Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 04.08.2010 року. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Пояснив, що ліквідатор банкрута ФОП [PERSON], арбітражний керуючий [PERSON], ліцензія на право провадження діяльності арбітражного керуючого АВ № 158437 від 30.11.2006 р., ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований за адресою [INFO], призначений постановою Господарського суду Харківської області від 14.05.2009 р. по справі № Б-24/59-09 та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований за адресою [INFO] уклали: договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.06.2010 р. відповідно до якого [PERSON] прийняв у власність обєкт аукціону нежитлові приміщення 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9" (літера А тире дев'ять), що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43 (сорок один дріб сорок три), посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 877. Нежитлові приміщення придбано за згодою дружини [PERSON] [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 26.06.2010 р. за реєстровим № 864. Згідно п. 6 зазначеного договору продавець гарантує, що нежитлові приміщення на момент укладання зазначеного договору нікому не продано, не відчужено в інший спосіб, під податковою заставою і під забороною не перебувають, судового спору, а також прав щодо нього третіх осіб як в межах, так і за межами України. Також пояснив ,що постановою Вищого Господарського суду України від 06.07.2010 р. скасовано постанову Господарського суду Харківської області від 14.05.2009 р. про визнання ФОП [PERSON] банкрутом. Відповідачем [PERSON] З.М.19.07.2010 р. придбано у власність нежитлові приміщення 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9", що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, іпотека на нежитлові приміщення 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9", що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43 свою дію не припиняла, зобовязання забезпечене іпотекою не виконане, а тому іпотека зберігає чинність при переході права власності на предмет іпотеки до відповідача й відповідно на це майно може бути звернено стягнення на предмет іпотеки з підстав, передбачених ст. 33, 38 Закону України «Про іпотеку», а саме, ПуАТ «СЕБ Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки і продати предмет іпотеки від власного імені шляхом укладання договору купівлі-продажу з будь-яким покупцем, за ціною, визначеною незалежним субєктом оціночної діяльності. Вказаний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 33, ч.2 ст. 35, ч.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» та п.1.3, п.3.3.10 Договору кредиту № 318-п/07 під заставу нерухомого майна від 25.10.2007 р.; п.1.2, п. 3.3.2, п. 3.3.5, розділу 4 Договору іпотеки посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 270, п. 2.1, п. 2.2. Договору про задоволення вимог іпотекодержавця, посвідченого 15.02. 2008 р. [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 272. Просив звернути стягнення на предмет іпотеки та визнати вказаний правочин недійсним. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснивши суду, що він відгукнувся на прохання ФОП [PERSON], який йому пояснив, що визнає через рішення Господарського суду себе банкрутом та попрохав прийняти від його імені участь у торзі і викупити його приміщення, гроші при укладанні правочину купівлі-продажу 26.06.2010 року він не сплачував, всі розрахунки проводив особисто [PERSON], його просив тільки зареєструвати на себе право власності та потім прийти та підписати договір купівлі-продажу іншим особам, після того як будуть знайдені покупці на приміщення. В липні 2010 року він приїхав до Агенції з нерухомості на вул..Космічній в м. Харкові , де знаходився в одній кімнаті з громадянкою [PERSON], після того, як в приміщення зайшов син [PERSON]він сказав матері , що та може підписати договір купівлі-продажу , він також поставив свій підпис під договором, ніяких коштів за приміщення не сплачував та не отримував, вважав, що [PERSON] вчиняє ці дії, щоб не ділити майно з дружиною при розлученні, про ті обставини, що вказані приміщення є предметом іпотеки усвідомлений не був. Відповідачка [PERSON] пояснила, що про ті обставини, що придбані нею приміщення є предметом іпотеки не була усвідомлена, всіма питаннями, які пов»язані з бізнесом займається її син, її син звернувся до свого товариша з проханням підшукати приміщення в Дзержинському районі, потім йому зателефонував товариш, який керує агенцією нерухомості та повідомив про продаж нежитлових приміщень на пр.Леніна №41/43, в липні 2010 року вона разом з сином приїхала до агенції з нерухомості на вул..Космічній в м. Харкові , де в одній з кімнат у приватного нотаріуса вона перебувала разом з [PERSON] , після того, як в приміщення зайшов її син [PERSON]У, син сказав їй , що та може підписати договір купівлі-продажу , бо він все перевірив та розрахувався , також поставив свій підпис під договором [PERSON] Відповідач ФОП [PERSON] позовні вимоги не визнав , проти позову заперечував. Третя особа- Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, але дати пояснення на підставі чого вона діяла, коли зняла заборону, накладену іншим нотаріусом не змогла, надала суду витребувані документи та ,не зважаючи , що неодноразово викликалася в судове засідання своєчасно та належним чином, не з»явилася, причини неявки суду не сповістила. Третя особа- Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про час розгляду справи попереджена своєчасно та належним чином, звернулася до суду з клопотанням про можливість розгляду справи в її відсутність. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного: Між Акціонерним Банком «Факторіал-Банк» та громадянином [PERSON] 25 жовтня 2007 року укладено Договір кредиту № 318-п/07 під заставу нерухомого майна, згідно якому [PERSON] надані грошові кошти у сумі 1 868 500,00 (один мільйон вісімсот шістдесят вісім тисяч п'ятсот гривень 00 копійок) зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 17,00% (сімнадцять цілих нуль сотих) річних на строк до 24 жовтня 2022 року. За умовами Графіку погашення заборгованості за Кредитом згідно Додатку №1 до Договору кредиту №318-п/07 під заставу нерухомого майна від 25 жовтня 2007 р. (в редакції від 14 листопада 2007 р.) та додаткової угоди від 14 листопада 2007 р., щомісячно [PERSON] зобов'язаний до 24 жовтня 2022 року проводити часткове погашення кредиту у сумі не менш, ніж 10438,00 (десять тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 00 копійок протягом кожного календарного місяця, але не пізніше останнього робочого дня кожного місяця до повного погашення кредиту. Пунктом 2.3.1. Договору кредиту передбачено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. Пунктом 2.3.3. передбачена комісійна винагорода за обслуговування кредиторської заборгованості у розмірі 0,0 % (нуль цілих нуль сотих) процентів на місяць. В забезпечення виконання громадянином [PERSON] (далі [PERSON]С.) зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, можливих неустойок та інших витрат 15.02.2008 року між Акціонерним Банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] особоюпідприємцем [PERSON] (далі ФОП [PERSON]С.), ідентифікаційний номер [NUMBER], був укладений Договір іпотеки посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 270, предметом якого є нежитлові приміщення 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9" (літера А тире дев'ять), що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43 (сорок один дріб сорок три), які належать [PERSON] особі - підприємцю [PERSON] на праві власності на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 15 січня 2008 року, справа № 24/02-08, зареєстрованого Комунальним підприємством "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", номер витягу 17687341 від 11 лютого 2008 року, за реєстраційним № 19198713, номер запису 1370 в книзі: 1. 15.02.2008 року між Акціонерним Банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] особою підприємцем [PERSON] (далі ФОП [PERSON]С.) був укладений Договор про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 272, відповідно до яких Банк прийняв від іпотекодавця ФОП [PERSON] право продажу предмету іпотеки за іпотечним договором від 15.02.2008 в забезпечення виконання умов договору кредиту № 318-п/07 під заставу нерухомого майна від 15.02.2008 (п.1.1.), укладеного між [PERSON] та АБ «Факторіал-Банк». Згідно п.1.1 Статуту ПуАТ «СЕБ Банк» 23.03.2009 р. на підставі рішення Загальних зборів акціонерів ПуАТ «СЕБ Банк» затверджений передавальний акт (передаточний баланс), відповідно до якого до банку були передані всі активи та зобовязання Акціонерного Банку «Факторіал-Банк», внаслідок чого Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк» є правонаступником всіх прав і обовязків Акціонерного банку «Факторіал-Банк». [PERSON] порушено зобов'язання за Договором кредиту № 318-п/07 під заставу нерухомого майна від 25 жовтня 2007 р. (в редакції від 14 листопада 2007 р.) та додаткової угоди від 14 листопада 2007 р., зокрема, щодо: Графіку погашення заборгованості за Кредитом Додаток №1 до Договору кредиту № 318-п/07 під заставу нерухомого майна від 25 жовтня 2007 року (в редакції від 14 листопада 2007 року) та додаткової угоди №1 від 14 листопада 2007 року; сплати Кредитодавцю в повному обсязі процентів, згідно п. 2.3.1. Пунктом 4.3. Договору кредиту передбачено, що у випадку невиконання Позичальником зобов'язань щодо сплати процентів, щомісячної комісії та щомісячного часткового погашення кредиту протягом 45 днів поспіль, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, у зв'язку із цим, Кредитодавець має право вимагати дострокового погашення всієї суми заборгованості за Договором та/або в односторонньому порядку прийняти рішення щодо припинення дії цього Договору, та відповідно Позичальник зобов'язаний погасити кредит та сплатити проценти та щомісячну комісію за фактичний час користування кредиту та нараховану пеню. Починаючи з 07.11.2008 р. [PERSON] припинив виконання обовязків за договором кредиту № 318-п/07 від 25.10.2007 р. ПуАТ «СЕБ Банком» було заявлено [PERSON] вимогу від 20.03.2009 р. про сплату заборгованих грошових сум згідно умов Договору кредиту №318-п/07 під заставу нерухомого майна від 25 жовтня 2007 р. (в редакції від 14 листопада 2007 р.) та додаткової угоди від 14 листопада 2007 р. Відповідно до п. 2.5. Договору іпотеки від 15.02.2008 у разі невиконання [PERSON] зобовязань за Договором кредиту № 318-п/07 ПуАТ «СЕБ Банк» має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі, включаючи основну суму кредиту, процентів, комісій, можливих неустойок та збитків, завданих несвоєчасним виконанням зобовязання, а також необхідні витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги. Станом на 26.07.2010 року заборгованість [PERSON] у загальному розмірі за Договором кредиту № 318-п/07 від 25.10.2007 р. становить: 2.398.592 гривень 32 копійки з яких: прострочені нараховані відсотки 501.656 гривень 32 копійки; нараховані відсотки 21.486 гривень 27 копійок; суми пені за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату відсотків 125.436 гривень 58 копійок;борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту 208.758 гривень 15 копійок; залишок заборгованості 1.541.255 гривень 00 копійок. Відповідно до статей 525, 526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. В порушення зазначених норм закону та умов Договору кредиту [PERSON] зобовязання за Договором кредиту № 318-п/07 від 25.10.2007 р. належним чином не виконав. Наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно положень п. 4.3 Договору кредиту № 318-п/07 від 25.10.2007 р., п.2.3, п. 3.3.2, п. 3.3.5, розділу 4 Договору іпотеки від 15.02.2008 р., п. 2.1, п.2.2, п. 3.1.1, п.3.1.7 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.02.2008 р. передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, а також з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» та Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, в тому числі укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки від свого імені з будь-якою особою покупцем, за ціною, визначеною незалежним субєктом оціночної діяльності в рахунок виконання основного зобовязання. Теж саме встановлено і статтями 572, 589 ЦК України. Крім того, ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.04.2009 за власною заявою ФОП [PERSON] порушено провадження у справі про банкрутство № Б-24/59-09, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника. Постановою Господарського суду Харківської області від 14.05.09 боржник [PERSON] особа - підприємець [PERSON] визнаний банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого [PERSON], зобов'язано ліквідатора провести ліквідаційну процедуру до 14.05.2010 р. Постановою Вищого Господарського суду України від 06.07.2010 р. скасовано постанову Господарського суду Харківської області від 14.05.2009 р. про визнання ФОП [PERSON] банкрутом. Постановою Господарського суду Харківської області від 12.10.2010 року №2930/2-24, яка набула чинності провадження по справі про визнання банкрутом ФОП [PERSON] припинено та припинено дію мораторію, арешт ,накладений ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.04.2009 року скасовано. Ліквідатор банкрута ФОП [PERSON], арбітражний керуючий [PERSON], ліцензія на право провадження діяльності арбітражного керуючого АВ № 158437 від 30.11.2006 р., ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований за адресою [INFO], призначений постановою Господарського суду Харківської області від 14.05.2009 р. по справі № Б-24/59-09 та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований за адресою [INFO] уклали: договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.06.2010 р. відповідно до якого [PERSON] прийняв у власність обєкт аукціону нежитлові приміщення 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9" (літера А тире дев'ять), що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43 (сорок один дріб сорок три), посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 877. Нежитлові приміщення придбано за згодою дружини [PERSON] [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 26.06.2010 р. за реєстровим № 864. Згідно п. 6 зазначеного договору продавець гарантує, що нежитлові приміщення на момент укладання зазначеного договору нікому не продано, не відчужено в інший спосіб, під податковою заставою і під забороною не перебувають, судового спору, а також прав щодо нього третіх осіб як в межах, так і за межами України. Реєстрація права власності [PERSON] згідно [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26682390 здійснена 12.07.2010 р., реєстраційний № 19198713, номер запису 1370 в книзі 1. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Строк ліквідаційної процедури не може перевищувати дванадцяти місяців. Господарський суд може продовжити цей строк на шість місяців. Статтею 24 Закону визначено, що у постанові про визнання боржника банкрутом господарський суд відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора. Згідно ч. 12 ст. 30 Закону ліквідатор зобов'язаний на вимогу господарського суду надавати необхідні відомості щодо проведення ліквідаційної процедури. Постановою Господарського суду Харківської області від 14.05.2009 ФОП [PERSON] визнаний банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого [PERSON], якого зобов'язано провести ліквідаційну процедуру до 14.05.2010 р. Ліквідатором ФОП [PERSON] було подано заяву про продовження ліквідаційної процедури, проте, в звязку з невиконанням вимоги Господарського суду Харківської області про надання звіту щодо проведення ліквідаційної процедури та поданням ПуАТ «СЕБ Банк» скарги на дії ліквідатора [PERSON], систематичною неявкою ліквідатора в судове засідання, ліквідаційна процедура господарським судом продовжена не була. Постановою Вищого Господарського суду України від 06.07.2010 р. скасовано постанову Господарського суду Харківської області від 14.05.2009 р. про визнання ФОП [PERSON] банкрутом. Таким чином, ліквідатор ФОП [PERSON] арбітражний керуючий [PERSON] не мав належних повноважень для укладення з гр. [PERSON] договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, оскільки діяв всупереч вимогам чинного законодавства щодо строків проведення ліквідаційної процедури і не мав 26.06.2010 р. (поза строками здійснення ліквідаційної процедури) права продажу майна боржника ФОП [PERSON], а саме нежитлових приміщень 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9", що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43 . Укладення зазначеного правочину здійснено внаслідок грубого порушення вимоги п. 48 та п. 253 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] з порушенням порядку вчинення нотаріальної дії зняла заборону на предмет іпотеки, що була накладена приватним нотаріусом [PERSON] 16.02.2008, тобто протиправно знявши заборону, накладену іншим нотаріусом. [PERSON] вимоги Інструкції містять конкретні умови, за яких можливо вчинення нотаріальних дій іншими нотаріусами. А саме, коли нотаріус, що вчинив нотаріальну дію позбавлений можливості ії вчинити ( у разі смерті, відпустки, знаходження на лікарняному). У таких випадках до своїх справ нотаріус має долучити відповідний наказ Головного управління юстиції про вищезазначені обставини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. [PERSON] правочин є недійсним з підстав, визначених ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, оскільки виходячи з тлумачення норм статей 4 та 203 ЦК, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 13, 5, 6 ст. 203 ЦК має наслідком визнання правочину недійсним. ПуАТ «СЕБ Банк», крім того, вважає, що правочин укладений між ліквідатором ФОП [PERSON] арбітражним керуючим [PERSON] та гр. [PERSON] про купівлю-продаж майна боржника ФОП [PERSON], а саме нежитлових приміщень 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9", що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43 - є фіктивним правочином, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Відповідно, на підставі ч.2 ст. 234 ЦК України він має бути визнаний судом недійсним. Гр. [PERSON] 19.07.2010 р. уклав правочин купівлі-продажу з відповідачем [PERSON] щодо передання їй у власність нежитлових приміщень 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9", що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43. Цей правочин посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 19.07.2010 р. та зареєстровано в реєстрі за № 1017. На теперішній час правовідносини між позивачем та відповідачем [PERSON], врегульовані Законом України «Про іпотеку», Цивільним кодексом України, Договором іпотеки, Договорами про задоволення вимог іпотекодержателя. Опитаний по справі як свідок [PERSON] пояснив суду, що при укладанні договору купівлі-продажу 19.07.2010 року кошти в розмірі 3 мільйони 800 тисяч гривень від імені своєї матері [PERSON] він сплачував особисто відповідачу [PERSON], відповідач [PERSON] тільки підписував документи, знаходився в одному приміщенні з його матір»ю, ніякої домовленості з [PERSON] не мав та ніколи його до цього не бачив. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем (відповідачем) зобовязань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань боржником, а в разі невиконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки, тобто за рішенням суду. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи. У разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», іншими законодавчими актами України. [PERSON] містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Проте, у обовязкових для застосування приписах Конституційного Суду України, викладених в пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 р. справа № 4-зп про набуття чинності Конституції України викладено: «Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше». В розвиток конституційних приписів Верховним Судом України висловлено правові позиції про застосування норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо звернення стягнення на майно боржника. Згідно розяснень викладених в постанові № 15 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судову практику в справах про банкрутство» норми ряду законів містять положення, що не суперечать Закону, а доповнюють його, зокрема частиною другою статті 33 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-ІV «Про іпотеку», а саме, що у разі порушення провадження у справі про банкрутство заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави, який є майном боржника, незалежно від настання строку виконання забезпеченого заставою зобовязання. Згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку» уразі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Проте, ч.2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Крім того, ч. 4 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Згідно розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України України «Про іпотеку» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Як зазначалось вище, постановою Вищого Господарського суду України від 06.07.2010 р. скасовано постанову Господарського суду Харківської області від 14.05.2009 р. про визнання ФОП [PERSON] банкрутом. Відповідачем 19.07.2010 р. придбано у власність нежитлові приміщення 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9", що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, іпотека на нежитлові приміщення 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9", що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43 свою дію не припиняла, зобовязання забезпечене іпотекою не виконане, а тому іпотека зберігає чинність при переході права власності на предмет іпотеки до відповідача й відповідно на це майно може бути звернено стягнення на предмет іпотеки з підстав, передбачених ст. 33, 38 Закону України «Про іпотеку», а саме, ПуАТ «СЕБ Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки і продати предмет іпотеки від власного імені шляхом укладання договору купівлі-продажу з будь-яким покупцем, за ціною, визначеною незалежним субєктом оціночної діяльності. Вказаний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 33, ч.2 ст. 35, ч.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» та п.1.3, п.3.3.10 Договору кредиту № 318-п/07 під заставу нерухомого майна від 25.10.2007 р.; п.1.2, п. 3.3.2, п. 3.3.5, розділу 4 Договору іпотеки посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 270, п. 2.1, п. 2.2. Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого 15.02. 2008 р. [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 272. Згідно вимог ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття ,зміну або припинення цивільних прав та обовязків, на підставі вимог ч 4 ст.202 ЦК України спадковий договір є двостороннім або багатостороннім правочином. На підставі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин , якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч 3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст..203 ЦК України 2003 року передбачає наступне: 1)зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу ,іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2)Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності 3)Волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4)Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5)Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків 6)Правочин, що вчиняється батьками(усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. На підставі ст.229 ч 1 Цивільного Кодексу України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення , такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину , прав та обов»язків сторін , таких властивостей т і якостей речі, які значно знижують її чинність або можливість використати її за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, суд вбачає, що є підстави для визнання договору купівлі-продажу від 26.06.2010 року недійсним. На підставі вимог ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним право чином права та обов»язки передбачалися на лише майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Таким чином, правочин є таким правочином , в якому на підставі договору має місце обумовлення настання або зміну прав та обов»язків обставиною, щодо якої невідомо настане вона чи ні (відкладальна обставина), як передбачено ч 1 ст 212 ЦК України. Згідно вимог ст..230 ЦК України якщо одна з сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша ст..229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона ,яка застосувала обман, зобов»язана відшкодувати другій стороні збитки в подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв»язку з вчиненням такого правочину. На підставі вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» «Судам відповідно до ст 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша ст219, частина перша ст.220,частина перша ст.224 ЦК тощо), та оспорювані правочини , якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах встановлених законом (частина друга ст.222, частина друга ст.223, частина перша ст.225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.» На підставі вимог п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» « Відповідно до ст.215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину(договору)недійсним не може бути його розірвання ,оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтованості іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена ,як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права і інтереси якої порушено вчинення правочину.». В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що « судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов»язань, які виникли із правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визначення правочину недійсним. У разі уколи правочин невиконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша ст.216 ЦК).» На підставі п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що « Згідно зі ст.217 ЦК правочин не може бути визнано недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише окремі його частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до ст.217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з»ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підставі,з яких він визнаний недійсним». Суд приходить до висновку, що доводи позивача про нікчемність правочину, який укладено Ліквідатором банкрута ФОП [PERSON], арбітражним керуючим [PERSON], ліцензія на право провадження діяльності арбітражного керуючого АВ № 158437 від 30.11.2006 р., ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований за адресою [INFO], призначений постановою Господарського суду Харківської області від 14.05.2009 р. по справі № Б-24/59-09 та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований за адресою [INFO] , а саме: договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.06.2010 р. відповідно до якого [PERSON] прийняв у власність обєкт аукціону нежитлові приміщення 1-ого поверху №1, 1а, 1б, 26, 26а, 26б, 27 площею 122,7 кв.м. в літ. "А-9" (літера А тире дев'ять), що розташовані за адресою: місто Харків, проспект Леніна, б. 41/43 (сорок один дріб сорок три), посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 877 знайшли підтвердження у судовому розгляді , про ці обставини підтвердив відповідач [PERSON] Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно вимог ст.ст.81,88 ЦПК України з відповідачів належить стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті державного мита та по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

Outcome: approved