Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

11.06.2013 року позивач [PERSON] звернулась до Жидачівського районного суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] та просила: - визнати свідоцтво про право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до якого цей будинок належить [PERSON] - незаконним; - розприділити всю спадщину, в тому числі вищевказаний житловий будинок, яка залишилась після смерті її батька [PERSON] в рівних частках між спадкоємцями, а саме: нею та відповідачами в справі [PERSON], [PERSON]. В липні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів: [PERSON] та [PERSON], в процесі судового розгляду уточнила свої позовні вимоги та просила: - визнати недійсним в 1/4 його частині свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, яке видано 23.11.1989 року виконавчим комітетом Жидачівської районної ради народних депутатів та зареєстроване в Стрийському МБТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим №62 30.11.1989 року на ім'я [PERSON] на цілий житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; - визнати за нею право власності на спадкове майно [PERSON], який помер [INFO], а саме: на 1/4 житлового будинку та господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати по справі. Ухвалою Жидачівського районного суду від 03.09.2013 року дані позови об"`єднано в одне провадження. 06.05.2014 року позивач [PERSON] звернулась до Жидачівського районного суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] та просила: - усунути відпоповідачів: [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті їхнього батька [PERSON], що помер [INFO] Ухвалою Жидачівського районного суду від 13.05.2014 року дані позови об"`єднано в одне провадження. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник за договором про надання правової допомоги - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, в позовних вимогах відповідачів - позивачів [PERSON] та [PERSON] відмовити. Відповідач-позивач [PERSON] вимоги свого позову підтримала із підстав, вказаних у ньому. Проти позовних вимог відповідачів-позивачів [PERSON] та [PERSON] заперечила та просила у їх задоволенні відмовити. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог позивачів [PERSON] та [PERSON], а вимоги своєї позовної заяви підтримала із підстав вказаних у ній. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Любшанська сільська рада Жидачівського району Львівської області в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнанння свідоцтва про право власності на житловий будинок незаконним та про розподіл спадщини- сільський голова Лизак В.М. при розгляді вказаного спору покладався на думку суду. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], показали, що відповідачі: [PERSON] та [PERSON], проживали окремо від свого батька [PERSON], додому приїздили рідко та при цьому не цікавились його здоров"ям та життям, у зв"язку із чим односельчани надавали йому допомогу по господарству. Заслухавши пояснення сторін та представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст.60 ЦПК України вимагає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер [PERSON], батько позивачів-відповідачів [PERSON] та [PERSON] та чоловік позивача-відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видано повторно 24.02.2011 року відділом ДРАЦС Жидачівського РУЮ Львівської області(а.с.29). Відповідно до довідки Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області №484 від 24.06.2012 року у виконавчому комітеті ради заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався(а.с.107). Відповідно до відмітки у паспорті громадянки України, виданого на ім"я [PERSON], вбачається, що остання 09.10.1965 року зареєструвала шлюб із [PERSON]. [PERSON], відповідно свідоцтв про народження та укладення шлюбу є рідною донькою померлого [PERSON](а.с.28).. [PERSON] відповідно до свідоцтв про народження та розірвання шлюбу також є рідною донькою померлого [PERSON] ( а.с.98). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, яке видано 23.11.1989 року виконавчим комітетом Жидачівської районної ради народних депутатів та зареєстроване в Стрийському МБТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим №62 30.11.1989 року на ім'я [PERSON] вбачається, що останній належить цілий житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.60 СК України вказаний житловий будинок належав позивачу [PERSON] та покійному [PERSON], як подружжю, на праві спільної сумісної власності, а тому суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.1261 ЦК України, позивачі-відповідачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом та відповідно до ст.ст.1216,1218,1222,1223 ЦК України мають право на спадкування за законом. Відповідач-позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька [PERSON], в установлений термін, а саме 03.06.2008 року(а.с.104) звернулася до Жидачівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме 03.06.2008 року(а.с.104), але останній 22.02.2013 року постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок(а.с.36). Позивач-відповідач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька [PERSON], 29.05.2013 року звернулась до Жидачівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв"язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.(а.с.33). Відповідач-позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому її слід вважати такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Згідно із ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Із викладених обставин вбачається, що позивач [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно - житловий будинок, а позивач [PERSON] - через пропуск строку для прийняття спадщини, обоє були позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право на спадкування, що виникло у них після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Згідно із ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно роз"яснень, наданих у п.26 Постанови Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008р., при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. Відповідно до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Разом з цим, як зазначає позивач [PERSON] у своєму позові, відповідачі: [PERSON] та [PERSON] на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України повинні бути усунені від права на спадкування, враховуючи, що останні ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], який через тяжку хворобу тривалий час перебував у безпорадному стані(мав похилий вік та являвся інвалідом 3 групи, потребував матеріального забезпечення у зв"язку із наявністю різних захворювань та їх ускладнень). Згідно із положеннями ч.5 ст.1224 ЦК України, на яку, як на правову підставу свого позову посилається позивач [PERSON], за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пунктом 6 Постанови Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. На підтвердженнях тієї обставини, що, відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухилялись від надання допомоги своєму батькові - спадкодавцеві [PERSON], який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, позивач [PERSON] надала суду витяг з медичної карти стаціонарного хворого нефрологічного відділення Львівської обласної клінічної лікарні, згідно із якою [PERSON] з 14.03. по 31.03.2001 року перебував на стаціонарному лікуванні у даному відділенні цього медичного закладу. Дослідивши докази, надані позивачем [PERSON] на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, та, приймаючи до уваги пояснення свідків, суд вважає доведеним в ході розгляду справи той факт, що померлий [PERSON] певний період часу тяжко хворів, та, як хворий, і людина похилого віку, потребував сторонньої допомоги, яку в лікарській установі надавала йому дочка -позивач [PERSON]. Також, приймаючи до уваги пояснення сторін та пояснення свідків, суд вважає доведеним в ході розгляду справи й той факт, що відповідач [PERSON] до часу смерті [PERSON] мешкала з останнім в одному будинку, мала з ним спільне господарство та спільний бюджет. Також, суд вважає, що встановлені судом в ході розгляду справи обставини спростовують твердження позивача [PERSON], що відповідачі [PERSON] та [PERSON] уникали обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а саме, усвідомлюючи свій обов'язок, та, маючи можливість його виконувати, не вчиняли необхідних для цього дій, а саме ні матеріально, ні морально не підтримували спадкодавця [PERSON], який певний період часу тяжко хворів. Сама [PERSON] ствердила, що обидві дочки приймали участь в похоронах батька. Крім того, в судовому засіданні як сторони, так і свідки суду зазначили, що до часу смерті [PERSON] усвідомлював значення своїх дій, та міг керувати ними. З вищенаведеного суд вбачає, що, маючи можливість за життя усунути спадкоємців - відповідачів [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування, спадкодавець [PERSON] протягом усього часу своєї хвороби зазначеним правом не скористалась, волевиявлення на усунення дочок від права на спадкування - не виявив; заповіту щодо певної особи - не вчинив. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи не знайшла доведення та обставина, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, а тому позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення спадкоємців від права на спадкування задоволенню не підлягає. Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] в ході судового розгляду не надала суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] про визнанння свідоцтва про право власності на житловий будинок незаконним та про розподіл спадщини, у зв"язку із тим, що суд прийшов до висновку про те, що її слід вважати такою, що не прийняла спадщину, оскільки вона на час відкриття спадщини постійно не проживала разом із спадкодавцем [PERSON], пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, а зазначені нею обставини про поважність пропуску цього строку(незнання законодавства), суд вважає необгрунтованими. Враховуючи матеріали справи, докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими, доведеними в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі, так як вона в установлений строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, якому на праві спільної сумісної власності належало 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved