Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 грн. щомісячно, стягувати з нього додаткові кошти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей за минулий час, а саме з 14.06.2013р. по 28.04.2015р. в розмірі 44 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 17 жовтня 2000 року, який був зареєстрований Виконкомом Франківської сільської ради Виноградівського району за актовим записом № 17. Від даного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO]. 14 червня 2013 року Виноградівським районним судом Закарпатської області ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розлучення. Після їхнього розлучення, діти залишилися проживати з позивачкою і перебувають на її повному утриманні. В позовній заяві вказує, що вона не працевлаштована, оскільки молодший син [PERSON] є інвалідом з дитинства та потребує постійного догляду. У їхнього сина, [PERSON] є вроджена вада слуху (глухота IV ступеня), у зв'язку з чим, з 09.07.2013 р. вони систематично відвідують Центр слуху і мови «ОтоФоніка» з ціллю обслуговування та налаштування системи кохлеарного імпланту, таким чином, їхня дитина - [PERSON] потребує подальшого систематичного лікування, а також залучення додатково педагогів та психологів для належного розвитку та навчання. На даний час вона не працює, грошей на життя бракує, знаходиться в скрутному фінансовому становищі, тому немає можливості самотужки забезпечити синам достатній життєвий рівень. На даний момент, вона отримує лише 2050 гривень соціальної допомоги на двох дітей як малозабезпечена сім'я, 1100 грн. пенсії по інвалідності та 200 гривень допомоги на дітей, однак враховуючи теперішню економічну ситуацію зазначеної суми грошей не вистачає для того, щоб забезпечити належне лікування, розвиток та виховання синів. Зазначає позивачка в позові, що відповідач не брав і не бере участі у вихованні дітей, ніяким чином не забезпечує утримання своїх дітей, абсолютно не піклується про них та не цікавиться їхнім вихованням, відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання синів, брати участь у їх вихованні, і тим більше у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами. Тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій сумі в розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину. Щодо додаткових витрат на дитину - [PERSON], то із долучених до матеріалів позову психолого - педадогічної характеристики та довідки виданої Центром слуху і мови вбачається, що їхній син потребує додаткових витрат, які пов'язані з його хворобою, а саме систематичних витрат на лікування, відвідування медичних закладів для обслуговування та налаштування системи кохлеарного імпланту, закупівлю дорогих медикаментів. Вважає, що мінімальний розмір додаткових щомісячних платежів на сина [PERSON] повинен складати 500 гривень, виходячи із того, що починаючи із червня 2014 року в неї частково збереглись квитанції за оплату медикаментів та купівлю медичного обладнання в розмірі 9050 грн. 33 коп. Оскільки відповідач працює неофіційно, тому отримує нерегулярний і мінливий дохід, тому вважає, що розмір додаткових витрат на сина, потрібно визначити у твердій грошовій сумі. Щодо стягнення аліментів за минулий період в розмірі 44 000 грн., то зазначає, що з липня 2013 року вживала заходи щодо одержання матеріального утримання з відповідача на дітей. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про матеріальну допомогу дітям по телефону, просила зустрічі, щоб узгодити дане питання, проте відповідач ухилявся надати матеріальну допомогу на утримання синів. Враховуючи вищевикладене, просить позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, оголошенням в газеті «Львівська пошта» № 59 від 04.06.2015р., а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач та її представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2000 року. Від спільного життя сторін у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають та перебувають на утримані позивачки. 14 червня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано і на даний час сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. ст. 7, 180 СК України жінка та чоловік мають рівні права та обов"язки у сімейних відносинах, а також батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов"язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов"язання батьків, при цьому цей обов"язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає окремо від дітей, коштів на їх утримання не надає. Крім цього, як зазначено в позовній заяві, останній не має постійного стабільного заробітку. А тому, суд вважає, що позивачем у відповідності до вимог ст. 184 СК України правомірно заявлено позов про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дитини. При призначені аліментів, суд, враховує норми статі 182 СК України, яка передбачає, що суд визначаючи розмір аліментів враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є здоровий працездатний чоловік, несе рівний із позивачем обов'язок забезпечити належне утримання дітей, а тому суд приходить до переконання про те, що саме розмір аліментів в сумі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, з врахуванням також наданої допомоги матір'ю дітей, здатний забезпечити дітям, належні умови для існування, а тому в цій частині позов підлягає до часткового задоволення. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача додаткових коштів, то такі вимоги підлягають до задоволення частково, і підстави для ухвалення такого рішення є наступними. За правилами ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Дане положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними факторами, до яких можна віднести тяжку хворобу дитини, так і позитивними, до яких можна віднести схильність дитини до спорту, творчості, мистецтва тощо. Такі особливі обставини будуть індивідуальними в кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини, витрати на навчання дитини у платному навчальному спортивному закладі, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини хвороба, каліцтво, і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо, а обов'язок щодо доказування таких особливих обставин, що спричинили додаткові витрати законом покладено на позивача. Враховуючи надані суду докази, матеріальний стан позивача, вид захворювання та стан здоров»я дитини [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства, а також витрати, які позивач несе постійно на придбання медичних препаратів та засобів для підтримання життєдіяльності дитини, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача в користь позивача додаткові кошти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн. щомісячно, з часу подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Що стосується вимоги про стягнення аліментів за минулий час, позиція суду буде наступною. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позов. Частиною 2 ст. 191 СК України регламентовано, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Зі змісту цієї норми закону слід зробити висновок, що стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності в сукупності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в своїх поясненнях зазначила, що з липня 2013 року вживала заходи щодо одержання матеріального утримання з відповідача на дітей. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про матеріальну допомогу дітям по телефону, просила зустрічі, щоб узгодити дане питання, проте відповідач ухилявся надати матеріальну допомогу на утримання синів. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий період з 14 червня 2013 року по 28 квітня 2015 року є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не представлено жодного доказу щодо вживання позивачкою заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Підсумовуючи вище наведене, суд позовні вимоги задовольняє частково стягуючи з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, які підлягають індексації починаючи з 29.04.2015р. (дати пред'явлення позову) до досягнення дітьми повноліття та стягнення додаткових коштів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 29.04.2015 року до досягнення дитини повноліття. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє. Також суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial