Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Богородчанської селищної ради, у якому поставив питання про визнання за ним права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1500 га, що розміщена в урочищі "Лан" (с. Скобичівка), Богородчанського району Івано-Франківської області. Заявлені вимоги мотивує тим, що 10 квітня 2017 року у с. Старі Богородчани помер його батько [PERSON]. За життя батько не розпорядився належним йому майном. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить крім іншого і земельна ділянка площею 0,1500 га, що в урочищі "Лан" (Скобичівка) с. Старі Богородчани. Реалізовуючи своє право на спадщину у визначений законом термін він звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після сметі батька немає. Постановою від 18 жовтня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому відмовлено в звязку з тим, що за життя спадкодавець свої права на земельну ділянку не зареєстрував.\~ Оскільки в інший спосіб, окрім звернення до суду, не може підтвердити своє право власності на успадковану земельну ділянку, то просить суд ухвалити відповідне рішення. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник відповідача - Старобогородчанської сільської ради об"єднаної територіальної громади - в судове засідання не з"явився. До суду подав заяву у якій клопотав про проведення розгляду справи у відсутності представника сільської ради. Заявлений позов визнав повністю. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову може бути прийнято судом, а позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] Згідно інформації виконкому Старобогородчанської сільської ради об"єднаної територіальної громади [PERSON] до дня смерті користувався земельною ділянкою площею 0,15 га в урочищі "Лан" с. Скобичівка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.\~За життя [PERSON] на підставі рішення Старобогородчанської сільської ради від 26.12.1997 року про передачу у приватну власність оформив технічну документацію на приватизацію земельної ділянки, ділянка була винесена в натурі на місцевості. Технічна документація була подана до Державного земельного кадастру, однак кадастровий номер 2620488602:01:002:0264 присвоєно земельній ділянці уже після смерті [PERSON], а відтак право власності не було зареєстровано у реєстрі речових прав на нерухоме майно. Через це після смерті батька позивач не може оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26\~грудня 1992\~року №\~15-92«Про приватизацію земельних ділянок». Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Така позиція суду грунтується на правових позиціях Верховного Суду України, що висловлені у постанові №6-31цс12. Попри те, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності, це право визнано згаданим рішенням сілської ради і не оспорюється відповідачем. Відповідно до п.»г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За відсутності державного акту на імя спадкодавця, зареєструвати своє право власності на успадковану ділянку позивач у порядку оформлення спадщини нотаріусом не може. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. Позивач [PERSON] правомірно, в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] має право набути у власність земельну ділянку площею 0,15 га в урочищі "Лан", що у межах с. Скобичівка Богородчанського району Івано-Франківської області. У зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на земельну ділянку його право власності слід визнати в судовому порядку.

Outcome: approved