Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області із позовом, в якому просила встановити материнство та факт народження дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на підставі ст. 131 ,133 СК України та ч.1 п.7 ст. 315 ЦПК України. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 18.11.2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного життя мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В 2013 році разом з дітьми та чоловіком виїхали з України, мешкали за кордоном. З 2018 року перебували в лагері біжінців Аль-Холь Сірійської Арабської Республіки. За час проживання за кордоном, в сім"ї народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зареєструвати народження дітей за кордоном не було можливості через певні обставини. На Україну разом з дітьми позивач повернулася 31.12.2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі , просила їх задоволнити. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення суду. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення якщо: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації надіслала заяву про можливість розгляду справи за відсутності їх представника. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче провадження у справі на 25.03.2021 року. Судом встановлено, що 18.11.2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Майбородівською сільською Радою Кременчуцького р-ну Полтавської області, актовий запис за № 7 ( свідоцтво серії [NUMBER] від 18.11.2006р). Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, виданими повторно Майбородівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області , актовий запис за № 10, та № 2 від 13.01.2021року. В 2013 році сім"я [PERSON] виїхала за кордон, через певні обставини не могли спілкуватися з родичами. За період з 2015 року по 2018 рік в сім"ї народилось ще троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 2018 року сім"я Аббасових разом з дітьми перебувала в лагері біжінців Аль-Холь Сірійської Арабської Республіки, реєстрація народження дітей не проводилась. 31.12.2020 року [PERSON] та діти повернулися на Україну, що підтверджується посвідченням особи на Україну, виданого 31.12.2020 року. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і ( або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документу закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини ( або дітей). Відповідно до ст. 131 Сімейного кодексу України, особа яка вважає себе матір`ю дитини (дітей) може подати до суду заяву про визнання свого материнства. Відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно , але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.7 Закону України « Про громадянство» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст. 7 Конвенції ООН « Про права дитини» від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України ,органи державної влади або органи місцевого самоврядування, їх посадові особи , зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2,3,4 ст. 13 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Відповідно до ч.1 п.7 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови № 3 від 15.05.2006р « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз"яснив, що відповідно до статтей 213, 215 ЦПК України ( 1618-15) рішення щодо визнання батьківства ( материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства ( материнства) в органах РАЦС ( прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство та інше). Суд визнає материнство, якщо походження дитини від певної жінки, підтверджено відповідними доказами, у тому числі висновками експертизи. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин , які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими; речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1,4 ст. 77, ст.78-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази , на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав та обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ч.ч.1, 5-6 ст. 81 ЦПК України). Європейський суд з прав людини, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства ( материнства) стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» ( справа Калачова проти Російської Федерації, № 3451/05, параграф 34 від 07.05.2009 року). Звертаючись до суду, позивачем [PERSON] було надано звіти тесту ДНК , проведені медичною установою 04.02.2021 року , відповідно до яких вбачається, що : згідно проведеної молекулярно генетичної експертизи ( ДНК) [PERSON] являється біологічною матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок КНП « Центру первинної медико-санітарної допомоги Пришибської сільської Ради» від 03.02.2021 року та проведених рентгенів кісті рук дітей для визначення їх біологічного віку, підтверджується приблизний вік за медичними показниками ( радіаційний паспорт) дітей: [PERSON] , 2015 р. народження, [PERSON] , 2017 року народження та [PERSON] , 2018 року народження. Відповідно посвідчення особи на повернення в Україну, виданого 31.12.2020 року вбачається, що [PERSON] повернулася до України разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим, суд вважає, що доводи позивача є достатніми для підтвердження вказаного факту. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 315 ЦПК України , суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Враховуючи думку позивача, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України не стягує судовий збір з відповідача.

Outcome: approved