Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 11 травня 2012 року з метою отримання кредитних коштів за заявою [PERSON] йому було видано кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушує свої зобов'язання за договором, допустив заборгованість, яка станом на 01 листопада 2016 року становить 25 329 грн. 36 коп., в тому числі заборгованість за кредитом у сумі 7 806 грн. 10 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 3 137 грн. 45 коп., 11 303 грн. 46 коп. пені за прострочене зобов"язання, 1400 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина, 1182 грн. 35 коп. процентна складова. Просить стягнути з відповідачки зазначену заборгованість та судові витрати. В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, на заочне рішення погоджується (а.с.51). Відповідач повідомлявся судом належним чином за місцем реєстрації поштове повідомлення повернулося з відміткою про не проживання. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи, однак в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив. Зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися цивільні правовідносини, що випливають із зобов"язальних по кредитному договору. Як встановлено судом, 11 травня 2012 року на підставі письмової анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір б/н (далі договір), відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 8000 грн. із встановленим фінансовим лімітом на кредитну картку. Відповідно до наданих суду тарифів по престижним картам Visa розмір щомісячних платежів складає min 7 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, строк внесення платежів до 25 числа місяця наступного за звітним, базова процентна ставка на місяць 2,5%. У разі виникнення прострочених зобов"язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Умов Клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.2.1 Умов на суму від 100 грн. Клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених Тарифів. Пеня нараховується вдень нарахування відсотків за кредитом. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених Договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином -ст.599 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). Судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, однак належним чином виконував зобов'язання по погашенню тіла кредиту та процентів, у зв'язку з чим станом на 01 листопада 2016 року має заборгованість перед банком по тілу кредиту у розмірі 7 806 грн. 10 коп., за відсотками 3 137 грн. 45 коп. Вказана заборгованість підтверджена розрахунком (а.с. 7). Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний суд у своєму рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» (справа №1-12/2013) виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Як зазначив Верховний Суд України у правовій позиції у справі за № 6-1120цс15 положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Як встановлено судом, основна сума заборгованості відповідача перед банком складає 10 943 грн. 44 коп., розмір пені, яку просить стягнути банк з відповідача 14 385 грн. 81 коп., що не відповідає вище зазначеним засадам розумності та справедливості та є несправедливо непомірним тягарем для споживача, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню до 7000 грн. У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов"язань по поверненню кредиту згідно кредитного договору. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в частині стягнення нарахованого тіла кредиту, процентів та частково неустойки, а всього на суму 17943 грн. 55 коп. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 977 грн.

Outcome: approved