Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 01 жовтня 2004 року Пулинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №24. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , які проживають біля нього. Більше ніж півроку тому шлюбні відносини між ними фактично припинилися, з того часу відповідач матеріально йому та дітям взагалі не допомагає, участі у їх вихованні не приймає, внаслідок чого він не має можливості сам утримувати їх дітей. У зв"язку з тим, що протягом останнього часу [PERSON] не підтримує з ним та дітьми ніяких відносин, тому він не має достовірних відомостей про її місце роботи. За час їх спільного проживання робота відповідачки мала різний характер, за яку вона отримувала нерегулярні доходи з неофіційних джерел. На даний час він змушений самостійно утримувати та виховувати малолітніх дітей, його доходів недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення синів, яі до того ж часто хворіють, у зв"язку з чим необхідно постійно купувати ліки. Оскільки відповідач ухиляється від свого обов"язку щодо утримання їх спіль них дітей, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, її доходи є мінливими та нерегулярними, тому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., на кожного із дітей щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді від 29.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін на 13.08.2019 року о 10 годині 50 хвилин. Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13.08.2019 року, розгляд справи відкладено на 21.08.2019 року о 11:30 год., за клопотанням відповідача для підготовки відзиву на позов. В судовому засідання позивач підтрима заявлені вимоги,однак не заперечував щодо зменшення судом розміру аліментів, оскільки сума 2000 грн. на кожну дитину , наразі є для відповідачки непомірною. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст .ст.15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.2019 року, що учасники справи перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 01 жовтня 2004 року Пулинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №24 (а.с.4). Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 14.09.2004 року, серії [NUMBER] від 26.02.2005 року, серії [NUMBER] від 16.11.2012 року, учасники справи являються батьками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-11). Із довідки Тетірського старостинського округу №4 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області №342 від 31.05.2019 року вбачається, що до складу сім"ї позивача входять: дружина [PERSON] , 1982 р.н., син [PERSON] , 2002 р.н., син [PERSON] , 2005 р.н., син [PERSON] , 2012 р.н., (а.с.12). Відповідно до наданої сільською радою характеристики на [PERSON] , 1982 року народження, остання є багатодітна матір, ніде не працює, зареєстрована за адресою [ADDRESS] . [PERSON] зловживає спиртними напоями, неодноразово лікувалася від алкогольної залежності, не приділяє уваги вихованню дітей. Сімейні відносини характеризуються з негативної сторони. З сусідами має напружені стосунки. (а.с. 14) З характеристики виданої ФОП [PERSON] від 10.06.2019 року на [PERSON] , вбачається, що останній працює у ФОП [PERSON] на посаді начальника виробництва з 01.08.2016 року. За час роботи [PERSON] зарекомендував себе відповідальним, дисциплінованим, порядним і чесним, користується повагою та авторитетом в колективі. Не має шкідливих звичок. (а.с.15) За правилами ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини, так і на батька. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Пунктом 3 ст.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідачка не утримує своїх неповнолітніх дітей і не бажає цього робити, що свідчить про обгрунтованість заявлених позивачем вимог. Однак суд приходить до висновку про те, що заявлена у позовній заяві сума щодо стягнення з відповідача на користь позивача по 2000 грн. аліментів на кожну дитину, є суттєво завищеною. Так, на обгрунтування вимог про стягнення вище зазначеної суми позивач будь-яких доказів щодо того, що матеріальне становище відповідача є достатнім для сплати вказаної суми аліментів, а також щодо наявності у відповідачки рухомого та нерухомого майна , грошових коштів , суду не надав. Виходячи з вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. на кожного із дітей щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 768,40 грн. .

Outcome: partial