Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

28 листопада 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 125 від 14 грудня 1999 року - житлового будинку [ADDRESS], зареєстрованого на Універсальній Товарній Біржі "Марія". В обстругування позову позивач вказував, що 14 грудня 1999 року між сторонами був укладений вказаний договір купівлі-продажу, який було зареєстровано в у КП "Миколаївському міжміському БТІ" за р. № 2672. Однак через відсутність належно оформленого правовстановлюючого документу на житловий будинок позивач не має можливості ним розпорядитися. Позивач в судове засідання не з"явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у її відсутність, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 грудня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] придбав у відповідача житловий будинок [ADDRESS]. Вказаний договір було укладено на Універсальній Товарній Біржі "Марія" (а.с.8). 27 грудня 1999 року право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за позивачем у КП "Миколаївське міжміське БТІ" за р. №2672, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довідкою (а.с.10). Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу", членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Підтвердженням наміру позивача та відповідача, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірне майно є договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на Універсальній Товарній Біржі "Марія", без наступного нотаріального посвідчення, з реєстрацією його в „Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю», реєстраційний номер № 125 від 14 грудня 1999 року. Згідно ч. 1 ст. 48 ЦК Української РСР (в ред.1963 р. чинній на час укладення спірного договору), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідач на момент укладення спірного договору був власниками спірного житлового будинку на підставі Договору про надання в бестрокове користування земельної ділянки для будування житлового бидинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від одної до п"яти включно № 3-5933 від 17 серпня 1959 року, зареєстрованого в ММБТІ за № 2672 від 22 квітня 1969 року. Згідно ст. 45 ЦК Української РСР (чин. ред. 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі та за ст. 47 ЦК Української РСР (чин. ред. 1963 року) визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, за можливе визнати спірний договір купівлі-продажу дійсним, а відтак задовольняє позовні вимоги [PERSON]

Outcome: approved