Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

05.12.2013 р. позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача "Полтавського облавтодору" ВАТ "ДАК " Автомобільні дороги України", третя особа Терешківська сільська рада Полтавського району, про визнання права власності на нерухоме майно. Просили суд, визнати право власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] права спільної сумісної власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою:[ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з"явились, попередньо наддавши до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити, справу розглядати без їх участі на підставі наявних у ній доказів. Від відповідача: "Полтавського облавтодору" ВАТ "ДАК " Автомобільні дороги України" надійшла до суду заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти заявлених вимог. Від третьої особи: Терешківська сільська рада Полтавського району до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечили. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] (дід) у 60-х роках працював на Філії Копилянської дорожньо-експлуатаційній дільниці. У 1968 році йому та членам його родини Копилянською ДЕД був виділений у користування будинок [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту виготовленого ФОП [PERSON] від 05 листопада 2013 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS], в цілому складається з житлового будинку літ «А1», а саме: 1-1тамбур заг. пл. 1.6 кв.м., 1-2 кладова заг. пл. 1.0 кв.м., 1-3 кімната заг. пл. 16.0 кв.м., 1-4 кімната заг. пл. 12.7 кв.м., 1-5 коридор заг. пл. 3.9 кв.м., 1-6 кухня заг. пл. 5.9 кв.м., 1-7 кімната заг. пл. 9.1 кв.м., всього заг. пл. 50.2 кв.м., господарські будівлі: сараї літ. «Б, б, Г, Д», літня кухня літ. «В», погріб літ. «д», вбиральні літ. «Е, е», колодязь № 1, ворота, огорожа, хвіртка, ворота №2-3. В 1985 році між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу, подружжя разом з дітьми, [PERSON], [PERSON] стали проживати в будинку [ADDRESS]. [INFO] помер , [PERSON] свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. Після його смерті у будинку залишись проживати дружина [PERSON], діти: [PERSON], [PERSON], дід, [PERSON] та бабуся [PERSON]. [INFO] помер дід, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER]. [INFO] померла баба, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом Серія [NUMBER]. Як встановлено, що з 2003 року у будинку залишились проживати позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 1628 від 20.11.2013 р. у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], прописані і проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки виданої філією Копилянської дорожньо експлуатаційної дільниці, житловий будинок [ADDRESS], перебуває на балансі ДП «Полтавського ОАД» філії «Копилянська ДЕД» залишкова вартість на 01.10.2013 року 15077 грн. 66 коп. 28 травня 2013 року, позивачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], звернулися з листом про надання дозволу на приватизацію житлового будинку [ADDRESS] для подальшого визнання права спільної власності. 06 грудня 2013 року на лист позивачів отримана відповідь від «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» згідно якої ДП «Полтавський облавтодор» не має можливості створити приватизаційну комісію і видати свідоцтво на право власності на нерухоме майно, в якому проживають останні. За викладених обставин позивачі були змушені звернутися до суду задля визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, встановлено факт того, що житловий будинок [ADDRESS] фактично переданий позивачам у власність, які постійно проживають в ньому, відкрито, безперервно, з відома та за згодою власника на протязі більше 20 років на законних підставах володіють нерухомим майном, здійснюють поточні ремонти, сплачують комунальні послуги, використовують будинок за призначенням. Згідно ч. 11 ст. 8 ЗУ «про приватизацію державного житлового фонду» Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно зі ст. 376 ч.5 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved