Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 5 жовтня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір безвідсоткової позики, за умовами якого позивач передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 26879, 94 доларів США, які останній зобов"язався повернути до 5 січня 2017 року. Посилаючись на те, що [PERSON] станом на день звернення до суду дане зобов"язання не виконав, позивач просить суд стягнути з останнього 31885,50 доларів США, з яких: 26879,94 доларів США сума позики, 3% річних за весь час прострочення сплати суми боргу в розмірі 2317,57 доларів США та 2687,99 доларів США штраф в розмірі 10 % від суми боргу. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що 5 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] передав, а [PERSON] зобов"язався повернути грошові кошти в сумі 26879, 94 доларів США у строк до 5 січня 2017 року. Пунктом 3.2 вищевказаного договору позики визначено, що у разі неповернення позики у встановлений договором строк, позичальник зобов"язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми позики. Розпискою від 20 жовтня 2016 року [PERSON] підтвердив, що він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 26879, 94 доларів США. Станом на день звернення [PERSON] до суду вказане зобов"язання [PERSON] не виконане. Згідно статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті. Відповідно до цієї постанови як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Таким чином цей висновок стосується можливості виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, та нарахування 3 % річних, визначених статтею 625 ЦК України, які входить до складу грошового зобов`язання та мають компенсаційний характер, в іноземній валюті. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 26879,94 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 6 січня 2017 року до дня ухвалення судового рішення, що становить 1160 дні, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Тобто 26879,94 доларів США х 1160 дні х 3 : 100 : 365 = 2562,8 доларів США. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, 3 % річних, які підлягають стягненню з відповідача становлять 2317,57 доларів США. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 2687,99 доларів США. штрафу, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України). Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц зазначено, що пеня (штраф) є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, а тому нарахування та стягнення неустойки (пені, штрафу) має бути здійснене в національній валюті України. За змістом статті 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на 10 березня 2020 року (день ухвалення судового рішення) 1 дол США - 24,9215 грн, а тому сума штрафу складатиме 66988,74 грн (2687,99 доларів США х 24,9215). Відповідачем доводи позивача щодо невиконання ним договірних зобов`язань не спростовані, а тому майнові права [PERSON] підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми позики, 3% процентів річних від простроченої суми, а також штрафу. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved