Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 2900 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, заподіяної пошкодженням належного йому автомобіля «Opel Kadet», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача близько 18 год. 00 хв. 21 лютого 2014 року на вулиці Шкільній в м. Переяславі-Хмельницькому за участю належного відповідачеві транспортного засобу, - автомобіля марки «Hyndai Tucson», реєстраційний номер [NUMBER], під його керуванням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем п.п.2.3 (б), 12.1, 12.2, 12.3 ПДР України. Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 18 червня 2014 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, справу закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Пасажирка його автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована, а відповідач допомоги потерпілим не надав та зник з місця пригоди. Постановою Березанського міського суду від 30.05.2014 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, справу закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Автомобіль позивача «Opel Kadet», реєстраційний номер [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень та евакуатором був доставлений на штраф-майданчик. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність відповідача перед третіми особами, виплатило йому 18 вересня 2014 року 8714,23 грн. на відшкодування заподіяної відповідачем матеріальної шкоди. Проте вказана сума не покрила всіх заподіяних позивачеві матеріальних витрат. Зокрема, не відшкодовані витратити за стоянку автомобіля на штраф-майданчику та послуги автоевакуатора у розмірі 2700 грн. і пов'язанні з ДТП транспортні витрати в розмірі 200 грн. Окрім цього, йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження автомобіля та неможливості користуватися ним до цього часу, що вплинуло на його звичайний життєвий ритм та позначилося на загальному психологічному стані. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечують проти задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те, що витрати на послуги евакуатора має сплатити страхова компанія; необхідність перебування автомобіля позивача на штраф-майданчику та витрати на придбання пального вважають не доведеними. В частині відшкодування моральної шкоди позов визнали частково - у розмірі двох тисяч гривень. Відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просило розглядати справу без участі його представника. Вважає, що підстави для стягнення із страхової компанії будь-яких сум не відшкодування матеріальної чи моральної шкоди відсутні. З показань свідків та долучених до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що 21 лютого 2014 року, близько 18-00 год. в м. Переяславі-Хмельницькому по вул. Шкільній за участю автомобіля «Opel Kadet», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким на підставі довіреності від 13.03.2013 року керував позивач [PERSON], та автомобіля марки «Hyndai Tucson», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 18.06.2014, яка залишена без змін постановою судді Апеляційного суду Київської області, [PERSON] визнаний винним в порушенні п.п.2.3 (б), 12.1, 12.2, 12.3 ПДР України, в його діях встановлено склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 02.08.2013 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АС/1729156. Забезпеченим транспортним засобом за цим договором є автомобіль «Hyndai Tucson», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач [PERSON] керував зазначеним автомобілем на підставі переданого власником (дружиною [PERSON]) реєстраційного документа на вказаний транспортний засіб, маючи посвідчення водія відповідної категорії. 11 березня 2014 року представником ПрАТ «УПСК» за участю потерпілого [PERSON] здійснено огляд автомобіля «Opel Kadet», д.р.н. [NUMBER], та складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу. Згідно з Калькуляцією/висновком № 12000 від 08.04.2014 витрати на ремонт автомобіля «Opel Kadet», д.р.н. [NUMBER] складають 46548,82 грн. Відповідно до Звіту товарознавчого дослідження транспортного засобу № 12000 від 08.04.2014, ринкова вартість автомобіля «Opel Kadet», д.р.н. [NUMBER] становить 19260 грн. Ремонт автомобіля визнано економічно необгрунтованим, оскільки вартість ремонту перевищує його ринкову вартість. Відповідно до Звіту № 12000-зал від 08.04.2014 утилізаційна (залишкова) вартість автомобіля становить 10545,77 грн. Власник транспортного засобу (позивач [PERSON]) не надав згоди на визнання його фізично знищеним. З урахуванням отриманих висновків страховик визначив страхове відшкодування у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди та уклав з [PERSON] 09.09.2014 Договір про врегулювання страхового випадку, за яким сторони домовилися, що сума страхового відшкодування потерпілому (позивачеві [PERSON]) за пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.02.2014 о 18 год.00 хв. на вул. Шкільній в м. Переяславі-Хмельницькому, транспортний засіб - автомобіль «Opel Kadet», д.р.н. [NUMBER], становить 8714 грн.23 коп. (п.2.1. договору). В п. 2.4. Договору зазначено, що ця сума є остаточною та такою, що не підлягає оскарженню чи зміні. Визначена сторонами сума страхового відшкодування сплачена позивачеві згідно з платіжним дорученням від 18.09.2014 року № 2817. Згідно з п. 2.3. Договору після його підписання та сплати обумовленої в договорі суми страхового відшкодування потерпілий не може мати до страховика будь-яких матеріальних чи моральних претензій. Згідно з наданою позивачем квитанцією до прибуткового ордера № 60 від 11.07.2014 та довідкою ФОП [PERSON] від 12.01.2015, [PERSON] поніс витрати за послуги евакуатора у розмірі 600 грн. та перебування автомобіля [NUMBER] на стоянці за період з 21.02.2014 по 11.07.2014 у розмірі 2100 грн. Позивач пояснив, що вказану квитанцію він не надавав страховій компанії, оскільки вважав, що ці витрати йому має відшкодувати винуватець ДТП. Як пояснив свідок [PERSON], необхідність перебування автомобіля позивача на штраф-майданчику, який утримується ПП [PERSON], була викликана тим, що цей автомобіль був речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження. Після встановлення, що отримані нею тілесні ушкодження віднесені до легких, 17.03.2014 кримінальне провадження закрите. З цього часу необхідність перебування автомобіля на штраф-майданчику відпала. Згідно з касовим чеком 2936 позивач 23.05.2014 придбав в ПП «Автопетроліум» паливо марки А-92е на суму 199,93 грн. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст.23,1166,1167,1187, п.1 ч.1 ст.1188, ст.ст.1192,1194 ЦК України, Законом України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Закон № 1961-1У), Договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 1729156 від 02.08.2013 (Поліс АС/ 1729156). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. На підставі зазначеної норми закону суд визнає, що володільцем джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу «Hyndai Tucson», реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до п. 2.2. ПДР є відповідач [PERSON] Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З постанови судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 18.06.2014, яка набрала законної сили, вбачається, що винним в скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди визнаний водій [PERSON], який керував автомобілем «Hyndai Tucson», д.р.н. [NUMBER]. Суд не вбачає вини позивача в даній дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов"язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди). Згідно з п.4 Полісу АС/ 1729156 ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить п»ятдесят тисяч грн. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону № 1961-1У у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону № 1961-1У передбачено відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, пов'язаної, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу та з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі ст. 30 Закону № 1961-1У транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 36.2. Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.15 постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що позивач не погодився із визнанням його автомобіля фізично знищеним, тому страхова компанія відшкодувала йому різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Витрати з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди страхова компанія йому не відшкодувала, оскільки позивач не пред»явив цієї вимоги до страховика. Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.16 зазначеної вище постанови роз»яснив, що при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Таким чином суд дійшов до висновку, що відшкодування понесених позивачем витрат з евакуації пошкодженого автомобіля за рахунок відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, безпідставне. Суд дійшов до переконання, що пошкоджений автомобіль позивача необхідно було помістити на стоянку у зв»язку з проведенням слідчих дій та складання страховиком акту огляду пошкодженого транспортного засобу. Однак строк перебування автомобіля на штраф-майданчику після закриття кримінального провадження (17.03.2014) суд вважає необґрунтованим. Виходячи із суми сплачених за стоянку коштів (2100 грн.) та кількості днів перебування автомобіля на стоянці (140), денна плата за стоянку становить 15 грн. Суд вважає доведеним, що автомобіль позивача перебував на штраф-майданчику з поважних причин впродовж 24 діб та визнає обґрунтованою суму плати за послуги стоянки в розмірі 360 грн. (15х24). Оскільки відшкодування страховиком потерпілому плати за послуги стоянки ст. 30 Закону № 1961-1У не передбачено, ці кошти має сплатити особа, з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, - відповідач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не довів належними та допустимими доказами, що понесені ним 23.05.2014 року витрати на придбання пального пов»язані з дорожньо-транспортною пригодою, винуватцем якої є відповідач. За таких обставин позов в частині задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково - у розмірі 360 грн. Ст.26-1 Закону № 1961-1У передбачано обов»язок страховика відшкодувати потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди. Обов»язок відшкодування страховиком моральної шкоди, пов»язаної з пошкодженням майна потерпілого чинним законодавством не передбачено. У ході розгляду справи встановлено, що позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження автомобіля та неможливості користуватися ним до цього часу, що вплинуло на його звичайний життєвий ритм та позначилося на загальному психологічному стані. Позивач вимушений обмежувати своє спілкування з рідними, відчуває труднощі у веденні підсобного господарства та поїздках до місця роботи, позбавлений можливості регулярно відвідувати богослужіння та надавати допомогу іншим членам релігійної громади. Заподіяння позивачеві моральної шкоди підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, та показали суду , що вони є членами релігійної громади «Небесна країна» і 21.02.2014 їхали автомобілем [PERSON] на службу в с. Гайшин. Вказаний автомобіль для позивача був вкрай необхідним і використовувався ним в господарстві, для поїздки до батьків та дочки, що проживають в інших населених пунктах. Окрім цього тричі на тиждень він возив їх на богослужіння. Через неможливість служити громаді він відчуває постійне пригнічення. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили ці показання та додатково повідомили, що автомобіль позивач придбав 30.03.2013 року, тривалий час заощаджуючи кошти на нього, взяв кредит, який виплачує до цього часу. Після пошкодження автомобіля порушився звичний уклад його життя - через недостатність коштів він не може відремонтувати автомобіль, тому вимушений обмежувати своє спілкування з рідними, їздить на роботу в місто велосипедом, попутним транспортом, відчуває труднощі у забезпеченні підсобного господарства кормами, позбавлений можливості регулярно відвідувати богослужіння. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що дії водія [PERSON], який керував автомобіля марки «Hyndai Tucson», реєстраційний номер [NUMBER], є протиправними; позивачеві [PERSON] заподіяна майнова та моральна шкода у зв"язку з пошкодженням його автомобіля; між протиправними діями та заподіяною позивачеві майновою та моральною шкодою існує прямий причинний зв"язок. Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань,

Outcome: partial