Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Кам"янська міська рада, як орган опіки та піклування , про позбавлення батьківських прав . Свої позовні вимоги мотивувала тим, що [PERSON] є батьком її дітей-синів [PERSON] та [PERSON], [INFO] Він як батько з синами не спілкується, не проявляє до них батьківської турботи, не цікавиться ними та не відвідує їх, не турбується про їхній фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання та навчання. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов"язків, змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився.Від його представника до суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи провести без участі сторони відповідача, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи також в судове засідання не з"явився. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка по справі [PERSON] , повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 2006 по 2012 рік перебували у зареєстрованому шлюбі.Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] У 2008 році під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей-синів [PERSON] та [PERSON], [INFO] про народження серія [NUMBER] та серії [NUMBER] .В свідоцтві про народження батьком дітей записаний відповідач по справі [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, зокрема з показів дітей [PERSON] та [PERSON], що відповідач ухиляється від виконання своїх законом покладених на нього батьківських обов"язків.Останній раз відповідач відвідав дітей 23.05.2016 році.Їхнім життям не цікавиться, будь-якого спілкування, як з дітьма так і з матір"ю дітей не веде.Свої номери телефону та своє місце проживання приховує . Його неналежне ставлення до своїх батьківських обов"язків зокрема підтверджується, як зверненнями позивача до правоохоронних органів та до органів опіки та піклування. Все зазначене та інше яке свідчить про ухилення відповідача від батьківських обов"язків знайшло своє підтвердження і у свідченнях свідків, які в судовому засіданні були були допитані та попередженні про кримінальну відповідальність. Згідно статті 150 СК України батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дтини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов"язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти , готувати її до самостійного життя. Батьки зобов"язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов"язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосуванн слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення;не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтувагння своїми обов"язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги, що відповідач тривалий час не спілкується і не зустрічається з дітьми, визнав позовні вимоги, не має бажання приймати участь у вихованні дітей, допомагати їм матеріально. Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвеції про права дитини, дитина. Яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю свої батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved