Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

25.12.2013 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові позивач посилалася на те, [INFO] померла її свекра [PERSON], їй було відомо, що спадкодавцю належав земельний пай, який вона мала намір заповідати своїй доньці [PERSON], тому після її смерті її онуки не зверталися з заявою про прийняття спадщини, 18.11.2013 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу [PERSON] їй було повідомлено про те, що до 25.10.2013 року їй необхідно прийняти спадщину за заповітом після померлої, для неї це було несподіванкою, так як відповідач їй не повідомляла про заповіт, відповідач відмовила їй, прохає визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] протягом двох місяців. 09.01.2014 року до суду звернулася приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з заявою про розгляд справи у її відсутність. 27.01.2014 року до суду звернулася відповідач з запереченнями проти позову, в яких посилалася на те, що необізнаність позивача у тому, що на її користь складено заповіт як поважна причина пропуску звернення з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої на її думку не є поважною причиною, на що вказує і п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику у справах про спадкування", прохає у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що [INFO] померла її свекра [PERSON], їй було відомо, що спадкодавцю належав земельний пай, який вона мала намір заповідати своїй доньці [PERSON], тому після її смерті її онуки не зверталися з заявою про прийняття спадщини, 18.11.2013 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу [PERSON] їй було повідомлено про те, що до 25.10.2013 року їй необхідно прийняти спадщину за заповітом після померлої, для неї це було несподіванкою, так як відповідач їй не повідомляла про заповіт, відповідач відмовила їй, заперечує проти того, що їй був відомий зміст заповіту про те, що вона спадкує частку земельної ділянки нарівні з відповідачем, свідок [PERSON] до неї не приїздив і не розповідав за зміст заповіту, прохає визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] протягом двох місяців. Відповідач позов не визнала, суду пояснивши, що в липні 2013 року вона повідомляла позивачу про зміст заповіту своєї матері, яка заповідала земельну ділянку їй та позивачу в рівних частках, крім того її брат [PERSON] також повідомляв позивачу про зміст заповіту, вона спадщину після матері за заповітом прийняла, подавши заяву до нотаріуса, як спадкоємиця, яка прийняла спадщину, згоди на подання заяви позивачем про прийняття спадщини після своєї матері до нотаріуса не надає, прохає в задоволенні позову відмовити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Свідок [PERSON] суду пояснив, що роки чотири назад у нього зберігалися документи померлої: паспорт, домова книга, гроші, заповіт, зміст заповіту він не читав, документи забрав [PERSON] коли забирав матір до себе. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є рідним братом відповідача, позивач є дружиною його покійного брата, в 2007 році йому було відомо про зміст заповіту, яким мати заповіла свою земельну ділянку в рівних частках сторонам, влітку після смерті свого батька він приїздив до позивача і повідомив їй про зміст заповіту. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: [INFO] народилася позивач, що підтверджується її паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданого 12.11.1999 року Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.8). 30.04.1971 року позивач одружилася з [PERSON], після одруження їй присвоєне прізвище "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Томаківським рай бюро РАЦСу Дніпропетровської області 30.04.1971 року (а.с.5). [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], виданого 02.06.2003 року виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томакіського району Дніпропетровської області (а.с.6). 25.01.2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Дорожнянської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області Чайковською Т.І., яким на випадок своєї смерті земельну ділянку площею 6,2968 га, розташовану ДП 23 п.236 Гуляйпільської міської ради Запорізької області та сертифікат іменних акцій на загальну номінальну суму 6016 грн. вона заповіла сторонам в рівних частках кожному. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи. Після її смерті відкрилася спадщина. 27.08.2013 року року відповідач звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після матері за законом. 27.08.2013 року року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] заведена спадкова справа №177/2013 спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи. 27.08.2013 року року брат відповідача [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини після матері за законом на користь своєї сестри, що підтверджується копією спадкової справи. 27.08.2013 року року сестра відповідача [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини після матері за законом, що підтверджується копією спадкової справи. 13.11.2013 року позивачу приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] направлено повідомлення про те, що на її ім`я складено заповіт від імені [PERSON] та прохала позивача надати їй докази прийняття спадщини. В період з 25.04.2013 року по 25.10.2013 року позивач відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України не подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON]. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач як спадкоємиця за заповітом, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем та пропустила строк для прийняття спадщини, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, за відсутності згоди спадкоємця, який прийняв спадщину, і не дає письмової згоди на подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини, звернулася до суду відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України з позовом про визначення їй додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом в зв`язку з пропуском строку з поважної причини, а саме її необізнаністю щодо її права на спадкування за заповітом після [PERSON]. Суд, вирішуючи даний спір, керується п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до абзацу 6 якого вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, суд, оцінюючи причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом: необізнаність позивача щодо її права на спадкування за заповітом після [PERSON], виходить з того, що позивач не має права на спадкування за законом після [PERSON], а тому підстав для подання заяви про прийняття спадщини за законом після [PERSON] в період з 25.04.2013 року по 25.10.2013 року у позивача були відсутні. Суд доходить висновку, що позивачу не було відомо про зміст заповіту [PERSON], а саме про її право на спадкування 1/2 частки земельної ділянки. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що вона в липні 2013 року повідомляла позивачу про зміст заповіту своєї матері, яка заповідала земельну ділянку їй та позивачу в рівних частках, крім того її брат [PERSON] також повідомляв позивачу про зміст заповіту, так як остання є особою зацікавленою у вирішенні спору на її користь. Суд не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON] про те, що в 2007 році йому було відомо про зміст заповіту, яким мати заповіла свою земельну ділянку в рівних частках сторонам, влітку після смерті свого батька він приїздив до позивача і повідомив їй про зміст заповіту, так як свідчення останнього не підтверджені об`єктивними доказами, а останній свідчить на користь відповідача, яка є його сестрою з метою вирішення спору на її користь, на його зацікавленість також вказує та обставина, що він відмовився від прийняття спадщини після своєї матері на користь відповідача-своєї сестри, про що свідчить його заява нотаріусу. Суд не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON], так як останньому не був відомий зміст заповіту і останній не повідомив суду, про який саме заповіт іде мова, так як з пояснень сторін слідує, що заповітів за життя [PERSON] було складено не менше двох. Суд, оцінюючи п.2 абзац 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику у справах про спадкування", який вказує що судом не може бути визнана поважною така причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як незнання про існування заповіту, вважає що остання повинна бути конкретизована з огляду на конкретні обставини справи, так як позивач у справі була поставлена нотаріусом до відома про її право на спадкування після померлої за межами строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом, а тому з об`єктивної від волі позивача незалежної причини остання не подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом. А тому суд вважає, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом з поважної причини і тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України визначає позивачу додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом тривалістю два місяці, який вважає достатнім для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений належними доказами.

Outcome: approved