Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, в якій просить встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER] , заповнена 20 вересня 1988 року російською мовою на " [PERSON] , [INFO] " належить їй. Свої вимоги обгрунтовує тим, що при заповненні її трудової книжки серії [NUMBER] на російській мові було допущено описку та вказано її по батькові " [PERSON] " замість " [PERSON] ", що перешкоджає її оформленню на пенсії. В подальшому заявник доповнила свої вимоги та просила суд також встановти факт, що диплом [NUMBER] , виданий на ім`я " [PERSON] " також належить їй. Вказані розбіжності в написані її по-батькові та виправлення у вказаних документах стали причиною відмови органів пенсійного фонду у призначенні їй пенсії, а тому для захисту своїх прав вона вимушена звернутися до суду. В судове засідання заявник [PERSON] та її предстваник адвокат Кабанов М. О. не з`явилися, проте від представника заявника на адресу суду надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу без їхньої участі, заявлені вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, суд, вважає за можливе, здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник відповідно до паспорта громадянина України є [PERSON] , [INFO] , прізвище, імя та по батькові якої на російській мові у паспорті зазначені як " [PERSON] ". З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке заповнене на російській мові вбачається, що 15 жовтня 1989 року було зареєстровано шлюб між " [PERSON] " і " [PERSON] ". З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , заповненому на російській мові слідує, що [INFO] народилася " [PERSON] ". 20 вересня 1988 року було заповнено трудову книжку [NUMBER] на російській мові на " [PERSON] ", прізвище в якій 15 жовтня 1989 року на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] було виправлено на російській мові на " [PERSON] ", про що зроблене відповідне застереження в на внутрішній стороні титульної сторінки вказаної трудової книжки. 02 серпня 1988 року було видано диплом [NUMBER] , в якому вказано дані на російській мові як " [PERSON] ", а на українській мові як " [PERSON] ". У зв`язку з вказаними розбіжностями та виправленнями в трудовій книжці у заявника виникли ускладнення при оформленні на пенсію. Зазначене підтверджується: копією паспорта [PERSON] [NUMBER] (а.с.2-3), копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.4), копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.5), копією трудової книжки [PERSON] [NUMBER] (а.с.6), копією диплома [NUMBER] [PERSON] (а.с.22), ордером . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Під час розгляду справи встановлено та підтверджено відповідними доказами, що при заповнені трудової книжки заявника на російській мові та при внесені даних в диплом було допущено помилку в написанні її по -батькові. Враховуючи досліджені судом докази, суд вважає можливим встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER] , заповнена 20 вересня 1988 року російською мовою на " [PERSON] , [INFO] " з виправленням прізвища на " [PERSON] " та диплом [NUMBER] , виданий 02 серпня 1988 року, в якому вказано дані на російській мові як " [PERSON] ", а на українській мові як " [PERSON] " належить заявнику [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved