Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У червні 2019 році позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, однак, як зазначає остання, набуте спільне майно під час шлюбу не було поділено, що зумовило [PERSON] звернутись до суду за захистом своїх прав. Таким чином, позивач, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить суд: - виключити з поділу спільної сумісної власності подружжя квартиру [ADDRESS] (складається із трьох житлових кімнат, загальною площею 57,80 кв.м.), що є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON] та автомобіль марки "Вольво", 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , що є власністю [PERSON] . - ухвалити рішення, яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя в натурі виділити у власність [PERSON] ; - житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281211980000, вартістю 1 042 691, 62 гривень; - земельну ділянку, площею 0,0718 Га, кадастровий номер 8000000000:90:021:0011, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281324480000, вартістю 578 653, 79 гривень. Виділити у власність [PERSON] : - житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] вартістю 68 000 гривень; - автомобіль марки ВМW, модель Z3, 2002 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , вартістю 840 000,00 гривень; - ювелірні вироби (колекція золотих, чоловічих прикрас українських ювелірів, а саме: ланцюжки, браслети, каблучки, защіпки для краваток), вартістю 800 000 гривень; - твори мистецтва (колекцію картин та ікон, італійських, французьких та українських приватних, сучасних, невідомих майстрів: 8 картин, 3 ікони) вартістю 70 000,00 гривень; - колекцію годинників (La Sella, Vacheron Constantin, Patek, Philippe, Raymond Weil, Omega, Seiko, Citizen), 62 шт., вартістю 260 000,00 гривень; -40% статутного фонду Будівельної компанії "Вертикаль", що складає 1 600 Ю0 гривень; -2 % частки в юридичній особі "Журнал Думка", що складає 1 600 гривень. 02.10.2019 ухвалою суду було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 04.02.2021 позивачем було подано заяву про зміну предмету позову та долучено звіт про оцінку майна. 15.04.2021 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті. В судовому засідані представник позивача вимоги, зазначені у заяві про зміну предмету позову, підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги в повній мірі не визнали. Оскільки вказали, що позивач та відповідач продали під час шлюбу майно, яке належало мамі відповідача, та за дані кошти купили квартиру, автомобіль та створили бізнес, а тому дане майно відповідач просить суд поділити у відповідності до закону, тобто порівну між учасниками процесу. Окрім цього, відповідач зазначив, щодо квартири на [ADDRESS] не заперечує здійснити поділ її 50 на 50, те саме і стосується житлового будинку, що знаходиться, за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки по даній адресі. Щодо будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , відповідач не заперечує, щоб позивачу дана нерухомість перейшла у власність. Автомобіль просив поділити порівну, проте не заперечував щодо переходу їх у власність позивача, однак з відшкодуванням 50% від вартості, у грошовій формі. Ювелірні вироби, годинники зняти з розгляду, оскільки це приватна власність кожного. Щодо картин, ікон та 40% статутного фонду Будівельної компанії "Вертикаль" та 2 % у юридичної особи «Журнал Думка», відповідач не заперечував щодо переходу у власність позивача та відмовився на користь позивача від часток у даних компаніях. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Так, при розгляді було встановлено, що [PERSON] , перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 06.12.2003 року. Шлюб був зареєстрований в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва та з державним Центром розвитку сім`ї. 07.11.2016 року рішенням Печерського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Так, позивач вказує, що під час шлюбу було набуто майно, а саме: Житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281211980000, вартістю 1 042 691, 62 гривень, земельна ділянка, площею 0,0718 Га, кадастровий номер 8000000000:90:021:0011, що розташована, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281324480000, вартістю 578 653, 79 гривень.. Даний будинок та земельна ділянка були придбані на ім`я позивача, у відповідності до договору купівлі-продажу від 30.01.2014 року. Придбання даного майна підтверджується копіями договору купівлі-продажу від 30.01.2014 року (а.с.55), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.56), технічним паспортом (а.с.57-59). Квартира [ADDRESS] (складається із трьох житлових кімнат, загальною площею 57,80 кв.м.). Дана квартира була придбана сторонами в шлюбі у рівних частинах за 378 750 гривень, згідно договору купівлі-продажу від 21.06.2005 року. Згідно договору купівлі-продажу визначалась еквівалента вартість квартири в 75 000 доларів США. На даний час ринкова вартість квартири складає 3 400 000 гривень. Житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Даний будинок був придбаний на ім`я відповідача згідно договору купівлі-продажу від 31.03.2006 року за 8 103 гривень. На даний час ринкова вартість даного будинку складає 68 000 гривень. Придбання даного майна підтверджується копією технічного паспорту від 23.01.2006 року (а.с.49-52). Автомобіль марки ВМW, 2002 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , вартістю 840 000,00 гривень. Придбання даного майна підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 24.09.2009 року (а.с.60). Ювелірні вироби (колекція золотих, чоловічих прикрас українських ювелірів: ланцюжки, браслети, каблучки, защіпки для краваток), вартістю 800 000 гривень. Твори мистецтва (колекція картин та ікон, італійських, французьких та українських приватних, сучасних, невідомих майстрів: 8 картин, 3 ікони). Колекція годинників (La Sella, Vacheron Constantin, Patek, Philippe, Raymond Weil, Omega, Seiko, Citizen), 62 шт. - 40 % Будівельної компанії "Вертикаль", що складає 1 600 000 гривень (загальна вартість компанії згідно е-декларації відповідача складає 4 000 000 грн.). Компанія була набута в період шлюбу в 2004 році. - 2 % в юридичній особі "Журнал Думка", що складає 1 600,00 гривень (загальна вартість даної юридичної особи згідно е-декларації відповідача складає 80 000 гривень, а доля відповідача складає 2 %). Так, згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 2003 по 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу придбали нерухоме та рухоме майно. Також, витвори мистецтва, прикраси, коштовності були набуті під час шлюбу, що не заперечується обома сторонами, це саме і стосується часток у компаніях. Дане майно, відповідно до ст.60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє майно, наступним чином: Поділити житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281211980000, вартістю 1 042 691, 62 гривень, та земельну ділянку, площею 0,0718 Га, кадастровий номер 8000000000:90:021:0011, що розташована, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281324480000, вартістю 578 653, 79 гривень, порівно між позивачем та відповідачем. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Поділити автомобіль марки ВМW, 2002 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , вартістю 840 000,00 гривень, порівно між позивачем та відповідачем. Ювелірні вироби (колекція золотих, чоловічих прикрас українських ювелірів: ланцюжки, браслети, каблучки, защіпки для краваток), вартістю 800 000 гривень, є приватною власністю кожного. Виділити у власність твори мистецтва (колекція картин та ікон, італійських, французьких та українських приватних, сучасних, невідомих майстрів: 8 картин, 3 ікони), відповідачу [PERSON] . Колекція годинників (La Sella, Vacheron Constantin, Patek, Philippe, Raymond Weil, Omega, Seiko, Citizen), 62 шт., є приватною власністю кожного. Визнати право власності за [PERSON] на 40 % Будівельної компанії "Вертикаль", що складає 1 600 000 гривень (загальна вартість компанії згідно е-декларації відповідача складає 4 000 000 грн.). Компанія була набута в період шлюбу в 2004 році. Визнати право власності за [PERSON] 2 % в юридичній особі "Журнал Думка", що складає 1 600,00 гривень. Таким чином, з врахуванням уточнених вимог позивача та позиції відповідача, суд прийшов до висновку, про поділ майна в натурі у відповідності до вимог законодавства, наданих доказів та позицій сторін, оскільки учасниками процесу не було заявлено конкретних вимог, щодо грошової компенсації. Щодо ювелірних прикрас та колекції годинників, суд звертає увагу, що вказане майно не підлягає поділу, оскільки є речами індивідуального користування, та має поділитись між позивачем та відповідачем у відповідності до їх використання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial