Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 10.09.2015 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . У позовній заяві вказала, що перебуває з Відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який був посвідчений 24.10.2009 року Шамраївською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області за актовим записом №02. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] Подружні відносини між сторонами припинені майже три роки. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить змінити їй прізвище з " [PERSON]" на дошлюбне " [PERSON]". Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 жовтня 2009 року Шамраївською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області за актовим записом № 2 про що було видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.5). Сторони спільно не проживають, фактичні шлюбні відносини припинили майже три роки. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved