Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про повернення завдатку в сумі 42 528 грн. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно розписки від 20.06.2015 року передала [PERSON] 1000 доларів США завдатку при купівлі-продажу житлового будинку по вул.Миру,69-1 в м.Сарни Рівненської області, однак в подальшому через декілька тижнів їй стало відомо, що власником житла є не відповідач, а її син [PERSON], якому частина будинку належала відповідно до договору дарування від 21.08.2008 року, а інша частина була йому подарована договором від 29.06.2015 року іншими малолітніми дітьми сім"ї [PERSON], при цьому відповідач при укладенні договору купівлі-продажу будинку не надала доказів наявності дозволу органу опіки і піклування на вчинення правочинів від імені дітей батьками, в зв"язку з чим у неї виникли сумніви щодо правовстановлюючих документів на нерухоме майно і вона, позивач, відмовилась від укладення договору купівлі-продажу житлового будинку по вул.Миру,69-1 в м.Сарни Рівненської області, так як [PERSON] не виконала зобов"язання належним чином, наслідком чого є повернення завдатку в сумі 21264 грн. та сплати суми завдатку або його вартості в сумі 21264 грн., а тому просить стягнути з відповідача [PERSON] 42 528 грн. грн. завдатку, судові витрати на її користь. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та дали пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] письмовими запереченнями позов не визнала, представники відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали та дали пояснення про те, що дійсно [PERSON] 20.06.2015 року передала грошові кошти в сумі 1000 доларів США в якості завдатку в забезпечення зобов"язання укладення договору купівлі-продажу житлового будинку по вул.Миру,69-1 в м.Сарни Рівненської області, а [PERSON] написала письмову розписку, в подальшому у нотаріуса напочатку липня 2015 року позивач за надуманими підставами з причини наявного права власності на будинок у [PERSON], а не у відповідача, відмовилась від укладення договору купівлі-продажу, тобто з вини [PERSON] не було укладено правочин, наслідком чого є залишення суми завдатку у сторони відповідача, просять відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що в червні 2015 року між [PERSON] та [PERSON] виникла усна домовленість про купівлю-продаж житлового будинку по вул.Миру,69-1 в м.Сарни Рівненської області. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму згідно положень ст.655 ЦК України. Відповідно до розписки від 20 червня 2015 року [PERSON] підтвердила письмово, що взяла у [PERSON] завдаток в сумі 1000 доларів США в зв"язку з наміром продати позивачу житло по вул.Миру,69-1 в м.Сарни Рівненської області, що також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Згідно з вимогами ч.1 ст.638, ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що між [PERSON] і [PERSON], іншим власником нерухомого майна, на момент передачі 20.06.2015 року грошових коштів в сумі 1000 доларів США не було укладено договору купівлі-продажу житлового будинку по вул.Миру,69-1 в м.Сарни Рівненської області, який би за формою і змістом відповідав вимогам закону. Статтею 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до положень ст.571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. За змістом даних правових норм завдаток є доказом існування зобов'язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов'язання. Із положень ст.ст.546, 548 ЦК України вбачається, що завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов'язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Таким чином, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року у справі №6-176 цс12, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів при розгляді справ. Отже, судом достовірно встановлено, що грошова суму 1000 доларів США, яка 20.06.2015 року була передана позивачем відповідачу в рахунок забезпечення зобов"язання укладення договору купівлі-продажу житлового будинку по вул.Миру,69-1 в м.Сарни Рівненської області, не є завдатком, а вважається авансом, який підлягає поверненню [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 21264 грн. Крім того, виходячи із встановлених обставин, правова природа отриманих відповідачем коштів визначена законом, а тому те, що сторонами вони зазначені як завдаток, правового значення не має і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст. 571 ЦК України.

Outcome: partial