Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача відшкодування шкоди в розмірі 20587,42 грн., пеню в розмірі 212,00 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 2538,12 грн., інфляційні втрати в сумі 1026,94 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 01.12.2017 о 12.50 год. на вул. Лобановського, 58/2 в м. Києві [PERSON] , керуючи автомобілем «МАЗ 533603», д.н.з. [NUMBER] при перестроюванні не надав руху автомобілю «SEAT», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого сталося зіткнення з рухаючим праворуч автомобілем «SEAT», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті зазначеної ДТП були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Зазначає, що автомобіль «МАЗ 533603» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , було застраховано в ПАТ СК «Брокбізнес» за полісом № АК/4149611 та [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ "Українські макарони". Згідно постанови Апеляційного суду м. Києва від 25.06.2018, винним у скоєнні ДТП, що сталася 01.12.2017, було визнано [PERSON] . Зазначає, що страховою компанією було відшкодовано вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та франшизи у розмірі 9750,11 грн. Вказує, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 15/54.04.18 від 27.04.2018 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «SEAT», д.н.з. [NUMBER] складає: 2536,19 грн. Зазначає, що позивачем були понесені додаткові витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1200,00 грн. Вказує, що відповідно до Акту виконаних робіт № ЕКЗ0001109 від 12.10.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «SEAT», д.н.з. [NUMBER] складає: 30337,53 грн. Зазначає, що 23.10.2018 року звертався до відповідача з претензією про відшкодування залишку матеріального збитку, однак станом на 25.02.2019 відповідь не надійшла. Позивач вважає, що оскільки винна в ДТП особа - [PERSON] на час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Українські макарони», то з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача різниця між реально завданими збитками (30337,53 грн.) та страховою виплатою (9750,11 грн.) в розмірі 20587,42 грн. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 28.02.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 05.03.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.12.2017 о 12.50 год. на вул. Лобановського, 58/2 в м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем «МАЗ 533603», д.н.з. [NUMBER] при перестроюванні не надав руху автомобілю «SEAT», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок чого сталося зіткнення з рухаючим праворуч автомобілем «SEAT», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті зазначеної ДТП були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. [PERSON] на час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував покладені на нього обов`язки (а.с.27). Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.02.2018 закрито адміністративну справу відносно [PERSON] у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Згідно постанови Апеляційного суду м. Києва від 25.06.2018, винним у скоєнні ДТП, що сталася 01.12.2017, було визнано [PERSON] (а.с.33-35) Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, а також, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, лише тоді, якщо не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пленум Верховного суду України у Постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 3 п. 4 Постанови). Згідно ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] керував джерелом підвищеної небезпеки під час виконання своїх трудових обов`язків у відповідача ТОВ «Українські макарони». Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідальність за спричинену позивачу матеріальну шкоду внаслідок ДТП має бути покладено на ТОВ «Українські макарони». Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Українські макарони» щодо експлуатації автомобіля «МАЗ 533603» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПАТ СК «Брокбізнес» відповідно до Полісу № АК/4149611. (а.с.32). Згідно звіту №15/54.04.18 про оцінку вартості матеріального збитку від 27.04.2018 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «SEAT», д.н.з. [NUMBER] складає 14017,56 грн.(а.с.41-47). Відповідно до наряду - замовлення № EK30001109 від 12.10.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля SEAT», д.н.з. [NUMBER] складає 30337,53 грн. (а.с.39-40). Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2018 ПАТ СК «Брокбізнес» на виконання вимог ст. 29 ЗУ " Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 9750,11 грн. (а.с.38). Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 20587,42 грн. ( 30 337, 53 грн. - 9750,11 грн.= 20 587, 42 грн.). Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат, то суд приходить до наступних висновків. Стаття 625 ЦК встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, частина друга цієї статті передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 21 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Разом з тим, суд вважає, що заявлені вимоги в порядку ст. 625 ЦК України та які пред"явлені саме до ТОВ «Українські макарони» є необгрунтованими позивачем, оскільки між сторонами відсутні будь - які зобов`язання за договором та законом. Крім того, суд вважає, що позивачем не надано доказів в підтвердження того, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов"язання. Разом з цим, суд звертає увагу позивача, що останній не позбавлений права вимоги до відповідача в порядку ст. 625 ЦК України після ухвалення рішення у даній справі. З урахуванням наведеного, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з ТОВ "Українські макарони" підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 768,40 грн. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial