Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд розірвати зареєстрований 31.08.1985 року в міському відділ РАЦС м. Бердичева Житомирської області, шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], актовий запис № 645. В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачкою у них не склалось в зв"язку з тим, що у них дуже різні погляди на життя, ведення спільного господарства, вирішення матеріально побутових проблем. На ґрунті відсутності взаєморозуміння між ними постійно виникають сварки, які супроводжуються брутальною лайкою. Позивач зазначив, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, тому просить шлюб розірвати. В підготовче судове засідання сторони не з"явилися . Позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в підготовче судове засідання також не з"явилася, надала заяву про визнання позовних вимог. Просить розгляд справи провести за її відсутності. Заяви сторін долучені до матеріалів справи. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу сторони 31.08.1985 року зареєстрували шлюб в міському відділ РАЦС м. Бердичева Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 645 ( а.с. 5). Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу , суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам , а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved