Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 16230 грн. 59 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 15 лютого 2010 року, з якої: 2625 грн. 84 коп. заборгованість за кредитом, 10755 грн. 67 коп. заборгованість за процентами, 1600 грн. пеня, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 749 грн. 08 коп. штрафу (процентна складова). Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідач відповідно до умов даного кредитного договору, який складається із «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів банку», отримала 2700 грн. кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, остання умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 01 жовтня 2017 року виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі. Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не з"явився, відповідно до клопотання до позовної заяви підтримує позов, просить розглянути справу за відсутності. Відповідно до заяви від 19 січня 2018 року відповідач визнає позов повністю, просить розглянути справу за її відсутності. Із врахуванням заявлення клопотання про розгляд справи за відсутності всіма учасниками справи, судовий розгляд справи в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 15 лютого 2010 року укладений договір про надання банківських послуг, який складається із Анкети-заяви відповідача, як отримувача банківських послуг, від 15 лютого 2010 року, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів банку, відповідно до яких відповідач отримала банківські послуги у виді кредитного ліміту за платіжною карткою "Универсальная, 55 дней льготного периода», згідно довідки про умови кредитування із використанням вищезазначеної картки: тип кредитної лінії-поновлювальний, базова процентна ставка в місяць-2,5%. Відповідач, як позичальник, погодилась, що вищезазначені Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи банку складають договір про надання банківських послуг, остання відповідно до умов даного договору зобов"язана повернути кредит, сплатити проценти, які є платою за користування чужими грошима, штрафи, які є засобом забезпечення виконання зобов"язань, пеню та комісії. З вищезазначеними умовами відповідач ознайомилась та погодилась, про що свідчить її підпис у вищезазначеній Заяві. Згідно п.9.12. Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, в разі відсутності заяв сторін про його припинення договір лонгується на такий же строк. Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 599, 629, 1054 ЦК України. Докази про визнання даного договору недійсним, спростування належності та допустимості вищезазначених доказів,-станом на час розгляду справи відсутні. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 01 жовтня 2017 року становить: 2625 грн. 84 коп заборгованості по кредиту, 10755 грн. 67 коп. процентів за користування кредитом, 1600 грн. комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 749 грн. 08 коп. штрафу (процентна складова). Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов"язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов"язання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов"язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до укладеного договору. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Із врахуванням розміру основного боргового зобов"язання (заборгованість за кредитом та нарахованими процентами) підстави для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України в судовому засіданні не встановлені. Визнання відповідачем позову згідно заяви від 19 січня 2018 року не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що із врахуванням вищезазначених законних підстав, є умовою для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин заборгованість у вищезазначеному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною 1 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні приписи зазначені в ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Розгляд справи по суті регламентований гл.6 ЦПК України, відповідно до ч.3 ст.217 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим. Заява відповідача про визнання позову подана 19 січня 2018 року до початку розгляду справи по суті, що, із врахуванням ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», є підставою для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову,-800 грн. (1600 грн., сплачених згідно платіжного доручення №PROM3B7LOH від 03 жовтня 2017 року (а.с.20)/2=800 грн.). В порядку ст.141 ЦПК України 800 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved