Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої знищенням майна та моральної шкоди завданої внаслідок цього. З позову [PERSON], [PERSON] по якому відкрито провадження по справі (а.с.22-23) вбачається, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1996 року і є співвласниками земельної ділянки площею 0.25 га. розташованої на території села Кирило - Ганнівка Зіньківського району Полтавської області. Земельна ділянка обгорожена парканом із металопрофілю по периметру 30 метрів, на що вони витратили 13775 грн. 19.12.2014 року близько 22 години [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння із хуліганських спонукань, знищив частину паркану довжиною 12 метрів, зокрема зірвав, демонтував , порвав 12 листів металопрофілю загальною довжиною 12 метрів, вартістю 3000 грн., 7 метрів профілю ( вітрової планки), вартістю 105 грн. і 6 метрів профільної труби, вартістю 180 грн., а всього знищив на загальну суму 4885 грн. Перелічені металоконструкції відновленню не підлягають, вартість робіт по відновленню частин знищеного паркану буде складати 1600 грн. Кримінальне провадження по даному факту не відкрито у зв"язку з тим, що пошкодження паркану, грубого порушення громадського порядку не мало місяця та не завдано істотної шкоди власнику. Позивачі вважають, що [PERSON] знищенням майна завдав значної моральної шкоди, яка негативно вплинула на стан їх здоров"я. Враховуючи вищевикладене [PERSON], [PERSON] змушені були звернутися з позовом до суду в якому просили суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на їх користь 6485 грн.- матеріальної шкоди, по 1000 грн. кожному моральної шкоди, 500 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, послалися на обставини викладені в позовній заяві, відповідач [PERSON], не заперечував факту пошкодження паркану, але незгоден з розміром заподіяної матеріальної та моральної шкоди, просив суд відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, оглянувши в судовому засіданні досліджений матеріал №4/8 т.64-1578 Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області, допитавши свідка [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої знищенням майна підлягають до повного задоволення, а в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 05.06.1998 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.7). З свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0.25 га., призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану в селі Кирило -Ганнівка, вулиця Шевченка, Зіньківського району Полтавської області та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, вбачається, що власником даної земельної ділянки являється [PERSON], яку придбала під час шлюбу з [PERSON] і відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя ( а.с.8-9). Позивач [PERSON] звертався з заявою до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій з боку відповідача [PERSON] З повідомлення Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області від 05.01.2015 року вбачається, що по факту пошкодження паркану 19.12.2014 року в [ADDRESS] відсутні ознаки кримінального правопорушення (а.с.14). З рапорту чергового Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області [PERSON] від 20.12.2014 року вбачається, що до чергової частини Зіньківського районного відділу міліції надійшло повідомлення по телефону від громадянина [PERSON], жителя села Кирило-Ганнівки Зіньківського району Полтавської області про те, що 20.12.2014 року в селі Кирило-Ганнівка громадянин [PERSON] пошкодив паркан. ( а.с.2 дослідженого матеріалу № 4/8 т.64-1578 Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області).В ході проведення перевірки працівниками міліції за повідомленням по телефону [PERSON] щодо обставин пошкодження паркану встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] неподалік від нього проживає [PERSON] 19.12.2014 року близько 22 год.00 хв. [PERSON], проходячи повз паркан [PERSON] [PERSON] послизнувся та впав на паркан пошкодивши його та завдав збитків на суму 4000 грн.,під час даної події грубого порушення громадського порядку з мотивів неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом не було, заявнику не завдану істотної шкоди, а отже відсутні ознаки кримінального правопорушення (а.с.1 дослідженого матеріалу № 4/8 т.64-1578 Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області ). Дослідженням оригіналів матеріалу № 4/8 т.64-1578 Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області по факту пошкодження паркану в селі Кирило-Ганнівка Зіньківського району Полтавської області, судом з"ясовано,що [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 0.25 га., призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану в [ADDRESS] на якій споруджений паркан з металопрофілю в якому відображено відповідні пошкодження. Разом з тим ці матеріали не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували характер та розмір завданої шкоди. З огляду на це суд приходить до переконання про те, що дії відповідача по відношенню до чужого майна, а саме майна ( паркану ) позивачів [PERSON] та [PERSON] не були правомірними. Ці дії відповідача знаходяться у причинному зв"язку зі збитками завданими позивачам. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за цією статтею необхідна наявність чотирьох складових: наявність матеріальної шкоди, неправомірна поведінка заподіювача шкоди, його вина, а також причино-наслідковий зв'язок між неправомірною поведінкою заподіювача шкоди та завданою шкодою. Неправомірність поведінки відповідача, наявність матеріальної шкоди та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та неправомірними діями відповідача підтверджується наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд, за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі, або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.Розмір збитків,що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України). Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачі зазнали матеріальної шкоди за пошкодження знищеної частини паркану довжиною 12 метрів власного домоволодіння в сумі 4885 грн. 00 коп. На підтвердження заявлених позовних вимог в частині розміру завданої майнової шкоди позивачами [PERSON] та [PERSON] надано копію накладної про вартість металопрофілю, яка складена фізичною особою підприємцем [PERSON] (а.с.13), майну позивачів завдано шкоди, а відтак порушено їх права власників, тому на підставі ч.3 ст.386, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України [PERSON] та [PERSON] мають право на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4885 грн. Крім цього свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні підтвердив, що вартість монтажних робіт по відновленню паркану становить 1600 грн. За ст. 23 ч.2 ЦК України моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.23 ч.3 та ч.4 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує суть заявлених позовних вимог, характер, обставини та розмір заподіяння шкоди майну позивачів, тривалість їх душевних страждань в зв"язку з пошкодженням їх майна, а також майновий стан заподіювача шкоди, який ніде не працює. Разом з цим, суд виходить також із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що сума відшкодування такої шкоди позивачам має становити 500 гривень кожному. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Суд вважає, що не підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. оскільки, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Відповідних документів позивачем не надано. Позивачами по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 730 грн. 80 коп. (а.с.1,21,60). Як слідує зі змісту ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Оскільки позивачем [PERSON] сплачено судовий збір при зверненні до суду на суму 487 грн. 20 коп (243 грн.60 коп.+ 243 грн. 60 коп.), а позов в частині моральної шкоди підлягає до часткового задоволення на суму 500 грн. тобто на 50%, тому сума стягнення судового збору з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення в розмірі 365 грн. 40 коп., на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Оскільки позивачем [PERSON] не в повному обсязі було сплачено судовий збір, тому відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. Що стосується відшкодування судових витрат пов'язаних з явкою до суду то суд вважає, що з урахуванням письмових доказів наданих суду на підтвердження витрат позивачів пов'язаних з явкою до суду, відстані від населеного пункту де проживають позивачі до суду, а також кількості участі позивачів в судових засіданнях, суд приходить до висновку,що з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON], [PERSON] необхідно стягнути 367 грн. 90 коп. тобто по 183 грн. 90 копійок кожному. На підставі викладеного та

Outcome: approved