Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що з 23.07.1982 року по 30.07.2010 року працювала в ВАТ "Сумське МНВО ім. Фрунзе" і звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію на пільгових умовах. Під час роботи у відповідача отримала професійні захворювання. З 28.01.2013 р. по 21.02.2013 р. перебувала на обстеженні та лікуванні в Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету. Згідно витягу з історії хвороби за № 08-06/95 та повідомлення лікувальної установи форми П-3 за реєстраційним номером № 31 від 13.02.2013 р., їй встановлено: - основний діагноз професійного захворювання: ХОЗЛ пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ст. Легенева недостатність другого ст. Захворювання професійне (встановлено вперше ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 13.02.2013 p.). Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху /третій ступінь/ за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму (встановлено вперше ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 13.02.2013 p.); - Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба другої ст. Цукровий діабет II тип середнього ступеня. ДЕП (гіпертонічна + атеросклеротична + дисметаболічна) І-ІІ ст. з ХНМК; переважно в вертебро-базилярному басейні. Розповсюджений остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартроз з переважним ураженням попереково-крижового відділу хребта з обмеженням функції руху. Хронічний тонзиліт, ремісія. Пресбіопія. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. На підставі витягу з історії хвороби за № 08-06/95 та повідомлення форми П-3, реєстраційний номер № 31 від 13.02.2013 р., роботодавцем складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 за № 11 від 28.02.2013 р. і згідно якого причиною виникнення таких захворювань є неефективність використання засобів індивідуального захисту, недосконалість технологій, проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, запиленості, загазованості. 14.05.2013 року внаслідок професійних захворювань їй висновком МСЕК встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності . Вплив шкідливих виробничих факторів спричинив заподіяння моральної шкоди, яку оцінює у сумі 8000 грн. і обґрунтовує порушенням нормальних життєвих зв'язків,, необхідністю постійного лікування у зв'язку з хворобами, значними обмеженнями в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Все це вимагає додаткових зусиль по організації свого життя і веде до нових переживань. Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким : - стягнути на її користь з ПАТ « Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе » 8000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] заявлені вимоги підтримав з зазначених вище підстав. Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» Гоч В.М. позов не визнав з тих підстав, що позивачка забезпечувалась засобами індивідуального захисту , і знаючи про шкідливі фактори своєї роботи продовжувала на протязі довгого часу працювати та була обізнана про можливі негативні наслідки щодо стану свого здоров'я, їй проводились відповідні доплати за роботу у шкідливих умовах. Також [PERSON] не надано суду доказів спричинення їй такої моральної шкоди. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши доводи представника позивача [PERSON], представника відповідача Гоч В.М., перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню, з врахуванням наступних обставин. 1. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 23.07.1982 року по 30.07.2010 року працювала в ВАТ "Сумське МНВО ім. Фрунзе" і 30.07.2010 р. звільнена за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку виходом на пенсію за віком на пільгових умовах, що вбачається з записів її трудової книжки /а.с.3-4/. При виконанні трудових обов'язків працівник отримала професійні захворювання : - основний діагноз професійного захворювання: ХОЗЛ пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ст. Легенева недостатність другого ст. Захворювання професійне (встановлено вперше ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 13.02.2013 p.). Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху /третій ступінь/ за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму (встановлено вперше ППЛЕК НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 13.02.2013 p.); - Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба другої ст. Цукровий діабет II тип середнього ступеня. ДЕП (гіпертонічна + атеросклеротична + дисметаболічна) І-ІІ ст. з ХНМК; переважно в вертебро-базилярному басейні. Розповсюджений остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартроз з переважним ураженням попереково-крижового відділу хребта з обмеженням функції руху. Хронічний тонзиліт, ремісія. Пресбіопія. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. На підставі витягу з історії хвороби за № 08-06/95 та повідомлення форми П-3, реєстраційний номер № 31 від 13.02.2013 р., роботодавцем складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 за № 11 від 28.02.2013 р. і згідно якого причиною виникнення у працівника [PERSON] таких захворювань є неефективність використання засобів індивідуального захисту, недосконалість технологій, проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, запиленості, загазованості / а.с. 5-7 /. Актом № 395 огляду СМЕК від 14.05.2013 р. року внаслідок професійних захворювань [PERSON] встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності /а.с.16-19/. Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані [PERSON] з її вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище захворювання пов'язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв'язок з виникненням професійних хвороб і наступившими наслідками - погіршенням стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. 2. Умови праці і внаслідок яких [PERSON] отримала професійні захворювання, заподіяли їй моральну шкоду, яка полягає у втраті її здоров'я , що потягло окремі життєві обмеження, госпіталізацію в медичній установі та необхідність лікування, погіршення стану здоров'я, позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров'я працівника призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди», з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров'я потерпілої, характеру та тяжкості захворювань, їх наслідків, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності , виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Тому суд визначає таку моральну шкоду у сумі 8 000 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача - ПАТ «Сумське НВО ім. Фрунзе» як з роботодавця. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди , спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв'язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права позивача порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved