Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

18 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 10.12.1991 року він був прийнятий на роботу водієм в цех автотранспорту Мурафського цукрозаводу, в подальшому працював на різних посадах в тому числі нн посадах інженерно - технічних працівників. 29.07.1996 року на основі Мурафського цукрозаводу було утворено КСП «Агрофірма Мурафська» в якій він став працювати інженером та звільнений 12.04.2000 року із КСП «Агрофірма Мурафська» в зв'язку із звільненням з роботи за згодою сторін, що підтверджується записами трудової книжки. В період розпаювання земель господарства відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року, позивач помилково не був включений до списку додатку до державного акту КСП " Агрофірма Мурафська ". На момент видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Агрофірма Мурафська» позивач працював у даному господарстві і вважає, що має право на земельну частку (пай), але не числиться в списку додатку до державного акту, про що свідчить довідка відділу Держземагенства у Краснокутському районі від 04.11.2014 року. № 31-04-2912/2-14. Через відсутність в списку своєчасно не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). На території Качалівської сільської ради площа земельної частки (паю) складає 4,30 га ріллі, про що свідчить довідка відділу Держземагенства у Краснокутському районі від 04.11.2014 року. № 31-04-2912/2-14 . В зв'язку з цим, позивач [PERSON] просить поновити строк для звернення до суду за захистом права та визнати за ним право на земельну частку (пай), розташованої на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. В судове засідання позивач, не прибув, однак надав заяву згідно якої підтримав позовні вимоги та прохав розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації надав заяву згідно якої проти позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року " Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам " право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час розпаювання земель КСП " Агрофірма Мурафська " являвся членом КСП, але з невідомих причин не був включений до списку-додатка до Державного акта КСП " Агрофірма Мурафська ", що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Краснокутському районі від 04.11.2014 року. № 31-04-2912/2-14. Факт перебування позивача в колгоспі та КСП підтверджується наданою суду трудовою книжкою, копія якої міститься в матеріалах справи. Як передбачено Указом Президента України „ Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Вислухавши пояснення позивача і перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved