Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача 307781,39 грн. та суму понесених судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що 05 березня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є він, позивач, та відповідачем було укладено Договір кредиту № 08/300/14, згідно якого відповідачеві надано кредит в сумі 110000,00 грн. У відповідності до договору відповідач зобов"язалася погашати отриманий кредит щомісяця та сплачувати щомісяця відсотки за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 03 березня 2023 року (включно). Відповідач взяті на себе зобов"язання по договору кредиту не виконує, не погашає у встановлений строк заборгованість по кредиту та по відсотках, внаслідок чого станом на 29 квітня 2016 року за нею рахується непогашена заборгованість: сума заборгованості по кредиту - 108148,19 грн., сума заборгованості за відсотками - 96259,21 грн. У відповідності до умов Договору кредиту (п. 4.1) у зв"язку із простроченням відповідачем строків сплати відсотків та повернення кредиту їй нараховано пеню в такому розмірі: за прострочення повернення кредиту - 22221,69 грн. та за прострочення сплати відсотків - 48872,94 грн. На підставі положень ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України відповідач зобов"язаний повернути заборгованість з врахуванням встановленого індексу інфляції. Розмір інфляційних втрат за договором кредиту складає: розмір інфляційних втрат за кредитом - 9658,45 грн., розмір інфляційних втрат за відсотками - 22620,91 грн. Усього станом на 29.04.2016 року за відповідачем рахується неповернута заборгованість з врахуванням нарахованої пені та інфляційних втрат в загальному розмірі 307781,39 грн. Представник позивача, який повідомлявся у встановленому порядку про час та місце розгляду справи (а.с. 33, 41), в судове засідання не з"явився. Від позивача 16.06.2016 року на електронну адресу суду поступила заява про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 36). Відповідач, яка у порядку, передбаченому ст.74 ЦПК України, повідомлялася про день, час та місце розгляду справи належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 34, 42), в судове засідання повторно не з"явилася. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України справа підлягає вирішенню на підставі наявних у ній даних та доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що 05 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", - позивач у справі та [PERSON] - відповідач було укладено договір кредиту № 08/300/14. На підставі даного договору відповідач отримала кредит у розмірі 110000,00 гривень зі сплатою 14,5 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 03 березня 2023 року включно. Погашення основної заборгованості за кредитом повинно було здійснюватися у порядку, передбаченому п. 1.1.1 договору. У відповідності до умов укладеного договору (пункти 3.3.8, 4.2) відповідач взяла на себе такі обов"язки: своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 договору; у разі прострочення строків сплати процентів, визначених п. 2.4 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 договору, сплатити кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. 26 червня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 08/300/14 від 05.03.2008 р. Згідно п. 1.1 Додаткової угоди сторони внесли зміни до умов кредитування, зокрема, домовилися встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 21 % процентів річних. У п. 1.1.1 передбачили, що погашення кредиту здійснюється до 25 числа (включно) кожного місяця, починаючи з квітня 2008 року (останній платіж 03 березня 2023 року) згідно з визначеним графіком. В порушення умов договору кредиту відповідач не виконує своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого утворилася заборгованість. Сума заборгованості вдповідача станом на 29 квітня 2016 року становить 307781,39 гривень, з яких: 108148,19 грн. - заборгованість по кредиту, 96259,21 грн. - заборгованість за відсотками, 22221,69 грн. - пеня за прострочення повернення кредиту, 48872,94 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків, 9658,45 грн. - розмір інфляційних втрат за кредитом, 22620,91 грн. - розмір інфляційних втрат за відсотками. Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, які є належними та допустимими, а саме: копією договору кредиту № 08/300/14 від 05.03.2008 р. (а.с. 5-8), копією Додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору кредиту № 08/300/14 від 05.03.2008 р. (а.с. 9), розрахунком заборгованості відповідача (а.с. 3, 4), іншими письмовими доказами. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як встановлено судом відповідач в порушення умов договору кредиту, укладеного з позивачем, не виконує своєчасно зобов"язання за договором, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитними коштами. Такими діями відповідач порушує право позивача на отримання виконання за договором. У зв"язку з цим у позивача на підставі положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов договору (п. 3.3.9 договору, п. 3 Додаткової угоди) виникло право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати відсотків згідно договору кредиту. Крім того, у відповідача виник обов"язок передати позивачеві передбачену договором неустойку. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення даних складових заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. В частині позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат суд виходив з наступного. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на встановлені судом обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов"язань за договором кредиту, зокрема, прострочення виконання нею обов"язку з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, позивач має право вимагати, а відповідач зобов"язана сплатити інфляційні втрати. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв"язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, доведений та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив 4616,72 грн. судового збору (а.с. 1), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved