Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 30.08.2011 року в розмірі- 25 139,59 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON], зокрема його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити за безпідставності, необгрунтованості. Після оголошеної перерви, сторони клопотали продовжити розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Так з"ясовано, що 30.08.2011 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно якого позичальнику надано кредит в розмірі 18 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами кредитного договору, Кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти Позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послу, де зазначено що клієнт дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку , і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту , встановленого банком , відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складають між ним та Банком Кредитний договір. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні та необхідні для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотні умови договору про надання банківських послуг передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а отже, підписавши заяву, відповідач підтвердив укладення кредитного договору у належній (письмовій) формі та досягнення згоди з усіх істотних його умов. Згідно положень п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками, за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Власник картки зобов'язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафта (п.1.1.2.7 зазначених Умов та правил). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, -при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В порушення умов договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав у зв'язку з чим, згідно наданого банком розрахунку станом на 31.08.2014 року утворилась заборгованість у розмірі- 25 139,59 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 17 592,04 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 5 501,52 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом- 372,72 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 173,31 грн.- штраф (процентна складова), розрахунок якої додається (а.с. 5-9). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі, так як відповідачем вони не спростовані, а його заперечення є безпідставними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 251,40 грн. - судового збору.

Outcome: approved