Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання договору найму (оренди), стягнення коштів посилаючись на те, що 03.07.2014 року між [PERSON], та ТОВ «Монастирищенська виробничо- впроваджувальна фірма «Енергетик» було укладено Договір найму (оренди) транспортного засобу. Відповідно до якого він передав, а ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» прийняв в тимчасове строкове платне користування технічно справний транспортний засіб: Н/ПРИЧІП БОРТОВИЙ-Е, марки TRAILOR, модель Е 4936, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області 20.06.2009 року, який належить позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого 20.06.2009 року Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області. Згідно п. 2.1 Договору орендна плата визначалась на підставі домовленості сторін і складала по 800 гривень за місяць за кожен транспортний засіб. Орендна плата повинна сплачуватись щомісяця до 5-го числа поточного місяця (п.2.2 Договору), однак відповідач своїх обов'язків не виконує починаючи з моменту дії Договору. Сума боргу за оренду зазначених транспортних засобів в період з 03.07.2017 року - 02.06.2017 р. складає - 27772 грн. 00 коп. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних від суми заборгованості 27772 грн. 00 коп. за період прострочки з 03.07.2014 року до 25.05.2017 року (1029 днів) становить 2348 грн. 82 коп. Методика розрахунку 3% річних (сума боргу х 3 х кількість прострочених днів /365/100). Тобто, 27772 х 3 х 1 029 : 365 : 100 = 2 348 грн. 82 коп. Методика розрахунку втрати від інфляції ((сума боргу) х (індекс інфляції) /100% - (сума боргу)). За 2014 рік втрати від інфляції складають (27772 грн. х 124,9/100% - 27772 грн. = 6915 грн. 22 коп.). За 2015 рік втрати від інфляції складають (27772 грн. х 143,3/100% - 27772 = 12025 грн. 27 коп.). За 2016 рік втрати від інфляції складають ( 27772 грн. х 112,4/100% - 27772 = 3 443 грн. 72 коп.). За 2017 рік втрати від інфляції складають ( 27772 грн. х 104,9/100% - 27772 = 1360 грн. 82 коп.). Загальна сума втрат від інфляції становить 6915,22 + 12025,27 + 3443,72 + 1360,82 = 23745,03. Таким чином, загальна сума заборгованості за даним договором дорівнює (27772+2348,82+23745,03) 53865, 85 грн. Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у випадках передбачених законодавством (п.8.3 Договору). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зважаючи на те, що позивач не отримав орендну плату за користування транспортними засобами, 22.05.2017 року на адресу ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» було надіслане письмове попередження про розірвання Договору найму (оренди) транспортного засобу від 03.07.2014 року, яке було отримане представником ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» 25.05.2017 року та проігнороване, що вказує на те, що ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» з 25.05.2017 року без належної на те правової підстави користується його майном, вказаним у даному Договорі. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Просить розірвати Договір найму (оренди) транспортного засобу, укладений 03.07.2014 року між позивачем та відповідачем, витребувати у відповідача Н/ПРИЧІП БОРТОВИЙ-Е, марки TRAILOR, модель Е 4936, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області 20.06.2009 року, який належить позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого 20.06.2009 року Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за орендну плату у сумі 27772 гривень 00 коп., три проценти річних у розмірі 2348 гривень 82 коп. та загальну суму втрат від інфляції у розмірі 23745 гривень 03 коп., загальну суму 53865 грн. 85 коп. та судові витрати. 21.06.2017 року від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в порядку п. 2 ст.31 ЦПК України, згідно якої 26.05.2017 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір найму (оренди) транспортного засобу. Відповідно до якого позивач передає, а фізична особа-підприємець [PERSON] приймає у тимчасове строкове платне володіння та користування строком на 1 рік транспортний засіб, а саме- Н/ПРИЧІП БОРТОВИЙ-Е, марки TRAILOR, модель Е 4936, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області 20.06.2009 року. Згідно п.3.1. Договору позивач повинен передати транспортний засіб у користування фізичній особі-підприємцю [PERSON] в день укладання та підписання даного Договору, а саме 26.05.2017 року. Однак, зважаючи на те, що ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» не передало та без належної на те правової підстави користується майном позивача, що є предметом укладеного Договору зазначеного вище, не зважаючи на повторне письмове попередження повернути транспортний засіб у законне володіння позивача, надіслане 12.06.2017 року, позивач у разі не передачі транспортного засобу в строки встановлені п.3.1. Договору, а саме 26.05.2017 року, повинен сплатити штраф у розмірі 110000 гривень 00 коп на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] згідно п.3.3. Договору. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а саме доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Упущена вигода за Договором найму (оренди) транспортного засобу в період з 26.05.2017 року по 13.06.2017 року складає 8709 гривень 66 коп. Просить стягнути відповідача на його користь заборгованість за орендну плату у сумі 27772 грн.00 коп., три відсотки річних у розмірі 2348 грн. 82 коп., загальну суму втрат від інфляції у розмірі 23745 грн. 03 коп., упущену вигоду у розмірі 8709 грн. 66 коп., збитки у розмірі 110000 грн. загальною сумую 172575 гривень 51 коп. та судові витрати. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17.08.2017 року позовні вимоги в частині витребування майна за клопотанням представника позивача залишені без розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить його задоволити та пояснила, що позивач підписуючи акт, який наданий представником відповідача не розумів, що саме він підписує в силу відсутності у позивача юридичної освіти. Договір оренди ТЗ від 26.05.2017 року нотаріально не посвідчений в зв»язку з тим, що станом на дату його укладення в позивача був відсутній транспортний засіб, який є предметом договору найму (оренди), однак суд може визнати договір дійсним. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ "Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма "Енергетик" Ільїн С.В. позов не визнав повністю, просить в його задоволенні відмовити повністю та пояснив, що згідно акту прийому передачі № 3 від 25.07.2017 року позивачу передано спірний транспортний засіб. Цим актом позивач визнав, що фактично передав транспортний засіб відповідачу 23.03.2017 року, та що в нього відсутні вимоги майнового характеру, які ще не були вирішені між сторонами. Підстави для розірвання договору за цих обставин відсутні. Позивачем не надано доказів передачі транспорного засобу відповідачу відповідно ст.640 ЦК України. Договір, який укладено між позивачем та третьою особою, є нікчемним, оскільки нотаріально не посвідчений, що за вимогами цивільного законодавства є обов»язковим та не тягне у цьому випадку за собою будь-яких правових наслідків. Вимога про передачу транспортного засобу відповідачу від позивача, за договором 2014 року є правом відповідача, а не обов»язком. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю та виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно договору найму (оренди) транспортного засобу, укладеного 03.07.2014 року між [PERSON] (Наймодавець) та ТОВ «МВВФ»Енергетик» (Наймач), Наймодавець передає, а Наймач приймає в тимчасове строкове платне користування строком до 01.07.2018 року технічно справні транспортні засоби: Н/ПРИЧІП БОРТОВИЙ-Е, марки TRAILOR, модель Е 4936, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області 20 червня 2009 року, що належить Наймодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого 20.06.2009 року Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області. Договір зареєстровано приватним нотаріусом 03.07.2014 року за реєстровим № 1238 (а.с.6-8). Згідно п.8.1.Договору найму (оренди) транспортного засобу термін дії договору визначається з 03.07.2014 року до 01.07.2018 року (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно п.1.3 Розділу 1 Договору передача транспортного засобу від наймодавця до наймача оформляється актом, що складається у день нотаріального посвідчення цього договору, та скріплюється підписами сторін та печаткою юридичної особи. Суду доказів передачі транспортного засобу позивачем відповідачу у день посвідчення договору 03.07.2014 року не надано. Разом з тим, суду надано докази, що фактично транспортний засіб згідно даного договору був переданий позивачем відповідачу 23.03.2017 року, про що свідчить Акт прийому - передачі від 25.07.2017 року. Згідно ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Тому суд вважає, що з врахуванням позовних вимог стягненню підлягала б орендна плата в період з 23.03.2017 року до 25.05.2017 року. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Тому, з врахуванням періоду фактичного перебування транспортних засобів в оренді відповідача, вимог позовної заяви, стягненю підлягала б орендна плата за період з 23.03.2017 року до 25.05.2017 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Згідно акту прийому - передачі від 25.07.2017 року, який складений за участі позивача та представника відповідача ТОВ, позивач підтверджує відсутність будь-яких претензій один до одного та відсутність будь-яких майнових вимог майнового характеру, що не були вирішені між сторонами, що свідчить про підтвердження позивачем, що у нього будь-які претензії майнового характеру, які, виходячи із тлумачення поняття "майнового характеру", включають і грошові кошти, в тому числі орендну плату та інше, відсутні. Позивачем не надано суду доказів того, що підписуючи акт прийому-передачі транспортного засобу від 25.07.2017 року позивач не розумів значення своїх дій, тексту акту та інше. Тому суд вважає, що позов в частині стягнення орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, не підлягає до задоволення. Суд вважає, що також відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди та збитків у розмірі 110000 грн. та виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно договору найму (оренди) транспортного засобу, укладеного 26.05.2017 року між [PERSON] (орендодавець) та фізичною-особою підприємцем [PERSON], в особі директора [PERSON] (орендарем), орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове строкове платне володіння та користування строком на 1 (один) рік транспортний засіб, а саме- Н/ПРИЧІП БОРТОВИЙ-Е, марки TRAILOR, модель Е 4936, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області 20.06.2009 року. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. При укладенні договору найму (оренди) транспортного засобу від 26.05.2017 року, хоча і дотримано письмової форми, але Договір не посвідчено нотаріально (а.с.27-28). Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі за № 6-648цс16 від 18.01.2017 року за договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обовязків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Оскільки сторонами договору від 26.05.2017 року не дотримано нотаріального посвідчення договору, він є нікчемним, а тому не породжує прав і обов"язків та наслідків для сторін, а тому він не може бути підставою для стягнення упущеної вигоди та збитків з відповідача. Суд вважає, що доводи представника позивача, що суд може визнати договір дійсним, не відповідають вимогам законодавства, так як такі вимоги не є предметом даного спору, суд розглядає справу у межах пред"явлених позовних вимог. Суд вважає, що також відсутні підстави для задоволення позову в частині розірвання договору найму (оренди) транспортного засобу від 03.07.2014 року, виходячи з наступного. Відповідно п.3.3. Розділу 8 Договору найму (оренди) транспортного засобу від 03.07.2014 року договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у випадках передбачених чинним законодавством. Позивач підставою для задоволення позову в цій частині зазначає ч. ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України та несплату позивачем орендної плати більш ніж на 2 місяці. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Судом встановлено, що на час подачі позовних вимог 06.06.2017 року права позивача були порушені відповідачем лише з 23.03.2017 року ( дати передачі транспортного засобу відповідачу), тобто фактично два з половиною місяці в частині несвоєчасної сплати орендної плати. Суд вважає, що несплата відповідачем протягом такого строку орендної плати не свідчить про наявність істотного порушення стороною умов договору в розумінні ч.2 ст.651 ЦК України та про наявність підстав для розірвання його в односторонньому порядку, оскільки позивач не був позбавлений права на стягнення її в судовому порядку. Крім цього, наслідком несплати орендної плати на строк понад 2 місяці сторонами у договорі визначено підставу для припинення договору відповідно до п.8.4 (Дія Договору оренди припиняється внаслідок затримки орендних платежів більш ніж на 2 місяці ), разом з тим позивачем ставиться вимога про розірвання договору, а не його припинення, суд розглядає справу лише в межах позовних вимог, у зв"язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача згідно ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного ст. ст. 203, 216, 220, 545, 625, 651, 759, 762, 799 ЦК України та

Outcome: dismissed