON] було укладено договір № DNH4KP 65110376 , відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 19500.00 грн. зі сплатою 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір, що підтверджено підписом [PERSON] в заяві. Укладення договору у такій спосіб не суперечить вимогам ст.. ст.. 638 , 639, 640 та 1055 ЦК України. Посилання [PERSON] на те , що вказані кредитні кошти не були ним отримані та перераховані на рахунок приватного підприємця [PERSON] не знайшли підтвердження в ході судового розгляду . Постановою від 17. 08. 2008 року в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] про вчинення відносно нього шахрайських дій при оформленні споживчого кредиту на суму 19500 грн. старшим оперуповноваженим сектору ДСБЕЗ Сарненського РА УМВІС України в Рівненській області [PERSON] відмовлено в зв"язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак складу злочину , передбаченого ст. ст. 190, 222 КК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться . Ст.ст. 611-612 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов»язання та прострочення боржника . Зокрема , боржник, який прострочив виконання зобов»язання , відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Судом встановлено , що станом на 16. 07. 2014 року , як на це вказує позивач , [PERSON]і. заборгував ПАТ КБ «ПриватБанк» 72971 грн. 44 коп. , що складаються з заборгованості по кредиту в сумі 13208 грн. 93 коп., 23648, 64 грн. відсотків за користування кредитом , 32162 грн. 85 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за кредитом , 500 грн. 00 коп. штрафу ( фіксована частина) та 3451 грн. 02 коп. штрафу ( процентна складова). Згідно п.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час , протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов»язки відповідно до договору . Якщо у зобов»язанні встановлений строк ( термін ) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України. Судом вставлено , що [PERSON] строковий кредит у сумі 19500грн. , було надано строком на 24 місяці і строк дії вказаного договору закінчився 23. 06. 2008 року , що вбачається із цього Договору. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконане. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності загальну і спеціальну .Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України. Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення . Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP 65110376 від 23. 06. 2006 року останній платіж [PERSON] було проведено 26. 06. 2008 року. Відповідно до цієї ж довідки наступні платежі здійснені 25.12.2013 року та 27. 01. 2014 року , 26. 02. 2014 року та 27. 02. 2014 року , тобто через п"ять років після закінчення строку дії кредитного договору та останнього проведеного боржником платежу. [PERSON] заперечив факт сплати позивачеві у вказані терміни заборгованості за кредитним договором , про цей факт дізнався лише під час розгляду справи судом , коли було встановлено , що кошти в сумі 1048 грн. 83 коп., 3140 грн. 04 коп., 11 грн. 21 коп., та 4 грн. 43 коп. були зараховані як платіж по кредиту шляхом автоматичного погашення ПАТ КБ "Приватбанк" простроченої заборгованості з пенсійної картки [PERSON] , без його на те згоди. Вказане вбачається з меморіальних ордерів від 25.12.2013 року , від 27. 01. 2014 року та від 26 та 27 лютого 2014 року. 21 жовтня 2014 року [PERSON] повідомив Сарненському РВ УМВС України про вчинення кримінального правопорушення , а саме про списання належних йому грошових коштів з його крткового рахунку , на який перераховується його пенсія , без його дозволу , просив внести ці відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Наслідком перевірки вказаного повідомлення , зі слів [PERSON], стала відмова в порушенні кримінального провадження. Разом з тим , суд вважає дії позивача в частині автоматичного списання грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] в рахунок погашення боргу за кредитним договором без згоди відповідача через п"ять років після останнього платежу боржника , такими, що свідчать про штучне затягування банком строків існування боргу , відтак, спрямованих на збільшення нарахованої заборгованості за договором в т ому числі відсотків , штрафів та пені . Автоматичне списання з карткового рахунку в даному випадку не перериває строоку позовної давності , передбаченої законом . Строк дії договору № DNH4KP 65110376 від 23. 06. 2006 року , закінчився 23. 06. 2008 року , однак до суду ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся лише 07. 08. 2014 року , тобто з пропуском встановленого строку позовної давності . Згідно ч . 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення рішення . 15. 01. 2016 року [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України . Беручи до уваги наведене , суд приходить до висновку , що в задоволенні позову ПАТ КБ " Приватбанк" слід відмовити з підстав спливу позовної давності. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] про визнання протиправним кредитного договору № DNH4KP 65110376 від 23. 06. 2006 року , суд виходить з того , що доказів навмисного введення позивача в оману щодо обставин , які мають істотне значення під час підписання кредитного договору , та підписання договору [PERSON]і. всупереч його волі , останнім не надано, а тому його позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі наведеного , ст. ст. 526, 527, 530, 1054 , 257, 258, 267, 230, 215 ЦК України ,

Outcome: dismissed