Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди в розмірі 6295.34 грн., моральної шкоди в розмірі 10000 грн., судових витрат, та витрат на надання правової допомоги у розмірі 200 грн.. Мотивуючи тим, що 09.02.2011 року приблизно о 18 год. 10 хв. відповідач, керуючи автомобілем "Форд", д.н.з. [NUMBER], в м. Бердичеві по вул. Свердлова, біля будинку № 1/2, на нерегульованому пішохідному переході не надав перевагу в русі їй, коли вона переходила дорогу. Внаслідок чого вона отримала легкі тілесні ушкодження, та з 06.02.2011 року по 14.02.2011 року проходила лікування в хірургічному відділенні Бердичівської ЦМЛ. Одразу після хірургічного відділення її було переведено на стаціонарне лікування до неврологічного відділення, де лікувалася до 27.02.2011 року. За час лікування нею було витрачено особистих коштів на ліки, та медичні процедури на загальну суму 2525.34 грн.. Також під час ДТП були пошкоджені її речі, а саме: джемпер вартістю 450 грн., пуховик варістю 1650 грн., чоботи вартістю 1220 грн., сумка вартістю 450 грн.. Загальна сума матеріальної шкоди складає 6295,34 грн.. Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 16.02.2011 року відповідача визнано винним у скоєнні даної ДТП. Даною дорожньо - транспортною пригодою їй також заподіяно моральну шкоду, яка виражаться в моральних переживаннях в зв"язку з пошкодженням її здоров"я та майна, ця подія поставила її в складне матеріальне становище. Вона є одинокою матір"ю, виховує неповнолітнього сина. В зв"язку з її лікуванням її син часто залишався дома один чи з чужими людьми. Добровільно відшкодувати зазначені кошти відповідач не бажає. В судове засідання позивачка, не з"явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач, і його представник не з"явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в їх відсутності суду не надали. Представник третьої особи - ПРАТ "НФСК" "ДОБРОБУТ" в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09.02.2011 року приблизно о 18 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем "Форд", д.н.з. [NUMBER], в м. Бердичеві по вул. Свердлова, біля будинку № 1/2, на нерегульованому пішохідному переході не надав перевагу в русі [PERSON], внаслідок чого вона отримала легкі тілесні ушкодження, даний факт сторони не оспорюють. Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 16.02.2011 року [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП(а.с.15). З 06.02.2011 року по 14.02.2011 року [PERSON] проходила лікування в хірургічному відділенні Бердичівської ЦМЛ. Одразу після хірургічного відділення її було переведено на стаціонарне лікування до неврологічного відділення, де вона лікувалася до 27.02.2011 року, що підтверджується довідками(а.с. 6, 7). За час лікування нею було витрачено коштів на ліки та медичні процедури на загальну суму 2525.34 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру, фіскальними чеками(а.с.11-14). Також під час вищезазначеного ДТП були пошкоджені особисті речі [PERSON], а саме: джемпер вартістю 450 грн., пуховик варістю 1650 грн., чоботи вартістю 1220 грн., сумка вартістю 450 грн. що підтверджується товарними чеками(а.с.9). Загальна сума матеріальної шкоди завданої позивачці відповідачем складає 6295.34 грн.. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до положень пунктів 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. А тому позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 6295.34 грн., підлягають задоволенню в повному обсязі. Даною дорожньо - транспортною пригодою позивачці заподіяно моральну шкоду, яка виражаться в моральних переживаннях в зв"язку з пошкодженням її здоров"я та майна, ця подія поставила її в складне матеріальне становище. Вона є одинокою матір"ю, виховує неповнолітнього сина. В зв"язку з її лікуванням її син часто залишався дома один чи з чужими людьми. Відповідно до п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У відповідності до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. При цьому відповідно до ч.3 цієї ж статті розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З положень п. 1 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України) Суд вважає, що позивачка зазнала істотних негативних змін в особистому житті, даною дорожньо - транспортною пригодою позивачці заподіяно моральну шкоду, яка виражаться в моральних переживаннях в зв"язку з пошкодженням її здоров"я та майна, ця подія поставила її в складне матеріальне становище. Вона є одинокою матір"ю, виховує неповнолітнього сина. В зв"язку з її лікуванням син часто залишався дома один чи з чужими людьми( а.с.2-3, 5-7). Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, позивачка безумовно зазнала моральних страждань в зв"язку з пошкодженням її здоров"я та майна, а тому така шкода має бути відшкодована. Втім заявлений розмір такого відшкодування, зважаючи на обставини ДТП, суд вважає завищеним. З урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що розумним і справедливим розміром морального (немайнової) відшкодування шкоди в грошовому виражені буде - 1500 гривень, і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, тобто позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу то дані витрати стягненню не підлягають, оскільки позивачкою на надано суду доказів їх понесення. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved