Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У лютому 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 10955,66 грн., яка включає в себе заборгованість по процентах за користування кредитом. У позовній заяві позивач зазначив, що відповідачем умови договору №LVBWSE 00000055 від 16.02.2007 року та вимоги ст.ст.599,651,654 ЦК України не виконувались, що привело до виникнення простроченої заборгованості станом на 25 січня 2016 року на вказану у позові суму. Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" при поданні позову звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, підтримавши повністю позовні вимоги. Не заперечив щодо розгляду справи без участі, належним порядком повідомленого про час і місце судового розгляду справи відповідача із ухваленням заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою належним чином про час і місце судового розгляду справи у встановленому законом порядку, у судове засідання повторно не з"явився, що суд вважає неявкою без поважних на те причин. Підстави для відкладення розгляду справи не встановлені. Відповідно до положень ст.ст.224-228 ЦПК України, за згодою представника позивача суд ухвалив можливим заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, без участі відповідача з ухваленням заочного рішення. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінюючи надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення за наступних підстав. Встановлено, що між сторонами на підставі заяви відповідача укладено договір №LVBWSE 00000055 від 16.02.2007 року за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. на строк 16.02.2007 по 16.02.2010 року включно в обмін на її зобов"язання, як позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в договорі строки. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У свою чергу, згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З оглянутого в судовому засіданні договору про надання споживчого кредиту № LVBWSE 00000055 від 16.02.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], встановлено, що останній банк надав кредит в сумі у загальній сумі 5000,00 грн. з строком погашення не пізніше 16.02.2010 року. При порушенні позичальником зобов"язань по кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,30% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеої заборгованості . Згідно із п.3.1. Кредитного договору за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі зазначеному в договорі. При непогашенні кредиту в строки установлені договором п. 1.2 заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається прострочено. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 3.2 Договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Так як відповідачкою кредитні кошти досі не повернуті, то кредитний договір не є розірваним та відсутні підстави для щомісячного ненарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідачка, не виконала зобов'язання по умовах кредитного договору і станом на 25.01.2016 року наявна заборгованість перед ПАТ КБ "Приватбанк": за тілом кредиту - 3705,62грн.; а заборгованість за процентами з розрахуну 0,27% за добу за 1095 днів прострочення складає в сумі 10955,66 грн. за період з 25.01.2013р. по 25.01.2016 р., яку позивач і просить стягнути. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконує, хоча позивачем повідомлялася про сплату боргу, а тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в судовому порядку. Згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В суду не виникло сумніву щодо правильності нарахування банком суми заборгованості, тому суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити. Разом з тим, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як встановлено з поданого платіжного доручення № ВО90105Vвід 27.01.2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" при зверненні до суду з даним позовом сплатив 1378,00 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідачки на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення. Підтверджені належними допустимими письмовими доказами в справі судові витрати в сумі 1378,00 грн. в порядку ст.88 ЦПК України покладаються на відповідача та підлягають стягненню за рішенням суду. На підставі викладеного, ст.ст.526,527,530,610,611 ЦК України,

Outcome: approved