Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON], [PERSON], [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 01 жовтня 2009 року між [PERSON], та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] (позикодавець) передав [PERSON] (позичальнику) грошові кошти в розмірі 45 500 доларів США.Кінцевий строк повернення позики позичальником складав до 14.08.2010 року. 25 березня позивач [PERSON], уклад договір відступлення права вимоги з відповідачем [PERSON], за яким позивачу [PERSON] перейшло право вимоги суми боргу в розмірі 20 000 дол. США за договором позики укладеним між [PERSON] та [PERSON] Так в 28 березня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 28/03-14 відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов"язання солідарно в обсязі 500,00 грн. відповідати перед позивачем за виконання зобов"язань що виникли з договорі позики від 14.08.2009 року та 01.10.2009 року. Таким чином, останній просить стягнути солідарно з відповідача [PERSON], та відповідачки [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 53 500 доларів США., та солідарно з відповідача [PERSON] 500 грн. заборгованості згідно договору поруки. В судовому засіданні позивач зі своїм представником підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], що представляє інтереси [PERSON], проти задоволення позову заперечував в повному обсязі та просив відмовити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з"явився, повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, повідомлена належним чином про день час та місце розгляду справи, але надала до суду свої заперечення в яких позов не визнала та зазначила що вважає його безпідставним та недоведеним з огляду на те що шлюб з [PERSON] було розірвано на підставі рішення Деснянського районного м. Києва 16 грудня 1997 року. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи 01 жовтня 2009 року між [PERSON], та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою, відповідно до якого [PERSON] (позикодавець) передав [PERSON] (позичальнику) на безпроцентній основі грошові кошти в розмірі 45 500 доларів США. Кінцевий строк повернення позики позичальником складав не пізніше 01 жовтня 2010 р. Відповідно до розписки від 14 серпня 2009 року, що міститься в матеріалах справи, [PERSON] взяв позику у фізичної особи [PERSON] 20 000 доларів США. Згідно із договором про відступлення права вимоги № 25/03-14 від 25.03.2014 року укладеним між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого первісний кредитор [PERSON], передав [PERSON] право вимоги за договором позики від 14.08.2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2014 року між [PERSON], та [PERSON] було укладено договір поруки № 28/03-14, відповідно до якого, поручитель [PERSON] взяв на себе зобов"язання солідарно в обсязі 500 грн. відповідати перед позивачем [PERSON], за виконання зобов"язань [PERSON], що виникли з вищезгаданих договорів позики від 14.08.2009 року та 01.10.2009 року. 27.03.2014 позивачем було телеграму [PERSON] претензією з вимогою повернути кошти. 11.06.2014 року у судовому засіданні позивачем було заявлено клопотання про залучення по справі у якості співвідповідача дружину [PERSON] - [PERSON], посилаючись на ст.ст. 60 - 61 Сімейного кодексу України. Договори позики було підписано відповідачем особисто та засвідчено його підписом, дана обставина сторонами не оспорювалась. Згідно ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Підсумовуючи наведене та зважаючи на те, що в судовому засіданні представник відповідача [PERSON], заявив клопотання про застосування строків позовної давності та стверджував про те, що відповідачем [PERSON] було повернено 31 000 дол. США до січня 2011 року, в рахунок боргу перед позивачем [PERSON] за договорами позики від 14.08.2009 та 01.10.2009, але документально підтвердити не зміг. В свою чергу представник позивача та позивач підтвердили той факт що відповідачем в рахунок боргу було повернено 12 000 дол. США. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку що позов такий, що підлягає частковому задоволенню, щодо стягнення суми боргу з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] Стосовно пред"явлених позовних вимог до [PERSON], суд не вбачає правових підстав для задоволення таких вимог. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial