Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 6870,14 грн. посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 26 лютого 2014 року під час якої відбулося зіткнення за участю забезпеченного транспортного засобу згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3667430 від 20 травня 2013 року автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля [NUMBER], сталася з вини відповідача який грубо порушив правила дорожнього руху, що призвело до пошкодження автомобіля [NUMBER], та спричинення матеріальної шкоди. 20.03.2014 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 6870,14 грн., згідно платіжного доручення № 009790. Станом на 02.03.2016 року кошти відповідачем не відшкодовані, чим завдано позивачу збитків. В судове засідання позивач не з"явився надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач по справі у судове засідання не з"явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. До суду повернувся конверт з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до вимог ст.74 ЦПК України сторони по справі у разі відсутності їх за місцем реєстрації вважаються такими, що повідомлені про день час і місце розгляду справи. Згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Дослідивши зібрані докази по справі, суд вважає позовні вимоги підставними і підлягаючими задоволенню. Встановлено, що згідно полісу ОСЦПВ № АС/3667430, позивачем укладено договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних від 20 травня 2013 року, згідно якого було застраховано автомобіль [NUMBER]. 26 лютого 2014 року, відбулося зіткнення за участю забезпеченного транспортного засобу згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3667430 від 20 травня 2013 року автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля [NUMBER]. ДТП сталося з вини відповідача який грубо порушив правила дорожнього руху. Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 19.03.2014 року, відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченного ст.124 КУпАП. 20.03.2014 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на ремонт автомобіля [NUMBER], в розмірі 6870,14 грн., згідно платіжного доручення № 009790. Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, та ст.27 Закону України "Про страхування", до страхової компанії, яка здійснила виплату срахового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Згідно зі ст. 33.1.2. та 38.1.1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позові до страхувальника або водія забезпеченного транспортного засобу якщо після настання ДТП страхувальник або водій забезпеченного транспортного засобу не повідомив свою стахову компанію про страховий випадок в зазначений термін. На підставі наведенного,

Outcome: approved