Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

В березні 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] , третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, в якому просили визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений 29.05.2009 року державним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори та зареєстрований в Державному реєстрі заповітів за №4-1353; виключити з Державного реєстру заповітів запис за № 4-1353 від 17.06.2014 року про державну реєстрацію заповіту; визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на частину та за [PERSON] на частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову посилалися на те, що [INFO] померла їхня бабуся [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із 2-кімнатної квартири, загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею - 27,3 кв.м., розташованої на 9-му поверсі 9-ти поверхового будинку за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1993 року. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] був її син, батько позивачів [PERSON] , який помер [INFO] . З 1999 року, після розірвання шлюбу з [PERSON] , їх батько проживав зі своєю матір`ю [PERSON] та деякий час з ними проживала і [PERSON] . Після смерті батька, фактично з березня 2009 року, вона постійно проживала разом з бабусею, піклувалася про неї, підтримувала та допомагала їй, після її смерті вони займалися її похованням. До цього часу вона - [PERSON] проживає і утримує квартиру, що є спадковим майном, тобто фактично прийняла спадщину. В установлений законом строк вони - позивачі звернулися із заявами про прийняття спадщини до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, як спадкоємці за правом представлення, проте отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що 29.05.2009 року [PERSON] розпорядилася своїм майном на випадок смерті та залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В., реєстровий № 4-1353, на ім`я відповідачки [PERSON] . Позивачі вказують на те, що зазначений заповіт є недійсним, оскільки вони майже впевнені, що у їх бабусі [PERSON] не було жодних підстав, причин, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт, більш того, на користь іншої особи - [PERSON] , яка є донькою її двоюрідної сестри. Жодна з них практично не бували у неї, навіть в важкі часи для бабусі та не підтримували близьких родинних стосунків. Більше того, її єдине бажання було, щоб її квартира залишилась [PERSON] особисто. Другою підставою для визнання недійсним заповіту є стан здоров`я бабусі та важкі обставини, які вона переживала, тому, якщо припустити, що заповіт і було складено [PERSON] , то тільки під впливом обману, помилки або ж на момент його вчинення [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки на момент складання заповіту минуло лише два місяці і 12 днів з дня смерті її єдиного сина - їх батька [PERSON] , який помер у 50 років. [PERSON] дуже переживала смерть сина, замкнулася в собі, часами не розмовляла та перебувала у важкій депресії, дуже часто не розуміла де вона знаходиться і що з нею діється. Крім того, їм відомо, що з 1980-х років бабуся стояла на диспансерному обліку у лікаря терапевта, невролога, невропатолога, вона постійно страждала на гіпертонію, невралгію, вегетососідісту дистонію змішаного типу, дисциркуляторну енцефалопатію 2 ст., церебральний атеросклероз, кардіосклероз, дистрофію міокарда, ішемічну хворобу серця, панкреатит, холецистит та ряд інших захворювань. Також бабуся страждала на епілепсію, якої вона соромилась, в зв`язку із приступами вона часто падала та травмувалась, для запобігання приступів вона майже постійно вживала ліки. З 2005 року [PERSON] постійно знаходилась на обліку в центрі « Головні болі» обласної лікарні ім. Мечнікова з діагнозом «Хронічні тензіонної головні болі, депресивного стану, дисомнічного синдрому» та постійно, протягом 9 років, приймала ліки. Вони вважають, що [PERSON] не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними, а заповіт не відповідає її волі, тому підлягає визнанню недійсним. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2015 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою від 10.03.2015 року вказана позовна заява була залишена без руху з наданням позивачам строку для усунення її недоліків. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2015 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 28.05.2015 року. 30.06.2015 року в попередньому засіданні представником відповідача [PERSON] - адвокатом Бардаченко В.В. було подано зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення. В позові [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла її двоюрідна бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла саме їй. Вона особисто за власні кошти здійснила поховання бабусі, не дивлячись на те, що на похоронах була присутня рідна онука [PERSON] , проте остання не надала на поховання жодної копійки. Протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вона звернулася до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, оскільки через декілька днів після поховання [PERSON] самочинно змінила замки у квартирі спадкодавця, забрала усі оригінали документів та не впускає її до квартири. Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] корпусі [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом від 29 травня 2009 року, посвідченим державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В., після [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом із зустрічною позовною заявою представник [PERSON] - адвокат Бардаченко В.В. подав клопотання про об`єднання позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування з зустрічними позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, посилаючись на те, що розгляд цих справ в одному провадженні є доцільним, оскільки у справах беруть участь одні і ті ж особи та підстави позову пов`язані наявністю одних і тих же обставин з приводу спадкування квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] . 30.06.2015 року судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника [PERSON] та об`єднано в одне провадження цивільні справи за вказаними позовними вимогами. 14.09.2015 року до суду надійшла позовна заява (згідно ст. 31 ЦПК України) [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, в якій позивачі просили визнати недійсним заповіт складений від імені [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений 29.05.2009 року державним но нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори та зареєстрований в Державному реєстрі заповітів за №4-1353; виключити з Державного реєстру заповітів запис за № 4-1353 від 17.06.2014 року про державну реєстрацію заповіту; визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на частину та за [PERSON] на частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2015 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Дніпропетровській області та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Вказаною ухвалою суду на вирішення експертів були поставлені наступні питання: «1. Чи виконаний рукописний текст "завищание прочтено мной вслух и подписано лично" в двох екземплярах заповіту від 29.05.2009 року, складеного від імені [PERSON] , [INFO] , на ім"я [PERSON] , [INFO] , посвідченого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за реєстровим № 4-1353, особисто [PERSON] , [INFO] , чи іншою особою; 2. Чи належить підпис в графі "ПІДПИС" двох екземплярах заповіту від 29.05.2009 року, складеного від імені [PERSON] , [INFO] , на ім"я [PERSON] , [INFO] , посвідченого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за реєстровим № 4-1353, та реєстровій книзі нотаріуса Єремеєвої А.В., де зареєстрований цей заповіт, особисто [PERSON] , [INFO] , чи іншій особі". Ухвалою суду від 15.09.2016 року провадження у справі було відновлено у зв`язку з тим, що експертиза не була проведена та призначено судове засідання на 08 год. 45 хв. 01.12.2016 року з викликом сторін. Ухвалою суду від 06.12.2016 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2017 року справу для розгляду передано судді Єлісєєвій Т.Ю. Ухвалою суду від 28.03.2017 року суддя Єлісєєва Т.Ю. прийняла справу до свого провадження. Ухвалою суду від 28.03.2017 року провадження по справі відновлено у зв`язку з надходженням повідомлення судового експерта про неможливість проведення експертизи, оскільки державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори не надано оригінал реєстрової книги реєстру нотаріальних дій із записом №4-1353 про реєстрацію посвідчення державним нотаріусом Єремеєвою А.В. заповіту від імені [PERSON] від 29.05.2009 року. Ухвалою суду від 28.03.2017 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 18.01.2018 року провадження по справі відновлено, оскільки 10.01.2018 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №3745-17 від 22.12.2017 року та призначено справу до розгляду. 16.08.2018 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] , [PERSON] про долучення до матеріалів справи копій свідоцтва про шлюб, копії паспорта та РНОКПП [PERSON] та свідоцтва про смерть [PERSON] 16.08.2018 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про відмову від позову та закриття провадження по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Сьома дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, виключення запису про державну реєстрацію заповіту, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року провадження по справі зупинено у зв`язку зі смертю [PERSON] до визначення спадкоємців після її смерті. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 24.04.2019 року № 82 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2019 року для розгляду даної справи визначена суддя Лукінова К.С. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року суддею Лукіновою К.С. відкрито загальне провадження у справі та визначено про проведення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 25.06.2019 року витребувано від Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 19.11.2019 року № 220 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 року для розгляду даної справи була визначена суддя Женеску Е.В. Ухвалою суду від 25.11.2019 року суддею прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 15.04.2020 року № 162 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2020 року для розгляду даної справи був визначений суддя Литвиненко І.Ю. Ухвалою суду від 17.04.2020 року після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддею Литвиненко І.Ю. прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче засідання. Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 16.10.2020 року № 380 та згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2020 року справа передана 26.10.2020 року в провадження судді Кудрявцевої Т.О. Ухвалою суду від 27.10.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. прийняла справу до свого провадження, визначено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 06 травня 2021 року представником [PERSON] - адвокатом Бабенко О.А. через канцелярію суду надана уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Сьома дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на ті ж обставини, що і у первісному позові, проте зазначає, що у зв`язку зі смертю відповідача по справі [PERSON] , яка померла [INFO] , відпала необхідність в усуненні перешкод у користуванні квартирою, а оскільки, спадщина не визнана відумерлою, право власності не перейшло до територіальної громади міста Дніпро, а тому належним відповідачем по справі є саме [PERSON] , оскільки саме він не визнавав її право на спадщину. Посилаючись на зазначене, позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом від 29.05.2009 року після [PERSON] , померлої [INFO] , на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01.07.2021 року закрито провадження в частині позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, та залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення. Ухвалою суду від 01.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В наданій суду заяві представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити, провести судове засідання у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав, причину неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява, в якій представник третьої особи просить розглядати справу у його відсутність. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.2 цієї статті - не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.06.2014 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 4381. [PERSON] є бабусею [PERSON] та [PERSON] , а також двоюрідною бабусею [PERSON] . За життя [PERSON] на праві власності належала двокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м., жилою площею 27,3 кв.м. Вказане підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1993 року та довідкою КП ДМБТІ ДОР від 27.01.2015 року, відповідно до якої право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року було зареєстровано за [PERSON] і після її смерті ця квартира є спадковим майном. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким усе своє майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В. 29.05.2009 року, реєстровий № 4-1353. Відповідно до копії спадкової справи №504/2014 року, заведеної після смерті [PERSON] державним нотаріусом Сьомої дніпровської нотаріальної контори, наданої на ухвалу суду, з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріуса звернулися онуки померлої - [INFO] [PERSON] та [INFO] - [PERSON] . Також відповідно до спадкової справи, 16.07.2014 року до нотаріальної контори звернулась з заявою [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29.05.2009 року після смерті [PERSON] . В становлено, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є її онуки [PERSON] та [PERSON] [INFO] ) [PERSON] . Інших першочергових спадкоємців немає, оскільки батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , який є сином [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 20.03.2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. 02.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2015 року державний нотаріус Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновська Л.Г. відмовила [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з посилання на те, що [PERSON] усе належне їй майно заповідала іншій особі. 16.07.2014 року [PERSON] звернулася до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва про право власності на спадщину, внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 504/2014. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.02.2015 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Вважаючи вказаний заповіт, складений на користь [PERSON] , недійсним, [PERSON] та [PERSON] звернулися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , в якому просили визнати недійсним заповіт складений від імені [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений 29.05.2009 року державним но нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори та зареєстрований в Державному реєстрі заповітів за №4-1353; виключити з Державного реєстру заповітів запис за № 4-1353 від 17.06.2014 року про державну реєстрацію заповіту; визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на частину та за [PERSON] на частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись, зокрема, на те, що [PERSON] не підписувала вказаний заповіт. За клопотанням [PERSON] та [PERSON] судом у справі була призначена судова почеркознавча експертиза, згідно Висновку експерта № 3745-17 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 22.12.2017 року встановлено, що рукописні написи та підписи від імені [PERSON] в двох екземплярах заповіту від 29 травня 2009 року, посвідченому державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В., складеному від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та зареєстрованому за реєстровим № 4-1353, виконані саме [PERSON] . Як вбачається з копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, 17.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, в зв`язку з чим [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] ». [INFO] позивач за первісним позовом [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 26.07.2018 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 789. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.06.2019 року, наданої Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою на запит суду від 15.05.2019 року, будь-хто із спадкоємців після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини не звертався. Позивач за первісним позовом [PERSON] 16.08.2018 року надав на адресу суду заяву, в якій зазначив про відмову від позову та закриття провадження по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, виключення запису про державну реєстрацію заповіту, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 01.07.2021 року закрито провадження в частині позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, та відповідно до поданої заяви залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення. У відповідності до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як зазначено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладені обставини, з огляду на вищенаведені положення чинного законодавства, а зокрема, ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] підлягають задоволенню з визнанням за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , який є дійсним на час розгляду справи, що не спростовано. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог відповідачем суду не надано. З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України та клопотання позивача, витрати по справі віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved