Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до ТОВ "ЮКРЕН-ПІКАРДІ-АГРІКЮЛЬТЮР", мотивуючи його тим, що 18.12.2008 року між нею та відповідачем укладено договір оренди майна б/н, який набрав законної дії з 01.01.2009 року. За даним договором вона передала, а відповідач прийняв в оренду (строкове, платне володіння та користування) майно, яке належало їй, як співвласнику майнових паїв приватної агрофірми "ЛІАНА", а саме: нежилі будівлі та споруди - телятник, конюшня, корівник, зерносушка, зерносклад, кузня, зерноплощадка, артезіанська свердловина, водонапірна башта, автозаправочний блок, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] Договір було укладено строком на п"ять років, тобто до 31.12.2013 року. Після спливу терміну дії договору відповідач продовжував використовувати орендоване майно за цільовим призначенням, вона не заперечувала щодо використання даного майна. Станом на 01.03.2016 року відповідач користується майном переданим в оренду. Згідно ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Отже, враховуючи той факт, що станом на 01.03.2016 року відповідач не повернув передане йому у користування нерухоме майно, а вона не заперечувала проти його використання після закінчення терміну дії договору, то він вважається поновлений строком на 5 років, тобто до 30.12.2018 року. Відповідно до п.п. 2.1,3.1 договору відповідач зобов"язався сплачувати орендну плату у повному об"ємі, фіксованим платежем, незалежно від результатів господарської діяльності у розмірі 100 000 грн. за рік, протягом терміну дії договору, не пізніше періоду з 01 листопада до 31 грудня кожного року. Станом на 01.03.2016 року відповідач сплатив на користь позивача за володіння та користування орендованим майном: 100 000 грн. за користування майном у 2009 році, 80 000 грн. за користування майном у 2010 році. Станом на 01.03.2016 року відповідач заборгував їй орендну плату у розмірі 520 000 грн., що складається з: - заборгованості по сплаті орендної плати за 2010 рік у сумі 20 000 грн.; - заборгованості по сплаті орендної плати за 2011 рік у сумі 100 000 грн.; - заборгованості по сплаті орендної плати за 2012 рік у сумі 100 000 грн.; - заборгованості по сплаті орендної плати за 2013 рік у сумі 100 000 грн.; - заборгованості по сплаті орендної плати за 2014 рік у сумі 100 000 грн.; - заборгованості по сплаті орендної плати за 2015 рік у сумі 100 000 грн. Відповідно до п.4.2. договору та ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" в разі прострочення строку сплати орендної плати встановленого п.3.1. договору боржник має сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу, що складає розрахунок пені за період з 16.08.2015 року по 16.08.2016 року включно: - борг в сумі 520000 грн., за період з 16.08.2015 року по 27.08.2015 року за 12 протермінованих днів, 30,00 % облікової ставки, що становить 10257,53 грн. нарахованої пені; - борг в сумі 520000 грн., за період з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року за 28 протермінованих днів, 27,00 % облікової ставки, що становить 21540,82 грн. нарахованої пені; - борг в сумі 520000 грн., за період з 25.09.2015 року по 21.04.2016 року за 209 протермінованих днів, 22,00 % облікової ставки, що становить 131011,51 грн. нарахованої пені; - борг в сумі 520000 грн., за період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року за 35 протермінованих днів, 19,00 % облікової ставки, що становить 18947,95 грн. нарахованої пені; - борг в сумі 520000 грн., за період з 27.05.2016 року по 28.07.2016 року за 63 протермінованих днів, 18,00 % облікової ставки, що становить 32311,23 грн. нарахованої пені; - борг в сумі 520000 грн., за період з 29.07.2016 року по 16.08.2016 року за 19 протермінованих днів, 15,50 % облікової ставки, що становить 8391,23 грн. нарахованої пені, всього 222 460 грн. 27 коп. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох відсотків річних за період з 01.01.2012 року по 16.08.2016 року включно, становить: сума боргу - 120000 грн., за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, за 365 днів, сума нарахованих 3% за відповідний період - 3600 грн.; - сума боргу - 220000 грн., за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за 365 днів, сума нарахованих 3% за відповідний період - 6600 грн.; - сума боргу - 320000 грн., за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за 365 днів, сума нарахованих 3% за відповідний період - 9600 грн.; - сума боргу - 420000 грн., за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за 365 днів, сума нарахованих 3% за відповідний період - 12600 грн.; - сума боргу - 520000 грн., за період з 01.01.2016 року по 16.08.2016 року, за 228 днів, сума нарахованих 3% за відповідний період - 9744,66 грн., всього 42144,66 грн. Інфляційні нараховуються за 2012-2015 роки та січень-липень 2016 року, індекс інфляції за 2012 рік складає 99,8 %; за 2013 рік - 100,5%; за 2014 рік - 124,9%; за 2015 рік - 143,3%; за січень-липень 2016 року - 104,8%. Інфляційні за 2012 рік: 120000 х 99,8% - 120000 = 240,00 грн.; за 2013 рік: 220000 х 100,5% - 220000 = 1100,00 грн.; за 2014 рік: 320000 х 124,9% - 320000 = 79680,00 грн.; за 2015 рік: 420000 х 143,3% - 420000 = 181860,00 грн.; за січень-липень 2016 року: 520000 х 104,8 % - 520000 = 24 960,00 грн., всього 287 360 грн. 30 коп. Враховуючи вищевикладені обставини та той факт, що відповідач, станом на 12.05.2015 року, не оплатив заборгованість за поставлений товар, чим грубо порушує взяті на себе договірні зобов"язання та її майнові інтереси, вона просить стягнути з відповідача на її користь борг за надані послуги оренди у розмірі 520 000 грн. 00 коп, пеню у розмірі 222 460 грн. 27 коп., три відсотки річних у розмірі 42 144 грн. 60 коп., інфляційних у розмірі 287 360 грн. 30 коп., що разом складає 1 071 965 грн. 17 коп., витрати пов"язані із сплатою судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати пов"язані із оплатою послуг адвоката в сумі 2850 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з наведним у ньому підстав та просили прийняти рішення про його задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у задоволенні вказаного позову, за безпідставністю. Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача та свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. З положень ст. 15 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що згідно витягу з протоколу загальних зборів співвласників майнових паїв ПАФ "Ліана" с. Будище від 28.12.2008 року, [PERSON] виділили належний майновий пай в сумі 408949 грн. в натурі цілісним майновим комплексом, а саме: телятник, конюшню, корівник, зерносушку, зерносклад, кузню, молочний блок, силосну траншею, зерноплощадку, артезіанську свердловину, водонапірну башню, хмелесушку, хмелеплантацію. Автомобілі, машини та обладнання: автомобіль ГАЗ-53Б, ГАЗ-52, трактор Т-150К, трактор Т-16, зернозбиральний комбайн СК-5 "Нива", сівалка СЗ-3,6, культиватор КНО-2,8, культиватор КПШ-8, плуг ПЛВМ-3, жниварка ЖВН-6, граблі ГВЦ-3, розкидач ПРТ-6, погрузчик ЗАУ-3, причіп 1ПТС-10, причіп 2ПТС-4, оприскувач ОПВ-2000, диск.борона БДН-1,3, косарка КІР-1,5, повітропідігрівач ТАУ-0,75, протруювач ВШП-3, гноєтранспортер ТСН-3Б, холодильник СМ-1200, доїльна установка ДАС-2Б, ваги РП-15, водонагрівач САОС-400, ванна алюмінієва, опалення молочного блоку, станок РПВ-1,5, станок К-1,2, станок деревообробний, станок СТППБ-1377, форсунка хмелева, ваги ВУП-500, ваги ВУП-500, віз кінний, сани кінні, сани кінні, місткість 25 куб.м., місткість 3 куб.м., мотоцикл ИЖ-Юпітер. (а.с.10-11) Відповідно до свідоцтв про право власності на нежитлові будівлі серій: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER] ; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER] ; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], виданих на ім"я [PERSON] 29.12.2010 року на підставі рішення виконкому Бабичівської сільської ради від 15.12.2010 року, [PERSON] на праві приватної власності належать нежитлові будівлі розташовані за адресою : [ADDRESS] , а саме: будівлі корівника в цілому, кузня в цілому, будівля телятника в цілому, споруда артезіанської свердловини, будівля зерносушки в цілому, будівля зерносховища в цілому. За даними Новоград-Волинського міжміського бюро техінвентаризації "Житомирської облради " рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на вище вказані нежитлові будівлі прийнято 12.01.2011 року.(а.с.191-204) За договором оренди майна від 18.12.2008 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕН-ПІКАРДІ-АГРІКЮЛЬТЮР", [PERSON] передала в оренду : господарський двір площею 5,1 га. з будівлею та спорудами: телятник, конюшня, корівник, зерносушка, зерносклад, кузня, зерно площадка, артезіанська свердловина, водонапірна башта, автозаправочний блок, які знаходяться за адресою: вул. Ватутіна,1а, с. Будище, Пулинський район, Житомирська область, на 5 років, починаючи з 01.01.2009 року по 31.12.2013 року, з орендною платою в сумі 100 000 грн. на рік.(а.с.6-9) Із претензії від 24.05.2012 року направленої [PERSON]на ім"я директора ТОВ "Юкрен-Пікарді-Агрікюльтюр" вбачається вимога про сплату боргу за 2010 та 2011 роки в сумі 120 000 грн. та пеню в розмірі 0,5% від суми недоїмки за кожен день прострочення платежів в сумі 123 500 грн, всього 243 500 грн. (а.с.3, 91) Згідно інформації Коростенської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 11.04.2017 року про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 01.01.2009 по 31.12.2016 року, на рахунок останньої з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року надійшли від ТОВ "ЮКРЕН-ПІКАРДІ-АГРІКЮЛЬТЮР" кошти в сумі 30 000 грн., з 01.04.2010 року по 30.06.2010 року - 40 000 грн., з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року - 94117,60 грн. та з даних сум сплачено податок.(а.с.122) Відповідно до виписки по рахунку ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на ім"я [PERSON] від "Юкрен-Пікарді-Агрікюльтюр" за оренду господарського двору і будівель надійшли кошти 11.03.2010 року в сумі 30000 грн., 01.06.2010 року в сумі 20000 грн., 28.01.2011 року в сумі 80000 грн. 11.06.2010 року в сумі 20000 грн.. (а.с.218-220) За даними Головного управління держпроспоживслужби в Житомирській області, за ТОВ "ЮКРЕН-ПІКАРДІ-АГРІКЮЛЬТЮР" зареєстрована сілськогосподарська техніка в кількості трьох одиниць (а.с.103-104) . Із змісту ухвали слідчого судді від 05.05.2017 року про дозвіл на обшук вбачається, що за свідченнями [PERSON] - директора ТОВ "Юкрен-Пікарді-Агрікюльтюр" дане підприємство у 2008 році уклало договір з [PERSON] про оренду території та приміщень комори ліквідованого КСП с. Будище, де з вказаного часу зберігалося майно та сільгосптехніка ТОВ "Юкрен-Пікарді-Агрікюльтюр". У 2013 році дія договору закінчилася, але за усною домовленістю з власником комори дана техніка продовжувала зберігатися там. (а.с.181-185) Відповідно до копії протоколу обшуку від 05.05.2017 року, в ході проведення якого було виявлено сільськогосподарську техніку, що знаходиться за адресою : вул. Зелена,1-а села Будище Пулинського району. (а.с. 186-187) Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав , що він з 2011 по 2014 рік працював охоронцем у ТОВ "Юкрен-Пікарді-Агрікюльтюр" та охороняв сільгосптехніку, яка розташовувалась за адресою : вул. Ватутіна,1-а с.Будище Пулинського району. Про існування договору оренди між позивачем та відповідачем йому нічого не відомо. За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним ,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов догвору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови ,що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто угоди. Зі змісту ст. 386 ЦК України вбачається, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно Аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ Верховного Суду України, правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо). Підстави виникнення права власності поділяються на: -первісні, коли право власності виникає вперше чи незалежно від волі попереднього власника (створення, виробництво, специфікація - переробка, заволодіння - окупація, націоналізація, знахідка, скарб і перехід у власність безгосподарського майна, в т.ч. бездогляданої худоби); -похідні, коли право власності виникає за волею попереднього власника (договори про передачу права власності, спадкування, приватизація, конфіскація та реквізиція). Згідно з нормами ЦК до первинного способу набуття права власності належать: -набуття права власності на новостворену (виготовлену) річ (у т. ч. на об'єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК);-набуття права власності на перероблену річ чи на зібрані плоди або привласнені (добуті) загальнодоступні дари природи, у т. ч. в результаті полювання на диких звірів, вилову риби (ч. 2 ст. 189, статті 332, 333 ЦК);-визнання права власності за певних умов на самочинне будівництво (ст. 376 ЦК);-набуття права власності на скарб, бездоглядну домашню тварину, знахідку або інше безхазяйне майно, у т. ч. на майно, від якого відмовився або на яке втратив право попередній власник (статті 335-338, 340, 341, 343 ЦК);- набуття права власності на майно добросовісним набувачем від неуповноваженого відчужувача у разі відмови власнику в задоволенні позову про його витребування (статті 330, 388, 389 ЦК);-набуття права власності за набувальною давністю на окремі об'єкти (ст. 344 ЦК). До похідних способів належить набуття цього права:-на підставі правочинів (ст. 334 ЦК);-в порядку спадкування після смерті громадянина (ст. 1216 ЦК);- в порядку правонаступництва при реорганізації юридичної особи (ч. 2 ст. 104, статті 107, 109 ЦК); - у випадку приватизації державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності (ст. 345 ЦК). Похідними способами набуття права власності зазвичай є різні договори: купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, оренди з викупом, а також спадкування майна або правонаступництво щодо майна юридичних осіб чи публічно-правових утворень. Відповідно до Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 р. N 62 (чинного на момент виділення майнового паю), виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. Згідно Постанови КМУ від 28 лютого 2001 р. N 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки", майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. До зазначеного списку додаються такі документи: акт розрахунку уточненого пайового фонду; уточнена структура пайового фонду; уточнений перелік майна пайового фонду. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Усі подані документи формуються в окрему справу по кожному підприємству. Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Отже, для реєстрації права власності на об'єкти нерухомості необхідні слідуючі документи: - заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) встановленого зразка; - заява про вихід за складу учасників / членів спілки співвласників та виділення майна в натурі з відміткою про вручення - оригінал та копію для долучення до Заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), якщо об'єктів нерухомості декілька; - потокол зборів Спілки співвласників про виділення конкретно визначеного майна розформованого КСП в натурі - в оригіналі. Кількість оригіналів бажано зробити відповідно до кількості об'єктів нерухомого майна; - акт прийому-передачі об'єктів нерухомого майна, яке виділяється в натурі власнику(-ам) майнових паїв - в оригіналі на кожний об'єкт нерухомого майна;- технічні паспорти на об'єкти нерухомості - в оригіналі на кожний об'єкт нерухомого майна; - рішення Сільської ради про затвердження протоколу зборів спілки співвласників про виділення конкретно визначеного майна розформованого КСП в натурі та акту прийому-передачі із наданням дозволу на оформлення права власності - в оригіналі та завірених Сільською радою копіях на кожний об'єкт нерухомого майна; - довідка про присвоєння поштової адреси кожному конкретному об'єкту нерухомого майна (назва вулиці, на якій розташований об'єкт нерухомості та порядковий номер будівлі, споруди), видана Сільською радою - в оригіналі та завірених Сільською радою копіях на кожний об'єкт нерухомого майна; - свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) з відміткою про виділення майна в натурі - в оригіналі та завірених Сільською радою копіях на кожний об'єкт нерухомого майна. Оригінал та завірені копії будуть вилучатись державним реєстратором та долучатись до матеріалів реєстраційної справи - оригінал в матеріали одної реєстраційної справи, а в інші копії з проставлянням відмітки де саме знаходиться оригінал; - підтверджуючі документи (квитанції) про сплату обов'язкових зборів та платежів за проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (щодо права власності). З доданого до позовної заяви витягу з протоколу загальних зборів співвласників майнових паїв ПАФ "Ліана" с. Будище вбачається, що [PERSON] виділено належний майновий пай в сумі 408949 грн. в натурі цілісним майновим комплексом, та разом з тим і майно, яке позивач надала в оренду відповідачу- телятник, конюшню, корівник, зерносушку, зерносклад, кузню, зерноплощадку, артезіанську свердловину, водонапірну башню. Датований вказаний протокол -28.12.2008 року, тоді як датою укладення договору оренди майна, між [PERSON] та ТОВ "ЮКРЕН-ПІКАРДІ-АГРІКЮЛЬТЮР" є -18.12.2008 року, тобто до виділення позивачу орендованого майна. Крім у переліку переданого майна відсутні відомості про виділення позивачу автозаправочного блоку. Датою державної реєстрації Свідотцв про право власності позивача на вище згадані нежитлові приміщення , виданих 29.12.2010 року на підставі рішення Бабичівської сільської ради від 15.12.2010 року , є - 12.01.2011 року. Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. За правилами статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. З ч.1 ст. 220 ЦК України вбачається, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В п.2.10 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" № 12 від 29.05.2013 року зазначено, що частиною другою статті 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися стосовно усіх істотних умов договору і це підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідні приписи частини другої статті 220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягали і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України (у редакції, чинній до 01.01.2013) пов'язувався з державною реєстрацією; відповідні правочини не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Частиною першою статті 759 ЦК , за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч.1 ст.761 ЦК , право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. За правилами ч.2 вказаної статті ,наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Частиною першою статті 763 ЦК визначено ,що договір найму укладається на строк, встановлений договором. У відповідності зі ст.215 ЦК ,підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1-3, ч.5,6 ст.203 ЦК, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. За правилами статті 794 ЦК України право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Зі ст. 795 ЦК України вбачається, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Відповідно до Постанови від 26 травня 2004 р. N 671 "Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів" (яка діяла станом на укладення договору орегди), державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням. Нотаріуси, які не мають доступу до єдиної комп'ютерної бази даних Реєстру, в день посвідчення правочину надсилають один його примірник реєстратору, який в день отримання примірника вносить відповідний запис до Реєстру. Датою державної реєстрації правочину вважається дата та час внесення відповідного запису до Реєстру. Про внесення запису до Реєстру реєстратор видає сторонам правочину або уповноваженим ними особам примірник витягу. Розглядаючи питання пов'язані з формою укладення договору, його нотаріальним посвідченням та/або державною реєстрацією, слід усвідомлювати, що саме з дотриманням цих обов'язкових вимог договори, предметом яких є, зокрема нерухоме майно, набувають правоутворюючого значення. Тобто сторони такого договору набувають відповідних прав та обов'язків, що в свою чергу впливає на виникнення тих чи інших речових прав. Отже, договори оренди нежитлових приміщень, на строк три роки і більше, укладаються у письмовій формі, підлягають нотаріальному посвідченню та реєстрації речового права користування нерухомим майном. Таким чином, сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) , в тому числі і нотаріального посвідчення договору оренди нежитлового приміщення, укладеного на три роки і більше, може свідчити про відсутність укладення договору, а відповідно і відсутність будь-яких правових наслідків для сторін за таким договором. Як вбачається з договору оренди майна від 18.12.2008 року, укладеного між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕН-ПІКАРДІ-АГРІКЮЛЬТЮР", даний договір, як того вимагають статті 794, 795 ЦК України, був укладений більш як на три роки і нотаріально посвідчений та зареєстрований не був, тому сторони такого договору не набули відповідних прав та обов'язків, що в свою чергу впливає на виникнення тих чи інших речових прав, що свідчить про відсутність будь-яких правових наслідків для сторін за таким договором. За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Статтями 10 та 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна та зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Інформація Коростенської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 11.04.2017 року про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 01.01.2009 по 31.12.2016 року, виписка по рахунку ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про рух коштів ,що надійшли на ім"я [PERSON] від "Юкрен-Пікарді-Агрікюльтюр" за оренду господарського двору і будівель , Свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі на ім"я позивача та державна реєстрація нерухомого майна, судом до уваги не приймаються , так як не є належними доказами , оскільки не містять інформації що стосується предмету спору . Крім того останні документи були видані на ім"я позивача після укладення договору оренди майна від 18.12.2008 року, а саме -відповідно : 29.12.2010 року та 12.01.2011 року . Не заслуговують на увагу суду показання свідків : [PERSON] та [PERSON] , як такі що можуть вважатися належним у справі доказом , оскільки як зазначив свідок [PERSON], будь-якими відомостями щодо укладення договору між сторонами, він не володіє, а зазначені в ухвалі суду про дозвіл на обшук житла від 05.06.2017 року пояснення свідка [PERSON] свідчать про те, що між сторонами було укладено договір оренди майна та що майно відповідача зберігалось на території приміщень ліквідованого КСП с. Будище. Про те ці пояснення не містять відомостей про правову природу вказаного договору та щодо суті правовідносин, які виникли між сторонами. Як встановлено судом позивач не надала суду доказів того , що вона є власником орендованого майна та що договір оренди майна від 18.12.2008 року нотаріально посвідчений, та зареєстрований , акт приймання-передачі орендованого майна ,який є невід"ємним додатком до договору оренди майна, згідно пояснень сторін , відсутній. Крім того питання про визнання договору оренди майна дійсним , позивач перед судом не порушувала. Отже з урахуванням вище викладеного , суд приходить до висновку ,що на обгрунтування позову , позивачем не надано належних та допустимих доказів , які б свідчили про наявність підстав для його задоволення , тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed