Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулась до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Відділення Фонду) про встановлення факту знаходження на утриманні та стягнення страхових виплат. У подальшому, 13 січня 2014 року, уточнивши позовні вимоги, просила суд встановити факт, що [PERSON], [INFO] перебувала на утриманні свого сина [PERSON], [INFO]. Зобов'язати відповідача призначити та виплати [PERSON] у зв"язку зі смертю [INFO] від нещасного випадку на виробництві сина [PERSON] одноразову допомогу як непрацездатній особі та зобов"язати Відповідача призначити та виплачувати [PERSON] у зв"язку із смертю від нещасного випадку на виробництві [INFO] сина [PERSON], щомісячну страхову виплату як непрацездатній особі, що знаходилась на його утриманні - у розмірі, передбаченому діючим на той час законодавством. Ухвалою від 28 травня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі про встановлення факту знаходження на утриманні, зобов"язання вчинити дії в частині зобов"язання Відповідача призначити та виплати [PERSON] у зв"язку зі смертю [INFO] від нещасного випадку на виробництві сина [PERSON] одноразову допомогу як непрацездатній особі, що знаходилась на його утриманні - у розмірі, передбаченому ст. 34 закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"; та зобов"язання Відповідача призначити та виплачувати [PERSON] у зв"язку із смертю від нещасного випадку на виробництві [INFO] сина [PERSON], щомісячну страхову виплату як непрацездатній особі, що знаходилась на його утриманні - у розмірі, передбаченому діючим на той час законодавством - залишено без розгляду. В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначила, що проживала з сином [PERSON] однією сім'єю, син повністю її утримував, оскільки остання отримувала мінімальну пенсію призначену за віком. Допомога, яку надавав позивачеві син мала постійний характер і була основним джерелом засобів до існування. Крім того, зазначала, що пенсійний фонд визнав її утриманкою та призначив пенсію по втраті годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва. Враховуючи наведене, просить задовольнити її уточнені позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача - Відділення Фонду, просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки право на отримання страхових виплат у заінтересованих осіб настає з дня смерті застрахованої особи, але не раніше дня виникнення права на їх виплату. Крім того, згідно з п.2 ч.2 ст.1265 ЦК України утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним і основним джерелом засобів для існування. На підставі викладеного, просить у позові відмовити. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (до шлюбне прізвище [PERSON]) зареєструвала шлюб з [PERSON] 28 травня 1975 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Позивач [PERSON] є матір'ю померлого сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON] [INFO] року помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17), а згідно висновку Акту №2 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 10.04.2013 року встановлено причинний зв`язок його смерті з нещасним випадком (а.с. 17). Згідно акту б/н від 11 квітня 2013 року виданого ТОВ «Житлокомцентр» Позивач проживала однією зі своїм сином [PERSON] до дня його смерті та була на його утриманні (а.с.16). Спір виник з приводу встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні померлого сина [PERSON] та отримання нею в зв`язку з цим щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги. Відповідно до п 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику з прав про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Такими непрацездатними особами є: діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. З системного аналізу норм цивільного законодавства постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], 1941 року народження, на момент смерті [PERSON] виповнилося 72 роки; дохід сім`ї складався з пенсії Позивача (а.с.12-13), пенсії померлого [PERSON], яка станом на лютий 2012 року складала 949,20 (а.с.67) та заробітної плати померлого [PERSON], яка станом на лютий місяць 2013 року складала 5815,57грн. (а.с.71). Відповідно до матеріалів справи позивач [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря терапевта з діагнозом: ішемічна хвороба серця (а.с.78). Крім того, після смерті сина [PERSON], УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області призначено його матері - [PERSON], 1941 року народження, пенсію по втраті годувальника (а.с. 79-82), яка згідно статті 37 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" призначається лише непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. З наданих до суду документів вбачається, що до дня смерті сина, позивач та померлий [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] у судовому засіданні надав свідчення того, що Позивач з сином [PERSON], проживала разом після того, як син розлучився, [PERSON] постійно хворіли і померлий син їй завжди допомагав, його заробітна плата становила основну частину доходів сім"ї. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], являючись непрацездатною особою у розумінні п. 2 ч. 2 ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", перебувала на утриманні померлого [PERSON], адже пенсія, яку вона отримувала, була значно меншою аніж заробітна плата сина, а в сукупності зі страховими виплатами, які отримував померлий, становила лише незначну частку доходу сім`ї, що підтверджено відповідними довідками про розмір пенсій та страхових виплат (а.с. 12-13, 63-67, 79-82). Виходячи з викладеного, та з урахуванням матеріалів справи, суд приходить до висновку, що дохід померлого був для [PERSON] основним і постійним джерелом існування. Суд відхиляє посилання відповідача у своїх запереченнях проти позову на положення ст. 1265 ЦК України, якими надано визначення поняттю утриманець, оскільки норми цієї статті застосовуються до осіб, які не були членами сім'ї померлого, а позивачем по справі ставиться питання щодо визнання її утриманцем свого померлого сина [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] доведено факт перебування її на утриманні померлого [INFO] року [PERSON], у зв'язку з чим уточнений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.5 ч.1 п.18 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і його відділення. Згідно до ст. 88 ЦПК України якщо сторона, не на користь якої постановлено судове рішення звільнена від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладено,

Outcome: approved