Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] подала до суду заяву про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із померлою [PERSON], вказавши, що такий факт не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини в порядку ст.1268 ЦК України. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала. Суду пояснила, що 07 лютого 2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та жилий будинок №9 по вул.30 років Перемоги в м.Снігурівка. З 2002 року і дня смерті матері постійно проживала разом зі спадкодавицею у вказаному спадковому будинку, до якого переїхала разом з чоловіком та синами. Реєстрацію за місцем проживання не посвідчувала, бо не мала у цьому потреби. Будучи спадкоємицею всього майна спадкодавиці за заповітом до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку з дня смерті матері заяви про прийняття спадщини не подала через сімейні обставини та за станом здоров"я. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з"явився, письмовою заявою просив про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 07 лютого 2015 року в м.Снігурівка Миколаївської області померла [PERSON]. Про таке суду представлено свідоцтво про смерть серії 1-ФП №216082, видане 10 лютого 2015 року за актовим записом №49 в Книзі реєстрації смертей [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.9). Як вбачається з записів домової книги у будинку за місцем проживання [INFO] [PERSON] була зареєстрована з 1972 року, інші особи на час її смерті у будинку зареєстрованими не були. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок №9 по вул.30 років Перемоги в м.Снігурівка Миколаївської області, а також на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Снігурівської міської ради, що підтверджується правовстановлюючими документами свідоцтвом на право власності та Державним актом на право приватної власності на землю (а.с.12,15). Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори 09 квітня 1997 року, реєстровий номер 1-317, за життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження відносно свого майна на користь доньки [PERSON] Отже, спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] є заявниця. Ступінь родинних зв"язків підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу щодо зміни прізвища (а.с.10,11). За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за №42434761, датою видачі 12 грудня 2015 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Тобто, інші спадкоємці за прийняттям спадщини не зверталися. 03 грудня 2015 року приватним нотаріусом Снігурівського нотаріального округу надано роз'яснення, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом необхідно надати докази прийняття спадщини, а також вказано про шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.16). Згідно п.23 Постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з реєстраційних даних паспорту серії ЕО397929, виданого Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області, [PERSON] зареєстрованна за адресою [INFO] (а.с.5-7). Довідкою виконкому Снігурівської міської ради №8592 від 04 грудня 2015 року підтверджується, що заявниця постійно проживала з померлою [PERSON] до дня смерті останньої за адресою м.Снігурівка, вул.30 років Перемоги,9. Довідка надана для пред"явлення до ПФУ у Снігурівському районі для виплати коштів на поховання (а.с.17). Допитані свідками [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що [PERSON] знають як сусідку. З 2002 року вона з сім"єю проживає в [INFO]. Будинок належить її матері [PERSON] Остання проживала з сім"єю доньки до дня смерті у лютому 2015 року. З заявницею вони спільно вели господарство, доглядали та утримували домоволодіння. Донька організовувала та несла витрати по похованню. [PERSON] проживає у будинку дотепер. Встановлене свідчить про те, що у період з 2002 року по 07 лютого 2015 року заявниця постійно проживала разом зі спадкодавицею, а також продовжує проживати в будинку померлої по теперішній час. Відповідно до ч.6 ст.29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Це означає, що особа є вільною у виборі місця проживання і може мати декілька місць проживання, а зареєстрованим може бути лише одне місце проживання. Відмінність місця реєстрації заявниці і фактичного місця проживання не суперечить вимогам закону. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявниці юридичне значення на посвідчення спадкових прав.

Outcome: approved