Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

28.12.2020 ТОВ "НіжинТеплоМережі" звернулося до суду з зазначеною позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за теплову енергію за період з 01 жовтня 2017 року по 30 листопада 2020 року в розмірі 21 470,37 грн та судовий збір у сумі 2102,00 грн. Позов аргументує тим, що відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] та є абонентом на постачання послуг з теплопостачання. Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . Оскільки споживач своєчасно не вносить на рахунок ТОВ "НіжинТеплоМережі" плату за спожиті послуги, за ним утворилася заборгованість за вищевказаний період у сумі 21470,37 грн. Ухвалою від 11 січня 2021 року провадження в справі відкрито, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~Від представника позивача 03 лютого 2021 року надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою вимога про стягнення заборгованості за теплову енергію пред"являється до [PERSON] , а до [PERSON] не заявляється. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином засобами поштового зв"язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України та через оголошення на веб-сайті суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засіданян не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] , тривалий період часу не регулярно і не в повному обсязі сплачує послуги за опалення, що підтверджується розрахунком заборгованості з особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з централізованого опалення, які врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ч.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання". Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належать громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Таким чином, відповідач має зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів і зазначене ним не спростовано. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 614 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконував свої обов`язки по сплаті наданих позивачем послуг в повному обсязі, у зв`язку з чим за період з 01.10.2017 по 30.11.2020 утворилася заборгованість на суму 21 470,37 грн. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved