Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON]М звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого уточнювала (а.с. 84-85), та в якому просила встановити факт її проживання однією сім"єю з покійним [PERSON] без реєстрації шлюбу з 25.12.2007 по 10.10.2014, визнати майно: банківський вклад по договору від 02.12.2013 №R4113\\77123D\, автомобіль ВАЗ 2121, 1984 р.в. та причеп ММЗ 81021, 1987 р.в., державний номер [NUMBER], спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/8 вказаного спадкового майна. В обгрунтування позову вказала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19.08.1983, від шлюбу мають сина відповідача [PERSON] 25.12.2007 шлюб між ними було розірвано, оскільки через скрутне матеріальне становище сім"ї позивач мала намір поїхати на заробітки до своєї рідної сестри в Чехію та однією з умов прийняття на роботу було не перебування позивачки у шлюбі. Однак, в отриманні візи їй було відмовлено, тому позивач припинила спроби працевлаштуватися за кордоном та продовжувала проживати із [PERSON] однією сім"єю за адресою вул. Саєнка, 100-а, м.Житомир без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство. За час спільного проживання вони придбавали майно та клали гроші на депозитні рахунки, разом проводили вільний час, їздили на відпочинок в санаторій «Дениші». Коли [PERSON] захворів, позивач доглядала за ним, купувала ліки, а також разом із сином оплатили витрати з поховання [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав заяву про визнаня позову (а.с. 86). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник заперечили проти задоволення позову. Свідки [PERSON] та [PERSON], сусіди позивачки, в судовому засіданні підтвердили факт проживання позивачки однією сім"єю з померлим [PERSON] та те, що вона разом із сином [PERSON] взяли на себе турботи та витрати, пов"язані з організацією похорону померлого. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19.08.1983, від шлюбу мають сина відповідача [PERSON], а 25.12.2007 шлюб між ними було розірвано (а.с. 5-6), а 10.10.2014 [PERSON] помер (а.с. 10). Як вказує позивач, з моменту розірвання шлюбу та до смерті [PERSON] вони проживали однією сім"єю, вели спільне господарство, разом відпочивали. Зокрема вказує, що під час перебування у шлюбі ними спільно було придбано автомобіль ВАЗ 2121, 1984 р.в. та причеп ММЗ 81021, 1987 р.в. державний номер [NUMBER], а за час спільного проживання, а саме 02.12.2013, здійснено банківський депозитний вклад у ПАТ «ВТБ Банк» на суму 60 000 грн. Позивач вважає, що їй належить 1/2 вказаного вище майна на праві спільної сумісної власності, а також вважає, що вона має право також на 1/8 частину майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Разом з тим, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 12.09.2015 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/4 частину спадкового майна з тих підстав, що нотаріусу не надано документів на підтвердження факту родинних та інших відносин [PERSON] із спадкодавцем (а.с. 82). Відповідно до норм ч. 2 ст. 3 СК України, сімю утворюють особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Виходячи із змісту вказаної статті, можна виокремити такі ознаки фактичної сімї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою: спільне проживання чоловіка і жінки, спільний побут, взаємні права і обовязки. Як правило, для встановлення спільного проживання однією сімєю, до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сімї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. На підтвердження позовних вимог про проживання однією сім"єю з 2007 року по день смерті, 10.10.2014, позивач надає лише копії Договору №1 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом від 10.10.2014 (а.с. 12), Договору замовлення №1-10504 на організацію та проведення поховання (замовник [PERSON], а.с. 13) та фіскальних чеків (а.с. 11), однак, ці докази підтверджують факт спільного проживання лише протягом останнього року життя [PERSON] Показами свідків факт спільного проживання позивачки та померлого [PERSON] протягом п"яти останніх років також не підтверджено, інших доказів не надано. Довідки про реєстрацію [PERSON] та [PERSON] за однією адресою (вул. Саєнка, 100-а, м.Житомир) з 07.08.2004р. також не є належним доказом, оскільки на той час вони перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали разом, а тому були зареєстровані за однією адресою. Також з пояснень відповідачів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що їх померлий батько не довіряв [PERSON], тому надав довіреність на розпорядження спірним депозитним вкладом на ім"я своєї першої дружини (матері відповідачів), [PERSON] Згодом, 09.09.2014 він написав заяву про скасування цієї довіреності (а.с. 145). Чинним законодавством встановлено, що проживання однією сімєю жінки й чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них права на спадкування за законом у першу чергу (п. 21 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.09.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»). Тобто, один із подружжя визнається спадкоємцем за законом, лише якщо він перебував у зареєстрованому шлюбі з померлою особою, причому правове значення тут має факт перебування в зареєстрованому шлюбі, а не наявність фактичних шлюбних відносин. Особу, яка проживала з померлим однією сімєю, законодавцем віднесено аж до четвертої черги спадкоємців за законом. До того ж, щоб потрапити до четвертої черги спадкування, обовязковим є ще й проживання зі спадкодавцем сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що судом не встановлено факту проживання однією сім"єю [PERSON] та [PERSON]А протягом п"яти років, підстав для визнання права власності на майно померлого в порядку спадкування не вбачається. Крім того, відповідно до вказаних вище норм Закону, така особа може бути спадкоємцем лише четвертої черги, а тому ці вимоги визнані судом безпідставними. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed