Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

\~ \~ \~Позивачка [PERSON] (просп.Науки,25, кв.38, м.Київ) звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] (вул.Кавказька,74, м.Черкаси), посилаючись на те, що між сторонами укладений письмовий договір позики №16/06/17-3, за умовами якого позивачка передала відповідачу в якості позики грошові кошти в розмірі 137837,71, що за курсом НБУ (1 долар =26,007115 грн.) на день укладення договору еквівалентно 5300 дол. США. На підтвердження договору 16.06.2017р. відповідачем була складена розписка, в якій вказано строк повернення коштів 16 липня 2017 року включно.Станом на 12.03.2018р. відповідач не виконав свого грошового зобов"язання за договором позики, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 140344 грн., 3% річних в розмірі 2676,15 грн., 325598,08 грн. неустойки та витрати по сплаті судового збору в ромірі 4686,19 грн. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов повністю підтримав, пояснив, що відповідач не повернув позику у передбачений договором строк, також позика не була погашена за рахунок предмета застави, оскільки без згоди позикодавця предмет застави був відчуджений, з приводу чого позивач звернулась до правоохоронних органів, в зв'язку з чим підтримав позов та просив його задоволити. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву до суду не подав. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. \~ \~ \~ \~У зв"язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. \~ \~ \~ \~Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Встановлено, що 16 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики №16/06/17-3, за умовами якого позивачка передала відповідачу в якості позики грошові кошти в розмірі 137837,71, що за курсом НБУ (1 долар =26,007115 грн.) на день укладення договору еквівалентно 5300 дол. США зі строком повернення коштів до 16 липня 2017 року включно. \~ \~ \~ \~На підтвердження договору 16/06/17-3 від 16.06.2017р. відповідачем була складена розписка, в якій вказано строк повернення коштів 16 липня 2017 року включно. \~ \~ \~ \~Крім того, 16.06.2017р. між сторонами в забезпечення виконання договору позики №16/06/17-3 від 16.06.2017р. був укладений договір застави транспортного засобу - автомобіля марки BMW, реєстраційний номер [NUMBER]. 31.01.2018р. позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості по позиці в розмірі 5300 дол. США, що еквівалентно 149706,45 грн. та неустойку в розмірі 274297,04 грн., а всього 424003,49 грн. не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання вимоги.Ні відповіді ні коштів на адресу позивача не надходило. Згідно п.8 договору позики позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 договору на банківський рахунок або готівкою в м. Києві. \~ \~ \~ \~Також згідно п.13 договору позики доказом повернення коштів є відповідна розписка, яка складається позикодавцем та надається позичальнику після повного виконання зобов"язання. Факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця. Наявність зазначеної заяви у позичальника є єдиним належним підтвердженням виконання ним зобов"язання за цим договором щодо повернення позики або її частини належним чином. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, доказів повернення коштів в розмірі 5300 дол. США у встановлений договором позики строк, відповідач суду не надав, так само як не надав розписки позичальника про повернення коштів та заяви позикодавця про повернення позики або її частини. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач своїм підписом у Договорі позики 16/06/17-3 від 16.06.2017р. підтвердив свою згоду на умови договору і прийняв на себе зобов'язання щодо їх виконання. Договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст.629 ЦК України). Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 договору позики від 16.06.2017р. сторони домовились, що загальна сума у гривнях, яка підлягає поверненню у строки та порядку, передбаченому цим договором буде відповідати еквіваленту 5300 доларів США на дату платежу не пізніше, ніж через місяць з моменту укладання цього договору, тобто 16 липня 2017 року. Згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.07.2017р. еквівалент 5300 доларів США становив 137588 грн., вказану суму відповідачем не було повернуто у порушення взятих на себе зобов'язань, чим порушені права та законні інтереси позивача, тому позовні вимоги про стягнення боргу за позикою підлягають до задоволення в частині стягнення 137588 грн. Відповідно до п.10 договору позики у разі прострочення виконання зобов"язання позичальником за даним договором позичальник зобов"язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості від суми заборгованості. При укладенні договору позики від 16.06.2017р. його умови між сторонами погоджувались і позичальник проти них не заперечував. Зміст договору позики чітко визначає обовязки позичальника сплатити неустойку, 3% річних у разі наявності заборгованості у випадку порушення договірних зобовязань. Отже, такі умови договору є результатом домовленості сторін, що відповідає п. 3 ст. 3 ЦК України. При укладенні даного правочину не існувало ніяких умов, які б примусили відповідача прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач своїм підписом у Договорі позики від 16.06.2017р. підтвердив свою згоду на умови договору і прийняв на себе зобов'язання щодо їх виконання. Договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як передбачено ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. \~\~\~ Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.11.2010 у справі № 4/720, від 04.07.2011 у справі № 13/210/10, від 12.09.2011 у справі № 6/433-42/183, від 24.10.2011 у справі № 16/5/5022-103/2011 (2/43-654), від 14.11.2011 у справі № 12/207). \~Оцінивши зібрані у справі докази в \~їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені та 3% річних підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого розрахунку. Період прострочення грошового зобов'язання за договором позики за період з 17.07.2017р. по 06.03.2018р. складає 232 дні, тому до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 137588 грн.*1.00*232/100 = 319204,16 грн. та 3% річних в сумі 137588 грн.*3%*232/365/100 =2623,59 грн., оскільки в цій частині вимоги обгрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного сторонами договору позики. Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 4594,15 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. \~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial