Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

29.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення орендної плати, посилаючись на те, що в 2005 році між [PERSON] та ТОВ ім. Фрунзе був укладений договір оренди землі на умовах платності, строковості та цільового використання. Відповідно до умов договору оренди, [PERSON] зобов'язалась передати у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 4,31 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. В свою чергу, орендар зобов'язався прийняти вищевказану земельну ділянку та щорічно до 31 грудня, сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою в сумі 671 грн., використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням та після закінчення терміну оренди, який складає 5 років, повернути орендодавцю земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду. [PERSON] померла [INFO] та 05.12.2012 року спадкоємець за законом [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку № [NUMBER], загальною площею 4,31 га, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] позивач неодноразово звертався до відповідача, однак останній заперечував існування договору оренди земельної ділянки та не сплачував орендну плату у зв»язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за попередні роки з 2005 року по 2012 рік в розмірі 13727,48 грн., враховуючи 3 відсотки річних від вартості земельної ділянки. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримали позов, просили його задовольнити та стягнути заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки враховуючи 3 відсотки річник від вартості земельної ділянки, відповідно до Указу Президента України від 19.08.2008 року в розмірі 13727 грн. Одночасно зазначили, що дійсно позивач після смерті в 2005 році [PERSON] оформила спадщину лише в 2012 році, оскільки мала скрутне матеріальне становище. Позивач неодноразово усно зверталась до відповідача, однак, останній відмовляв та взагалі заперечував факт договірних відносин, в зв»язку з чим, представниками позивача в 2014 році були зроблені відповідні письмові запити та, враховуючи порушення прав позивача, останньою подано позов до суду. Вважали, що позов є обгрунтованим та позивачкою в данному випадку жодним чином не порушені строки звернення до суду. Представник відповідача Блаженко І.П. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, пояснивши, що орендна плата за 2005-2006 роки була сплачена спочатку на рахунок померлої [PERSON], а потім на особистий рахунок її дочки [PERSON], потім відповідач зупинив виплати, в зв»язку з тим, що [PERSON] померла, спадщину ніхто не оформляв, і сплачувати не було кому, а тому було виділено земельну ділянку в іншому полі. Представник відповідача Дмитрух Д.М. просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що після одержання позивачем державного акту на право власності на земельну ділянку в 2012 році, договір оренди не переукладався, хоча предмет договору змінився, а тому в 2010 році припинилася і дія договору від 2005 року. Одночасно зазначив, що строк позовної давності за договором сплинув 31.12.2013 року, позивачка мала можливість після вступу в спадщину в 2012 році звернутись за захистом своїх прав, разом з тим, реалізувала своє право лише в жовтні 2014 року, в зв»язку з чим пропустила строк для звернення з позовом про стягнення орендної плати за період з 2005-2010 роки без поважних причин. В частині стягнення орендної плати за період з 2011-2012 роки зауважив, що в зв»язку з припиненням договору оренди в 2010 році та відсутністю договірних відносин між позивачем та відповідем, вимога щодо стягнення орендної плати є необгрунтованою. Представник третьої особи - сільський голова Глодоської сільської ради Магда П.Б. позов не визнав та пояснив, що спірна земельна ділянка площею 4,31 га має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Власник земельної ділянки [PERSON] (бабуся позивачки) у 2005 році уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ ім. Фрунзе строком на пять років. [PERSON] у 2005 році померла. Інші договори оренди вказаної земельної ділянки не укладались, позивач вступила в спадщину лише в 2012 році. Представник третьої особи - заступника начальника Відділу Держземагенства в Новоукраїнському районі Кіровоградської області Крецул О.В. в судовому засіданні позов підтримав частково та пояснив, що дійсно в 11.07.2005 році було зареєстровано договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ТОВ ім. Фрунзе строком на 5 років. 05.12.2012 року земельну ділянку було зареєстровано за позивачем. Вважав, що позовні вимоги про стягнення орендної плати за період з 2005 р. по 2007 р. підлягають частковому задоволенню враховуючи встановлений законом 1,5 відсоток від вартості землі, в період з 2008 р. по 2010 р. - в розмірі 3 відсотків, в частині стягнення орендної плати за період з 2011 р. по 2012 р. заперечував, оскільки строк дії договору припинився в 2010 році, позивач новий договір з відповідем не уклала, в зв»язку з чим немає правових підстав для стягнення орендної плати за ці роки. Вислухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що в 2005 році між [PERSON] та ТОВ ім.Фрунзе був укладений договір оренди землі на умовах платності, строковості та цільового використання. Відповідно до умов договору оренди, [PERSON] зобов'язалась передати, у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 4,31 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. В свою чергу, орендар зобов'язався прийняти вищевказану земельну ділянку та щорічно до 31 грудня, сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою в сумі 671 грн., використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням та після закінчення терміну оренди, який складає 5 років повернути орендодавцю земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду (а.с.10). Відповідно до довідки Відділу Держземагентства у Новоукраїнському районі Кіровоградської області за № Т-38/05-11 від 09 вересня 2014 року 11.07.2005 року Державним підприємством «Кіровоградський регіональний центр державного земельного кадастру» було зареєстровано договір оренди земельної ділянки за №2395, де зазначено, що орендодавцем є [PERSON], а орендарем - ТОВ ім. Фрунзе, договір укладено на 5 років (а.с.9). Згідно п. 3 Договору оренди, орендна плата вноситься орендарем щорічно до 31 грудня в розмірі 1,5 відсотка від грошової оцінки земель, переданих в оренду, з обов»язковим врахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки земель, орендна плата сплачується у вигляді готівки - 671 грн. [PERSON] передала, а ТОВ ім. Фрунзе прийняло земельну ділянку [NUMBER], загальною площею 4,31 га, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в термінове платне користування, відповідно до умов договору (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.6). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки № [NUMBER], загальною площею 4,31 га, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом (а.с.4). Судом встановлено, що відповідач впродовж 2005-2010 років, відповідно до укладеного та зареєстрованого договору, використовував земельну ділянку, що підтверджується, зокрема, довідкою ТОВ ім. Фрунзе від 24.11.2014 року за № 259, відповідно до якої у 2005-2006 роках була нарахована орендна плата в сумі 1342,00 грн. [PERSON], удержано податок за два роки в сумі 174,46 грн., видано 194,50 грн., утримано борг в сумі 389,27 грн. і залишок у розмірі 583,77 грн., який знаходився на особовому рахунку [PERSON], в січні 2008 року був перенесений на особовий рахунок її дочки [PERSON], якою частково було погашено борг останньої перед товариством. Посилання представника відповідача на те, що після смерті [PERSON], спадкоємців не було, товариство припинило використання земельної ділянки, виділивши її в іншому полі, та нарахуванням орендної плати не проводилось, в зв»язку з чим вимоги позивача в частині стягнення орендної плати за період 2005-2010 роки є незаконними, суд до уваги не приймає, оскільки, відповідно до вимог закону відсутність спадкоємців не позбавляє орендаря від обов»язку до закінчення строку дії договору нараховувати орендну плату, а можливість виділення орендарем орендованої ним земельної ділянки в іншому полі не передбачена та відповідно до листа Відділу Держземагенства в Новоукраїнському районі № 242/04/17-14 від 04.02.2015 року, ТОВ ім. Фрунзе з питань оформлення виділення земельної ділянки № [NUMBER], площею 4,31 га, яка розташована на території Глодоської сільської ради, в іншому місці, - не зверталось. Після смерті померлої залишилася спадкоємиця за законом - позивачка [PERSON], яка оформила спадщину лише 05.12.2012 року, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку (а.с.5). За змістом п. 7 Договору оренди, смерть фізичної особи не є підставою для припинення та/або розірвання Договору оренди. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішення суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішення суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкти оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України, в разі смерті особи договір не може бути розірваний. Згідно із ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. За положеннями ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Смерть фізичної особи-орендодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, у тому числі право на отримання орендної плати, якщо інше прямо не передбачено у самому договорі. Разом з тим, відповідно до розділу 7 Договору, серед підстав припинення договору орендим землі є закінчення строку, на який його було укладено. Згідно із розділом 2 Договору, останній укладено строком на п"ять років, тобто до 2010 року. По закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір прождовжити його дію. Враховуючи те, що [PERSON] померла в 2005 році, спадкоємців в період закінчення строку дії договору в 2010 році не було, суд вважає, що договір оренди, укладений між [PERSON] та ТОВ ім. Фрунзе та зареєстрований 11.07.2005 році, - припинив свою дію в 2010 році, після закінчення строку, на який його було укладено. Крім того, враховуючи викладені вище вимоги закону, суд вважає, що спадкоємиця за законом - позивач по справі дійсно після оформлення спадщини в 2012 році має право вимоги про стягнення орендної плати за період строку дії договору, а саме за 2005-2010 роки. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, заявляючи позов, посилався і на не виконання відповідачем обов'язків орендаря, які передбачені ст. 25 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата на землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма та строки внесення орендної плати на землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Розмір та умови оплати, вказані в договорі, не можуть суперечити діючому на час укладення договору законодавству. Договір між [PERSON] та ТОВ ім. Фрунзе було укладено в 2005 році - у період дії Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким був встановлений мінімальний розмір орендної плати 1,5%, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Указом Президента України від 19.08.2008 року №725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки і є обов'язковим з дня набрання Указом чинності. В тексті Указу відсутнє посилання про те, що його дія поширюється на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін. Згідно договору оренди, сторони при його укладенні досягли згоди щодо усіх істотних умов, зокрема, і орендної плати в розмірі 1,5% від встановленої вартості земельної ділянки, визначеної в договорі. Додаткових договорів щодо зміни розміру орендної плати відповідно до ст.. 30 Закону України„Про оренду землі" сторони не укладали. Не зверталася з заявою про укладення додаткового договору в частині розміру орендної плати до відповідача і позивачка. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення орендної плати за період з 2005 р. по 2007 р. в розмірі 3 % від вартості землі є необгрунтованими, а правильним є нарахування орендної плати за вказаний період в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Суд вважає правильним розрахунок позивача в частині стягнення орендної плати в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за договором за період з 2008 р. по 2010 р. Разом з тим, в ході розгляду справи представник відповідача послався на винну поведінку позивача, яка знала про наявність земельної ділянки після смерті [PERSON] Однак, не оформила своєчасно своїх спадкових прав, оформила документи лише в 2012 році, впродовд 2012-2013 років нікуди не зверталась, внаслідок чого пропустила строк позовної давності щодо вимог про стягнення такої орендної плати за період 2005-2010 роки. Представник відповідача просив суд застосувати позовну давність до зазначеної частини позовних вимог щодо стягнення орендної плати. Відповідно до ст.ст. 256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальний строк якої встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представники позивача в судовому засіданні не заявили про поважні причини пропущення позивачкою строку позовної давності щодо вимог про стягнення орендної плати за період 2005-2010 роки, вважали, що строк позовної давності позивачем не пропущено, хоча в ході розгляду справи зазначали, що позивач оформила спадщину лише в 2012 році, в зв»язку зі скрутним матеріальним становищем. З тексту позову вбачається, що позивачці було відомо про наявність земельної ділянки у власності померлої, на момент оформлення спадщини їй було відомо про договір оренди, який було укладено між [PERSON] та ТОВ ім. Фрунзе. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В ході розгляду справи представниками позивача були надані докази звернення до відповідача лише в 2014 році, після спливу строку позовної давності за зобов"язаннями, які виникали між сторонами з договору від 2005 року. Інших доказів про вжиття заходів позивачем після оформлення спадщини і до моменту закінчення строку позовної давності за зобов"язаннями по договору від 2005 року, в ході розгляду справи представниками позивача надано не було. В зв"язку з викладеними обставинами, суд вважає пропущеними строки позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача орендної плати за 2005-2010 роки без поважних причин, оскільки, впродовж 2012-2013 років позивач мала можливість звернутись до суду за захистом своїх прав, зокрема, в частині виплати орендної плати, а тому суд приходить до висновку, що до вказаної частини позовних вимог слід застосувати строки позовної давності, про що заявляв в ході розгляду справи представник відповідача. За наведених обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню, через пропуск строку позовної давності, позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання відповідача сплатити їй орендну плату за 2005 та 2010 роки по договору оренди земельної ділянки від 11.07.2005 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ ім. Фрунзе. В частині позовних вимог про стягнення орендної плати за період з 2011-2012 роки, суд приходить до висновку про їх необгрунтованість, оскільки термін дії договору сплинув 31.12.2010 року. Із вказаної дати договір вважається припиненим. Враховуючи те, що [PERSON] померла, а її спадкоємиця до відповідача впродовж 2010-2013 років для укладення нового договору не зверталась, суд вважає, що вимога позивача про стягнення саме орендної плати за договором оренди від 11.07.2005 року є незаконною, так як договір діяв до 2010 року, та будь-які інші договірні відносини між позивачем та відповічем відсутні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення орендної плати за договором оренди землі за період з 2005-2010 роки не підлягають задоволенню з підстав пропуску позивачкою встановленого законом строку позовної давності, а в частині стягнення орендної плати за період з 2011-2012 роки, в зв»язку з необгрунтованістю та безпідставністю.

Outcome: dismissed