Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою - Вінницька область, м. Хмільник, вул. Пушкіна, 121. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 3-го листопада 1978 року позивач є власником вказаного будинку. У даному будинку вона проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] У 2001 році син одружився з [PERSON], яка попросила зареєструвати її у будинку, оскільки її мати не мала можливості на той час отримувати субсидію. 18.12.2004 року вона зареєструвала [PERSON] у своєму будинку та, як наслідок, зареєструвала у будинку і онука [PERSON], [INFO]. За даною адресою у її будинку вказані особи не проживали жодного дня. Причиною звернення з позовом до суду є те, що, будучи власником будинку, вона не може скористатися правом на отримання субсидії, так як в її будинку зареєстровані невістка і онук. Відповідач без поважних причин не проживала у її будинку жодного дня, витрат по комунальним послугам не несла і не несе, має постійне місце проживання, де і проживає з сином. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстрації, але добровільно знятися з реєстрації [PERSON] не бажає, а тому позивач вимушена звернутися з цим позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та надала суду пояснення, що після одруження її сина [PERSON] з [PERSON] вона надала їм для проживання окрему частину будинку. Всі витрати по утриманню будинку несла вона сама. [PERSON] після одруження - то проживала з її сином у будинку, то йшла жити до своїх батьків, так як її бітьки хворіли і потребували догляду. Потім поверталася і знову вони певний час жили з її сином. Після народження дитини онука [PERSON], вона на прохання [PERSON], так як та пояснила, що її мамі необхідно оформити субсидію, зареєструвала її та онука в своєму будинку. Після цього її син та невістка то жили, то не жили в будинку. [PERSON] з сином ішла жити до своїх батьків, яких доглядала, а потім на певний час поверталася. З 2013 року вона жодного дня не проживала в будинку, її речей в будинку немає, позивач їй жодних перешкод у цьому не чинила. На її пропозиції виписатися [PERSON] цього не робить, що перешкоджає [PERSON] розпоряжатися належним їй будинком. Вже кілька років її син в Хмільнику не проживає, позивач з ним стосунки не підримує, він їй своє місце перебування не повідомляє і вона не знає де він в даний час проживає. 15 травня 2015 року її син [PERSON] приїхав і знявся з реєстрації. Представник позивача адвокат [PERSON] пояснила, що в 1997 році син [PERSON] одружився з [PERSON] [PERSON] спочатку невісткою раділа, хоча та була старша за її сина. Виділила їм частину будинку для проживання і окремим входом. За все платила сама. Відповідач з її сином постійно не проживала, майже постійно у батьків, за якими доглядала через їх хвороби. Її син [PERSON] жив сам. Як кажуть люди, сім"я була приходяча [PERSON] коли хотіла - йшла, коли хотіла - приходила. У 2004 році народився син [PERSON], але відносини поступово між подружжям стали погані і вони жити разом взагалі перестали. Потім [PERSON] звернулася до суду про стягнення аліментів з [PERSON], а той аліменти не сплачує. 15.05.2015 року [PERSON] знявся з реєстрації у будинку матері і про своє місце проживання не повідомив. Відповідач з сином з 2013 року вже три роки не проживає у будинку [PERSON], ніяких речей немає, місце проживання залишила сама. В 2004 році на прохання [PERSON] позивач зареєструвала її та сина у своєму будинку, так як та просила це через необхідність оформлення субсидії її матір"ю. В засіданні відповідач пояснювала, що ніяких субсидій її мама не оформляла, проте надала суду довідку, що в 2011-2015 роках субсидією користувався її батько. Довідку про те, чи користувалася до цього субсидією її мама не надала, що свідчить, що вона говорить неправду. Відповідач [PERSON] в будинку позивача не проживає з 2013 року, живе в квартирі по вулиці Столярчука, не хоче виписатися з будинку позивача, так як хоче належну їй квартиру оформити на старшого сина. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити та надала пояснення про те, що вона в 1997 році вийшла заміж за [PERSON], сина позивача у справі. Спочаику після одруження жили у його батьків. З першого дня вони її не прийняли. Потім вони перейшли жити до її батьків. [PERSON] зловживав спиртними напоями. В 1998 році знову перейшли жити до його батьків, [PERSON]Д дала їм дві кімнати, вони їх добудовували, під час чого вона травмувалася. [PERSON] не хотів працювати, зловживав спиртними напоями. Вони то жили, то не жили. 23.10.2004 року народився син [PERSON]. Після народження сина [PERSON] зареєструвала її та її сина у цьому будинку. Це зовсім не пов"язано з будь-якими субсидіями, так як ні її мама, ні батько на той час ніяких субсидій не отримували. В будинку однією сім"єю вона проживала до 2013 року. Вона повністю розірвала стосунки з чоловіком [PERSON], який аліменти не сплачує, його місце проживання їй невідоме. Потім [PERSON]Д почала їй перешкоджати проживати у будинку. Не дає їй забрати свої та дитячі речі. У неї з [PERSON] склалися неприязні стосунки. Вона до свого сина погано ставилася, щодо онука [PERSON] то вона взагалі його не помічала. ЇЇ син [PERSON] не має жодних родинних почуттів, як онук, до [PERSON] З цього приводу до міліції не зверталася, але зверталася в міліцію з приводу погроз на її адресу з боку чоловіка [PERSON] - [PERSON], який приходив в лікарню, де вона працює і їй погрожував. Також вона усно зверталася до дільничного інспектора міліції з приводу того, що [PERSON] не дає їй можливості забрати з будинку дитячі речі. Також пояснила, що їй на праві спільної сумісної власності належить двохкімнатна квартира [ADDRESS]. Після смерті своїх батьків, вона спадкує квартиру повністю і в даний час оформляє спадщину. Після цього хоче квартиру оформити на свого старшого сина від першого шлюбу, так як цього хотів її батько. Представник третьої особи - служби у справах дітей Хмільницької міської ради 23.06.2015 року проти позову заперечував з тих підстав, що задоволення позову призведе до порушення права неповнолітньої дитини. Житла у власності його матері немає, і якщо дитина буде позбавлена права на житло, то відповідно буде знята з реєстрації у будинку належному позивачу. На запитання суду пояснив, що запис в акті обстеження умов проживання у будинку по вулиці Пушкіна, 71 в м. Хмільнику про те, що [PERSON] та [PERSON] жодного дня за цією адресою не проживали, внесено зі слів [PERSON] Запис в акті обстеження умов проживання в [INFO] про те, що сім"я з трьох осіб проживає в цій квартирі з 2013 року, внесено зі слів [PERSON] Також пояснив, що інфомація про те, що квартира належала [PERSON], внесена до акту зі слів [PERSON] В послідуючому, коли в судовому засіданні [PERSON] надала копію свідоцтва про власність і пояснила, що вона є співвласником квартири разом з своїми батьками [PERSON], [PERSON], які на даний час померли, а також, що вона має намір провести відчуження квартири на користь свого старшого сина від першого шлюбу, змінили свою позицію та повідомили суд, що проти позову [PERSON] не заперечують, так як це не буде суперечити інтересам дитини. У власності [PERSON] є частка квартири, вона може зареєструвати себе і свого сина за місцем їх проживання, вона це зобов"язана зробити на протязі 10 днів. Свідок [PERSON] показав, що позивач [PERSON] - його двоюрідна сестра. Мій племінник [PERSON] був одружений з відповідачем [PERSON] Знаю, що проживали у шлюбі, дитина у них є. Знаю, що вони з 2013 року разом вже не проживають. [PERSON] з того часу в Києві, стосунки за [PERSON] не підтримує. [PERSON] можливо і не подала б до суду [PERSON], але та налаштовувала її сина проти мами, проти її чоловіка. На протязі 2-х, 3-х років терор проти них з боку старшого сина [PERSON], який обмальовує їм огорожу. [PERSON] коли була одружена, то жила в будинку [PERSON], то зі своїми батьками, які важко хворіли. [PERSON], жила у своїх батьків. [PERSON] трьох років вже не живуть. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] - її рідна сестра. [PERSON] розписалася з сином [PERSON] і почали жити. Спочатку жили у її батьків, потім пару місяців пожили у [PERSON]Д і пішли. [PERSON] дала їм жити окремо у другій половині будинку. Вже років три [PERSON] не бачила взагалі. Свідок [PERSON] показав, що він з 2010 року є головою вуличного комітету по вулиці Пушкіна в м. Хмільнику. З приводу довідки від 30.03.2015 року підписаної ним і виданої [PERSON] показав, що довідку склала і принесла [PERSON], а він її підписав. Коли підписував, то вважав, що в довідці йдется про те, що саме на час складення такої довідки [PERSON] та її син [PERSON] та на протязі 3-х 5-ти років вони не проживають у будинку [PERSON] Проте з якого часу [PERSON] та її син [PERSON] не проживають у будинку [PERSON], і чи взагалі вони там не проживали, йому особисто відомо не було. Хоча перед підписанням довідки він цікавився у дільничного інспектора міліції Бичок та жителя вулиці Білоуса про те, з якого часу вказані особи не проживають у будинку [PERSON], по їх інформації вони взагалі не проживають вже - 3-5 років. Свідок [PERSON] показав, що він працює в Хмільницькому МВ УМВС України дільничним інспектором міліції району Мазурівка в місті Хмільнику, це той район де проживає [PERSON] З 2013 року я працюю на вказаній дільниці. З 2013 року [PERSON] та її син у будинку [PERSON] не проживали і на даний час не проживають. Сина [PERSON] [PERSON], бачив у Хмільнику біля 2-х років назад, а також приблизно місяць назад. У провадженні міліції були скарги [PERSON] з приводу того, що [PERSON]Л не сплачує аліменти і він за поданням відділу ДВС встановлював його місце проживання. [PERSON] ні до Хмільницького МВ, ні до нього з приводу того, що [PERSON]Д перешкоджає їй проживати в будинку не зверталася і на це не скаржилася. Був випадок, коли [PERSON] звернулася до нього усно про те, що [PERSON] не віддає їй якісь речі дитини, але я їй з цього приводу роз"яснив, що це цивільно-правові відносини і їй необхідно звернутися з позовом в суд. [PERSON] на протязі 3-х років біля 10 раз зверталася в міліцію з приводу умисного пошкодження її майна хтось невідомий періодично ломає їй огорожу біля будинку, б"є шибки у вікнах, обмальовує непристойними малюнками та написами огорожу та сам будинок. Ми здогадуємося хто це, але довести поки що не можемо, а тому я не буду говорити про це. Судом встановлено наступні факти обставини та відповідні їм правовідносини. 03.11.1978 року Вінницьким ООБТІ за [PERSON] на праві особистої власності зареєстровано будинок за адресою - Вінницька область, м. Хмільник, вул. Пушкіна, 123. В послідуючому нумерацію будинку було змінено на 121 (а.с.5-8). 14.02.1997 року було укладено шлюб між сином позивача [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). 23.10.2004 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами справи і що не заперечується сторонами у справі. Місце проживання [PERSON] 13.01.1998 року було зареєстровано за адресою - Вінницька область, м. Хмільник, вул. Пушкіна, 121 (а.с.7,8). 18.12.2004 року місце проживання [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано за адресою - Вінницька область, м. Хмільник, вул. Пушкіна, 121 (а.с.7,8). 15.05.2015 року [PERSON] знявся з місце реєстрації за адресою - Вінницька область, м. Хмільник, вул. Пушкіна, 121. Вказана обставина сторонами не заперечується. [PERSON] на праві спільної сумісної власності разом з батьками [PERSON], [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.02.1994 року, виданим виконкомом Хмільницької міської ради, зареєстроавним у КП ВООБТІ 31.03.1994 року за № 820 (а.с. 41). Також з пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що батьки [PERSON], [PERSON] померли і вона на даний час оформляє спадщину, після чого право власності на квартиру має переоформити на старшого сина. Відповідно до акту обстеження умов проживання в [INFO] з участю [PERSON], сім"я з трьох осіб проживає в цій квартирі з 2013 року, загальна площа квартири 47,5 кв.м., житлова 28,4 кв.м. [PERSON] має ліжко, окрему шафу, є письмовий стіл для виконання домашніх завдань, комп"ютер, художня література (а.с. 37,38). Судом з пояснень [PERSON], [PERSON] встановлено, в 1997-1998 році [PERSON] після одруження сина [PERSON] з [PERSON], виділила їм для проживання частину будинку з окремим входом, де вони проживали сім"єю. В судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], поясненнями [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], з 2013 року в будинку належному на праві власності [PERSON] будинку за адресою - Вінницька область, м. Хмільник, вул. Пушкіна, 121, не проживає, жодних витрат по утриманню будинку не несе. Судом не встановлено, що позивач [PERSON] створювала перешкоди в користуванні житлом відповідачу [PERSON] та її синові [PERSON] Відповідачем [PERSON] в судовому засіданні не доведено, що позивач [PERSON] чинить чи чинила їй перешкоди у проживанні в належному їй будинку разом з сином. З приводу цього [PERSON] у правоохоронні органи чи суд не зверталася. Після роз"яснення судом її права заявити клопотання про витребування чи подання з цих підстав доказів, повідомила суд, що у неї клопотань немає. У відповідності до ст. 72 ЖК Української РСР\~\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до частин 1,2,3 статті 156 Української РСР,\~члени сім'ї власника\~\~жилого\~\~будинку\~\~(квартири),\~\~які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з\~\~власником\~\~будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені ст. 150 ЖК Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так як судом встановлено, що відповідач [PERSON] у будинку за адресою - Вінницька область, м. Хмільник, вул. Пушкіна, 121 не проживає понад один рік, а тому втратила право на користування житловим будинком. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України\~\~місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Виходячи з цього, якщо батьки не проживають разом, місцем постійного проживання дітей є місце проживання того з батьків з ким вони мешкають. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 11 вказаного Закону, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Конвенції "Про права дитини" 1989 року,\~ яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. Судом встановлено, що\~[PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] з 2013 року проживають за адресою - квартира [ADDRESS]. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що постійним місцем проживання неповнолітнього [PERSON] є місце постійного проживання його матері [PERSON] - квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Тому суд вважає, що неповнолітній [PERSON] також втратив право користування житловим будинком за адресою - Вінницька область, м. Хмільник, вул. Пушкіна, 121. При цьому, суд, ухвалюючи таке рішення, виходив саме з забезпечення прав та інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] При ухваленні рішення, виходячи з усіх встановлених обставин справи, зокрема і того, що, як вбачається з пояснень відповідача [PERSON], вона має намір переоформити право власності на належну їй квартиру на старшого сина, і це право вона може реалізувати без згоди органу опіки і піклування, так як неповнолітній син [PERSON] у квартирі в якій фактично проживає з 2013 року, не зареєстрований, що може призвести до порушення його прав та законних інтересів, а орган опіки і піклування буде позбавлений можливості своєчасно та у визначеному законами України обсязі, захистити права та інтереси дитини, суд прийшов до переконання, що шляхом ухвалення саме такого судового рішення у справі, право дитини буде більш захищено. Згідно статті 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладе ного,

Outcome: approved