Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на п.17 ч.3 ст.42 КПК України, в якій зазначає, що слідчий орган Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області в особі [PERSON] незаконно підозрював його у вчиненні кримінальних правопорушень, які були скоєні: в ніч з 06 на 07 серпня 2011 року; на початку листопада 2011 року по [ADDRESS]; в ніч з 14 на 15 листопада 2011 року по [ADDRESS]; в ніч з 26 на 27 листопада 2011 року по [ADDRESS]. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.10.2013 року по вказаним епізодам крадіжок його було виправдано за недоведеністю вини. Протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 5500 грн. Тому звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду. Крім того, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди на підставі п.17 ч.3 ст.42 КПК України, в якій зазначає, що слідчий Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області [PERSON] в період з грудня 2011 року по жовтень 2013 року інкримінував йому кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.2,3 ст.185 КК України, скоєні позивачем. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.10.2013 року по факту крадіжок майна його було виправдано за недоведеністю. Позивач вважає, що своїми протиправними діями відповідачем було завдано [PERSON] моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 30000 грн., яку просить стягнути з відповідача на його користь. Вказані позови об'єднані в одне провадження за ухвалою суду від 02.06.2014р. Крім того, ухвалою суду від 22.07.2014р. залучено до участі у справі співвідповідачем Державу Україна в особі Державної казначейської служби України. Позивач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи через адміністрацію місця ув'язнення (а.с.81,95-97,111,113), та йому пропонувалось неодноразово надати письмові пояснення по суті позову, однак позивач відмовився надавати письмові пояснення по суті позову (а.с.51,58,68), надавав письмові клопотання про його доставку в судове засідання для участі у судовому процесі, про його заперечення на заміну відповідача [PERSON] та Державу Україна в особі Державної казначейської служби України (а.с.60,70). За таких обставин, суд, повідомивши належним чином позивача про час та місце розгляду справи, та запропонувавши йому надати свої письмові пояснення, відповідно до ч.6 ст.76 ЦПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, при тому показав, що він є неналежним відповідачем у справі, так як під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..185 КК України він діяв як процесуальна особа. Крім того, [PERSON] неодноразово оскаржував його дії як слідчого під час досудового провадження, так і під час судового розгляду і виконання вироку, однак маються прийняті рішення про безпідставність скарг [PERSON] Представник відповідача за доручення Державної казначейської служби України Семенюта В.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала, подала письмовий відзив на позов, посилаючись на те, що позивач взагалі не обґрунтував розміру своїх позовних вимог. Представник Прокуратури Тростянецького району Сумської області в судовому засіданні показала, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, так як позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди, не довів розмір позову. В судовому засіданні доказами встановлено, що [PERSON] обвинувачувався у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 і ч.3 ст.185 КК України за епізодами: - в ніч з 25 на 26.09.2011 р. крадіжки у господарстві [PERSON] в [ADDRESS]; - 22.10.2011р. близько 21-00 години в [ADDRESS] крадіжки мопеда "DEFIANT FARM", який належить [PERSON]; - 28.11.2011р. у вечірній період часу, крадіжки батарей та драбини із нежилого будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], який належить [PERSON]; - 29.11.2011р. близько 16-00 год. крадіжки біля дитячого садка "Ромашка" в м. Тростянець велосипеду "Україна", що належить [PERSON]; - 29.11.2011 року близько 23-30 години крадіжки із домогосподарства за адресою [ADDRESS], яке належить [PERSON] із приміщення погреба консервації із приміщення кухні продуктів харчування та інших речей і грошових коштів, із сараю - електродвигуна та інших речей; - на початку листопада 2011р. крадіжки листів металевої огорожі ТДВ Тростянецького райагрохіму, розташованого в м. Тростянець по вул. Леніна, 117; - на початку листопада 2011 р. в нічний період часу крадіжки із дачного будинку, належного [PERSON], розташованого в [ADDRESS] плити чавунної з в'юшками та інших речей; - в ніч з 14 на 15.11.2011р. крадіжки із господарства [PERSON], розташованого в [ADDRESS], птиці. Вироком від 30.10.2013р. Охтирського міськрайонного суду Сумської області, який залишений без змін за Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 28.01.2014р. (а.с.3-9) [PERSON] виправданий за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень по факту крадіжок майна ТДВ "Тростянецький райагрохім", [PERSON], та [PERSON], передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України. У вчиненні інших злочинів, [PERSON] визнаний винним та засуджений до міри покарання у виді позбавлення волі, зі строком покарання, що визначений судом на підставі ст.ст.70 та 71 КК України на три роки два місяці. Разом із тим, посилання позивача на незаконне обвинувачення його у скоєнні злочинів, як ним зазначено у позові :"в ніч з 6 на 7 серпня 2011 р.; в ніч з 26 та 27 листопада по [ADDRESS]" - не відображене ні в обвинувальному акті від 20.05.2013 р. (матеріали крим.провадження 1-кп/583/127/13), ні у судових рішеннях, що зазначені вище, постановлених у вказаному кримінальному провадженні. Згідно з ч.1,2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено Законом України "Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", відповідно до положень якого така шкода відшкодовується у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 2) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину, відмови в порушенні кримінальної справи з підстав, зазначених у п.2 ч.1 ст.2 цього закону; закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, при цьому суд зобов'язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ст.13 цього Закону). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Отже, суд вважає, що відповідач [PERSON] не є тією особою, яка повинна відповідати за цим позовом, оскільки відповідно до положень ст.1176 ЦК України саме держава відшкодовує шкоду незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Також мається не скасована постанова про закриття кримінального провадження від 12.08.2014 р. , винесена слідчим СВ прокуратури Сумської області за фактом притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності як завідомо не винної особи, зокрема, у вказаному провадженні перевірялась правомірність дій слідчого [PERSON] (а.с.115-117). Крім того, судом встановлено, що за вироком суду, на який посилається позивач, як на доказ обґрунтованості його позову, він виправданий лише за трьома епізодами, однак засуджений як винна особа за скоєння інших доведених у суді кримінальних правопорушень по п'яти епізодах. У даному випадку вирок суду не є повністю виправдувальним, та засуджений відбуває покарання за цим же вироком у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства. У судовому засіданні не видалось можливим встановити - яким чином обвинувачення позивача у деяких недоведених у суді епізодах потягло за собою спричинення моральної шкоди [PERSON] Позивач не надав належних доказів, та не навів обґрунтування ні у своїх позовних заявах, ні у поданих письмових клопотаннях, які б вказували на заподіяння йому під час досудового розслідування моральних страждань, чи інших негативних наслідків морального характеру, не обґрунтував розмір моральної шкоди (не навів розрахунок шкоди, тощо). Таким чином, суд вважає, що є недоведеною і відповідальність держави за вказаними позовними вимогами [PERSON] Отже, у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі. Судовий збір не справляється, відповідно до п.13 ч.2 ст.3 ЗУ "Про судовий збір". На підставі викладеного та

Outcome: dismissed