Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що 04.08.2014року між нею та відповідачем укладено договір № 1/33/1m/0179 строкового банківського вкладу (депозиту) (в іноземній валюті - євро) від 04.08.2014року та додаткова угода б/н до вказаного договору від 04.02.2015року. Сума вкладу становить 1571,75євро, які відповідач повинен був повернути заявнику 04.09.2014року на підставі п.1.1 договору. Зазначений договір був укладений на строк з 04.08.2014р по 04.02.2015р. Правлінням Національного банку України 20.07.2014р № 466 прийнято постанову про віднесення ПАТ "АКБ "Капітал" до категорії неплатоспроможних". З 21 липня 2015року по 20 жовтня 2015року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію. Вона звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Щадних О.Л. про повернення їй вкладу в сумі 1571,75євро. Відповіді не отримала. 20.04.2016року вона звернулася до керівництва банку про припинення дії договору та додаткової угоди до нього і виплати їй суми вкладу та нарахованих процентів з цього вкладу за період з 04.08.2014р по 04.04.2016р . Відповідь не надійшла. Договір вступає в силу з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань. Станом на 16 травня 2016року депозитний вклад їй не повернуто. Сума несплачених відсотків з 04.08.21014р по 18.05.2016р складає 334,59 євро. Просить стягнути з відповідача на її користь суму вкладу 1571,75 євро, проценти на вклад в розмірі 334,59грн., моральну шкоду в сумі 15 000грн, яка була їй спричиненна відповідачем неповерненням грошових коштів, якими вона два роки не могла розпоряджатися, в результаті чого зазнала моральних страждань. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги частково в частині стягнення суми вкладу 1571,75євро та моральної шкоди в сумі 15000грн з підстав викладених в позові. В частині стягнення процентів по вкладу в сумі 334,59євро просить вимоги залишити без розгляду. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до договору № 1/33/1m /0179 від 04/08/2014року позивач здійснила банківський вклад на вкладному рахунку в ПАТ «АКБ "Капітал", відділення №33 у м.Дружківка у сумі 1571,75 євро під 10% річних з кінцевою датою повернення вкладу 04.09.2014р., що підтверджується меморіальними ордерами №, № 771-36, 771-37,771-38 від 04 серпня 2014року (а.с.9). П.2.9 договору передбачено, якщо Вкладник не вимагає повернення суми вкладу із закінченням строку , встановленого п.1.1.договору ,договір вважається продовженим на умовах вкладу, встановлених банком та які діють на момент такого продовження. Відповідно до п. 4.1 договору банк гарантує вкладнику повернення прийнятих від нього грошових коштів Статутним капіталом Банку і всім належним йому майном. Пунктом 4.3 договору передбачено, що у випадку порушення своїх зобов"язань за цим договором сторони несуть відповідальність, згідно діючому законодавству України. Порушенням зобов"язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання. (а.с.4-6). 04.02.2015року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду б/н до договору №1/33/1m/0179 від 04.08.2014р , відповідно до якої сторони уклали п.1.1. договору № 1/33/1m/0179 від 04.08.2014р в наступній редакції: розмішення тимчасово вільних коштів Вкладника в депозит Банку у розмірі 1571,75євро на строк до 04.03.2015 із нарахуванням 6% річних по депозиту. Пунктом 4 угоди передбачено, що по всіх інших питаннях даної угоди б/н сторони керуються умовами договору № 1/33/1m/0179 від 04.08.2014р . (а.с.8) Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини банківського вкладу, визначені ст.1058 ЦК України, згідно якої, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до положень ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Таким чином, вимога вкладника видати суму депозиту (вкладу) є правом вкладника, яким і скористалась позивач, звернувшись до банку . Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що на день розгляду справи кошти вкладнику [PERSON] не повернуті, хоча позивач зверталася до відповідача з приводу повернення їй коштів за вкладом. З приводу неповернення коштів за вкладом банк повідомив позивачу, що відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012р, № 4452, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд, з метою забезпечення збереження активів банку , запобігання втрати майна та збитків банку, зобов"язаний , в тому числі, забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровіадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених Законом № 4452. На виконання встановлених законодавчо вимог, відповідно до Протоколу засідання комісії ПАТ "АКБ "Капітал" про перевірку договорів, укладених ПАТ "АКБ "Капітал"" протягом року , Договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 1/33/1m/0179 від 04.08.2014р., укладений між [PERSON] та ПАТ "АКБ "Капітал" визнано нікчемним на підставі п.9 , ч.3, ст. 38 Закону № 4452. Вважають, що здійснення заходів щодо визнання правочинів нікчемними, це рішення Фонду, в межах його повноважень, у рамках чинного законодавства (а.с.36). На думку суду ствердження відповідача, що визнання правочинів нікчемними, є в межах повноважень Фонду , у рамках чинного законодавстваста, є безпідставним . Банк взагалі не зазначає дату прийняття рішення про визнання договору № 1/33/1m/0179 від 04.08.2014р. нікчемним. Постановою Правління Національного банку України від 20.07.2015року № 466 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Акціонерно-Комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних» та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.07.2015р прийнято рішення № 140 про запровадження з 21.07.2015року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи в ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» . Відповідно до постанови Правління НБУ від 29.10.2015року № 753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 29.10.2015року № 195 «Про початок ліквідації ПАТ АКБ «Капітал» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ АКБ «Капітал». Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року, визнано протиправною та скасовано Постанову Національного банку України від 20 липня 2015 року №466/БТ «Про віднесення ПАТ «АКБ «Капітал» до категорії неплатоспроможних»; скасоване Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 липня 2015 року № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал» 10 лютого 2016року Вищий адміністративний суд України залишив рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін. 25 грудня 2015року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення, яким Постанова Правління Національного банку України від 29 жовтня 2015року № 753 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного Акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" та Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичнгих осіб від 29 жовтня 2015р № 195 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "АКБ "Капітал" та делегування повноважень ліквідатора банку" визнані неправомірними і скасовані. 16 лютого 2016року судом апеляційної інстанції Постанова від 25.12.2015року залишена без змін. Право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, об'єктом якої є грошові вклади, закріплено в ст. 41 Конституції України. Встановлені гарантії права на приватну власність, в тому числі проголошено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, при цьому право приватної власності є непорушним. Громадянин має право вільно здійснювати право власності щодо належного йому майна. Відповідно до частин 1 - 3 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Таким чином, позивач як вкладник правомірно звернулася до суду за захистом порушеного права з вимогою про стягнення сум, які не повернуті, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договору банківського вкладу. Суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з ПАТ АКБ «Капітал» банківського вкладу у сумі 1571,75 євро. є законними та підлягають задоволенню. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", який поширюється на спірні правовідносини, передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією. відповідності до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Таким чином за змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" відшкодуванню підлягає лише моральна шкода, завдана небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. Доказів, які б підтвердили обставини для відшкодування моральної шкоди, які передбачені п.5 ч.1 ст. 4 закону України "Про захист прав споживачів" позивачем не надано, тому вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь бюджету м.Дружківки з відповідача по справі підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. відповідно до Закону України «Про судовий збір», оскільки такий регулює питання процесуального характеру, бо позивач по закону при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial