Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

13.03.2019 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.07.2010 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Львова 22.11.2012 року розірвано. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.03.2011 року присуджено стягнення аліментів на утримання дитини, проте аліментів відповідач не сплачує, внаслідок чого є заборгованість по сплаті аліментів. Зазначає, що відповідач фактично відмежувався від виконання своїх батьківських обов`язків, жодних відносин з дитиною не підтримує, не цікавиться розвитком та вихованням сина, його здоров`ям. З боку відповідача прослідковується повне та систематичне ігнорування і свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо дитини, а тому з метою захисту прав дитини позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 15.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 18.04.2019 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву щодо позбавлення батьківських прав. У відзиві на позов, відповідач зазначає, що з позовними вимогами [PERSON] не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, безпідставними. Так, 04.04.2011 року він подав заяву до Шевченківської районної адміністрації, щодо призначення зустрічей з сином - [PERSON] , оскільки позивачка [PERSON] не давала можливості та чинила перешкоди, щодо побачень з дитиною. Рішенням органу опіки та піклування - Шевченківскьої районної адміністрації Львівської міської ради від 28.04.2011 року, йому призначили зустрічі з сином, а саме: перша та третя субота місяця з 11.00 год. до 12.30 год.; друга та четверта неділя місяця з 16.00 год. до 17.30 год. Однак, незважаючи на рішення Шевченківської районної адміністрації від 28.04.2011 року, позивачка [PERSON] й надалі чинить перешкоди в побаченнях з дитиною, оскільки прийняла для себе рішення, що дитину буде виховувати самостійно, без допомоги батька. Твердження позивачки [PERSON] про те, що йому - відповідачу байдуже, яким чином розвивається син, а також те, що він не приймає участі у його розвитку і не цікавиться його життям - є безпідставне, оскільки позивачка [PERSON] , вжила всіх можливих заходів, щоб обмежити його право у вихованні дитини. Щодо матеріальної допомоги, то станом на 16.04.2019 року він перерахував кошти на утримання дитини, на суму, що в сукупності становить, 25 979 грн. 30 коп., що в свою чергу додатково підтверджує його небайдужість до дитини; решту заборгованості, що визначена в розрахунку по аліментах від 28.01.2019 року буде погашена ним протягом найкоротших термінів. Ухвалою суду від 18.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 30.05.2019 року до суду через канцелярію суду подано висновок органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації ЛМР про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] від 29.05.2019 року № 2608-2340. В судовому засіданні позивач та представник позивача Коваль О.В. , який діє на підставі ордеру серії ЛВ № 172810 від 11.04.2019 року (а.с. 79-80) позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та дав аналогічні пояснення тим, які викладені у відзиві на позовну заяву, просив в позові відмовити. Представник відповідача підтримав відповідача та просить в позові відмовити. Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з"явився. У поданій заяві за підписом Брикса Р.З. , який діє на підставі довіреності від 03.01.2020 року № 260001-вих-26 просить проводити розгляд за відсутності представника органу опіки та піклування, підтримує висновок про позбавлення батьківських прав ( а.с. 63). Заслухавши позивача, представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. 17.07.2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Львова 22.11.2012 року розірвано. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи ( а. с. 4). Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки виданої ЛКП "Янів 405" від 13.02.2019 року позивач [PERSON] та їхній син - [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 17). Суд встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.03.2011 року присуджено стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] з відповідача в розмірі по 500,00 грн. щомісячно. Згідно розрахунку заборгованості з аліментів у виконавчому провадженні № 58095272, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.02.2019 року становить 47 000, 00 грн. ( а. с. 8-10). Згідно до копії квитанції від 16.04.2019 року ( а.с. 41) відповідачем здійснена оплата за борг згідно ВП 58095272 в сумі 24 400 грн. З висновку органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 2608-2340 від 29.05.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] вбачається ( а.с. 63). Згідно довідки від ДНЗ № 94 м. Львова від 09.10.2018 року № 175, характеристики СК "Золотий Лев" від 04.10.2018 року, характеристики та психологічної характеристики СЗШ № 33 м. Львова - батько дитини [PERSON] життям дитини не цікавиться, в дошкільний заклад не з"являвся, за весь час тренувань ніколи не з"являвся і не був присутній на змаганнях; життям та навчанням сина цікавиться мати - [PERSON] , малолітній [PERSON] найбільш тісно прив"язаний до матері. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Як зазначено у пунктах 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008р. - п. 15. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. П. 16. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст.18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина, зокрема, цікавитися своїм сином, його життям та майбутнім, матеріально допомагати, дбати про його культурний та духовний розвиток, спілкуватися з ним, сприяти в отриманні дитиною освіти, свідомо ухиляється від виконання таких обов`язків, оскільки жодних об`єктивних перешкод для виконання ним батьківських обов`язків не існує; самоусунувся від виховання та утримання дитини, не виявляє у відношенні дитини батьківської турботи, що вказує на неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків та нехтування своїми батьківськими обов`язками, в розумінні встановлених законодавчих положень. Доказів протилежного відповідачем до суду подано не було. В судовому засіданні відповідач підтвердив факт перерахування коштів на утримання дитини у 2011 р., а після того лише 16.04.2019 року, що свідчить про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків та нехтування своїми батьківськими обов`язками. Покликання відповідача на вжиття всіх можливих заходів із сторони позивача, щоб обмежити його право у вихованні дитини не знайшли свого підтвердження в суді, відповідачем доказів не представлено, такі покликання судом розцінюються як голослівні. Зважаючи на те, що відповідачем не надано будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , обставини справи підтверджені належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Водночас, суд роз`яснює відповідачу, що він, згідно ст. 169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved