Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

У вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08 червня 2006 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1700,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість, яка станом на 01 вересня 2019 року складає 12031,46грн., з яких: 2404,38грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6986,40грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1591,56грн. - заборгованість за нарахованою пенею та несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн., а також штрафи - 500,00грн. (фіксована частина) та 549,12грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення за місцем реєстрації судового виклику рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації проживання та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Згідно з довідкою Тамаринського старостинського округу від 11 жовтня 2019 року №205 (а.с.62), [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації не проживає. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 08 червня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", зміна назви на АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1500,00грн. на платіжну картку, зі сплатою 36% річних з розрахунку 360 днів на рік. Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами, розмір яких становить 7% від заборгованості (а.с.11). Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено випискою по рахунку (а.с.67-75). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт було збільшено до 1700,00грн., якими відповідачка користувалася та вносила кошти на погашення заборгованості (а.с.65). У заяві позичальника пені та штрафу не зазначено. З розрахунку заборгованості (а.с.6-10) слідує, що відповідачка отримувала кредитні кошти до 04.12.2017р. Строк дії кредитної картки - до 01/20 (а.с.66). Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст.1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначається актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначається сторонами в самому договорі. Згідно з заявою позичальника нарахування пені та штрафу не передбачено, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині в цій частині слід відмовити. Відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання по погашенню кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 01 вересня 2019 року має заборгованість перед Банком по простроченому тілу кредиту 2404,38грн. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка наявності боргових зобов"язань за кредитним договором у зазначеній сумі не спростувала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з [PERSON] слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість з простроченого тіла кредиту в розмірі 2404,38грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial