Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Уточнивши свої позовні вимоги, позов підтримав та пояснив, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.07.2008 року було укладено кредитний договір на суму 41000 доларів США строком до 29.07.2015 року із сплатою відсотків у розмірі 15 % за користування кредитними коштами. Позивач своє зобов"язання виконав, а відповідач ухилився від виконання зобов"язання за вказаним кредитним договором. У зв"язку з цим у останнього, станом на 08.12.2014 року загальна сума заборгованості становить 13 542,40 доларів США, з яких 12652,94 доларів США - кредитна заборгованість, 889,46 доларів США - заборгованість по процентам та пеня в сумі 10 128 грн. 92 коп. В забезпечення виконання зобов"язань за даним договором 30.07.2008 року було укладено договори поруки між позивачем і [PERSON] та між позивачем і [PERSON] Відповідно до норм цивільного законодавства боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Представник позивача в судове засідання не з"явився. Від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглядати у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує, просив його задоволити. Відповідачі в судове засідання не з"явилися. Представник відповідачів подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати без його участі. У поданому суду письмовому поясненні суду пояснив, що заперечує проти стягнення з відповідачів боргу в іноземній валюті, оскільки відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Також просив зменшити суму нарахованої пені, оскільки відповідач [PERSON] є пенсіонером та відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають троє неповнолітніх дітей, які знаходяться на їх утриманні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати відсотки. Долученими до матеріалів справи письмовими доказами, судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно кредитного договору від 30.07.2008 року отримав у позивача кредит у розмірі 41000 доларів США строком до 29.07.2015 року із сплатою відсотків у розмірі 15 % за користування кредитними коштами. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення вищезазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов"язання за вказаним кредитним договором не виконав. У зв"язку з даними порушеннями у останнього, станом 08.12.2014 року загальна сума заборгованості становить 13 542,40 доларів США, з яких 12652,94 доларів США - кредитна заборгованість, 889,46 доларів США - заборгованість по процентам та пеня в сумі 10 128 грн. 92 коп. В добровільному порядку від погашення кредитної заборгованості відмовився. У правовій позиції постанови ВСУ № №6-1680цс15 від 10.02.2016 року встановлено, що якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобов'язання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З матеріалів справи встановлено, що позивач укладав кредитні договори на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 05.10.2011 року № 75 (а.с.130), а тому твердження представника відповідачів про обов»язкове стягнення боргу в національній валюті - гривні, суд не бере до уваги. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.07.2008 року було укладено договір поруки № 221002 від 30.07.2008 року. Також між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.07.2008 року було укладено договір поруки № 221003 від 30.07.2008 року. Відповідно до договорів поруки поручителі поручаються перед кредитором за порушення зобов'язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів. Відповідно до вимог ст.ст. 554, 610 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Нормою ст. 549 ч.3 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Постановою ВСУ №6-100цс14 від 03.09.2014 року визначено, що частина 3 ст.551 ЦК, з урахуванням положень ст.3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Із врахуванням того, що в даному випадку розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та враховуючи те, що відповідач [PERSON] є пенсіонером та відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають троє неповнолітніх дітей, які знаходяться на їх утриманні, а тому суд, визначаючи суму стягнення неустойки, вважає за необхідне взяти до уваги доводи відповідачів та за даних обставин зменшити суму неустойки до розміру 1000 грн. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України, невиконання зобов"язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання являється порушенням зобов"язання. В разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Також з відповідачів слід стягнути в користь позивача судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України, постанови ВСУ № №6-1680цс15 від 10.02.2016 року, постанови ВСУ №6-100цс14 від 03.09.2014 року та

Outcome: approved