Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті батьку позивача - [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на все майно померлої. [PERSON] спадщину за заповітом прийняв своїми фактичними діями, проте свої спадкові права не оформив. До складу спадщини за заповітом входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], який належав на праві власності [PERSON] За життя остання правовстановлюючого документу про право власності на житловий будинок не отримала, державну реєстрацію права власності не провела. Право на обов"язкову частку в спадщині після смерті [PERSON] має відповідачка [PERSON], проте остання від прийняття спадщини відмовилась, проти оформлення свідоцтва про право на спадщину на ім'я позивача не заперечує. [PERSON] помер [INFO]. Позивач спадщину після смерті батька прийняв у встановленому законом порядку шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. При зверненні до нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, позивачу було відмовлено у зв"язку із відсутністю реєстрації права власності на будинок. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальних орагнах. Враховуючи вищевикладене, представник позивача [PERSON] - [PERSON] просить суд: 1.Визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. 2.В разі задоволення позову не застосовувати до відповідача ст. 88 ЦПК України. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задоволити, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, третя особа Згурівська районна державна адміністрація проти задоволення позову не заперечувала. Суд визнав можливим розглядати справу без участі осіб, які беруть участь у справі, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв"язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що [PERSON] фактично належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], житловий будинок побудований у 1956 році, самочинне будівництво відсутнє, свідоцтво чи інший правовстановлюючий документ про право власності на житловий будинок [PERSON] за життя не отримувала, право власності на житловий будинок не зареєструвала, що встановлено з копії технічного паспорту на житловий будинок (а.с.10-14), довідки Новоолександрівської сільської ради про перейменування вулиці (а.с.15), копій погосподарських книг (а.с.18-19). Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем за заповітом всього майна є батько позивача - [PERSON], який спадщину у порядку встановленому законом, чинним на час відкриття спадщини, прийняв шляхом фактичного догляду за спадковим будинком, інший спадкоємць померлої, яка мала право на обов"язкову частку в спадщині померлої - відповідачка [PERSON] спадщину не приймала та на спадщину не претендує, що встановлено з копії свідоцтва про смерть (а.с.6), копій заповіту (а.с.9), копії довідки Новоолександрівської сільської ради (а.с.16). Спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (інформаційна довідка і Спадкового реєстру - а.с.81). Батько позивача - [PERSON] помер [INFO], спадщину за законом після його смерті прийняв у встановленому законом порядку позивач, що встановлено з копії свідоцтва про смерть (а.с.7), копії свідоцтва про народження (а.с.5), копії спадкової справи № 19/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.32-70). Позивачу було відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв"язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем (нотаріальна відмова - а.с.17). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. В силу п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. В силу ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно положення п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] фактично належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], який побудований у 1956 році. Свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ на житловий будинок [PERSON], як власником, не отримувались, право власності на житловий будинок своєчасно не зареєстровано. На момент побудови житлового будинку та прибудинкових споруд чинне законодавство не передбачало обов"язкового отримання свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності на них, а тому підтвердженням належності [PERSON] на праві власності житлового будинку є відповідна довідка сільської ради, на території якої він розміщений, видана на підставі записів у погосподарських книгах. Право власності у такому випадку визнається дійсним, незалежно від наявності державної реєстрації права власності. Вищевказаний житловий будинок [PERSON] заповіла батьку позивача [PERSON], який спадщиу після смерті [PERSON], померлої [INFO], прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, проте свої спадкові права належним чином не оформив. Спадщина є належною [PERSON] з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадщину у встановленому законом порядку прийняв його син, позивач [PERSON] До складу спадщини померлого за законом входить, зокрема, право власності на вищевказаний житловий будинок. У зв"язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок та відсутність реєстрації права власності, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Суд вважає за необхідне, визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та не застосовувати до відповідача ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved