Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Представник ТОВ "Інвест-Фінанс" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 7 700,00 грн. заборгованості за договором позики №ІF00000093 від 03.08.2016 року та 1 600,00 грн. витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що [PERSON] уклавши з ТОВ "Інвест-Фінанс" договір позики отримала кредитні кошти у розмірі 2 500,00 грн. строком до 02.09.2016 року включно зі сплатою відсотків на рівні 1% в день від суми позики. На підтвердження укладення договору та отримання коштів, відповідачкою надано розписку про отримання коштів в розмірі 2 500,00 грн. У зв"язку з порушенням договірних зобов`язань, за відповідачкою наявна заборгованість на загальну суму 7 700 грн. 00 коп., яку банк просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з"явилась, в прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.3). Відповідачка в судове засідання не з"явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.22-24, 31). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого товариство позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 03.08.2016 року між ТОВ "Інвест-Фінанс" та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до вказаного договору позики відповідачка отримала у позивача грошові кошти в розмірі 2 500,00 грн. строком до 02.09.2016 року включно із процентною ставкою в розмірі 1% в день від суми позики (п.п.1.2.-1.4.) (а.с. 4, 5). На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів, відповідачкою було надано розписку, відповідно до якої вона отримала кошти в позику у позивача в розмірі 2 500,00 грн. на підставі договору позики №ІF00000093 та зобов"язалася повернути кошти не пізніше 02.09.2016 року (а.с.6). Незважаючи на взяті на себе за договором позики зобов'язання, відповідачка належно їх не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості боржника [PERSON] (а.с. 7). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 4.1. договору позики передбачено, що у разі порушення термінів повернення позики та сплати відсотків за користування позикою, позичальник зобов"язується сплатити позикодавцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 1 000,00 грн. Позивачем станом на 20.01.2017 року проведено розрахунок заборгованості за договором позики №ІF00000093 від 03.08.2016 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитом в розмірі 7 700 грн. 00 коп., в тому числі: основний борг - 2 500 грн. 00 коп.; відсотки за користування позикою - 4 200 грн. 00 коп., штраф - 1 000 грн. 00 коп. (а.с. 7). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором позики відповідачкою не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved