Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що є власником земельної ділянки з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області. У серпні 2015 року їй стало відомо, що [PERSON] без її відома продав належну їй земельну ділянку [PERSON] Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Е.П. за реєстровим №1915. Згідно цього договору, [PERSON] діяв від імені позивача на підставі довіреності, посвідченої 15 травня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. за реєстровим №2418. Позивач зазначену довіреність не підписувала, наміру продавати належну їй земельну ділянку не висловлювала. Тому просила визнати дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. щодо посвідчення 15.05.2015 року довіреності від її імені на ім"я [PERSON] за реєстровим №2418 незаконними, визнати зазначену довіреність недійсною, визнати дії приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П. щодо посвідчення 22.07.2015 року за реєстровим №1915 договору купівлі-продажу земельної ділянки незаконними, визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 22.07.2015 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П. за реєстровим №1915. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2015 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду на 04 вересня 2015 року. 04 вересня 2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П. були подані суду письмові заперечення проти позову, в яких вона заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки був вчинений у відповідності до вимог діючого законодавства і підстав для його скасування немає. 15 жовтня 2015 року представником позивача була подана заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року зазначена заява була задоволена, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області. У січні 2016 року позивач збільшила свої позовні вимоги та окрім заявлених раніш позовних вимог просила також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обов"язків №23322082 від 31.07.2015 року, зроблену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим [NUMBER] за [PERSON] та визнати за нею право власності за зазначену земельну ділянку. У лютому 2016 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи з питання виконання підпису на оспорюваній довіреності позивачем. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 березня 2016 року клопотання було задоволено, по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам ХНДІСЕ імені заслуженого професора Бокаріуса, провадження по справі було зупинено. 29 червня 2017 року провадження у справі було відновлено, оскільки справу було повернуто до суду з повідомленням експерта про неможливість надання висновку через ненадання експерту витребуваних оригіналів документів та неоплату рахунку за призначену експертизу. 31 липня 2017 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення проти позову де він просить вдмовити у задоволенні позову, оскільки він не грунтується на вимогах діючого законодавства. 30 серпня 2017 року до суду від представника позивача надійшло повторне клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року. У судове засідання 23 січня 2018 року позивач не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надавала. Представник позивача у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], Міссіяж О.А., [PERSON], Гаража Н.П., [PERSON], Карташова С.І. у судове засідання не з"явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надавали. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала, просила залишити позов без розгляду. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний №37864164 від 21.05.2015 року [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області (т.1, а.с.10-11). Згідно з копією довіреності, посвідченої 15 липня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. за реєстровим №2418 [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, установах, підприємствах, організаціях та інших структурах з питань, що виникають з приводу належної їй земельної ділянки з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області. Строк дії довіреності був встановлений один рік. (т.1, а.с.12). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу, посвідченого 22 липня 2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П. за реєстровим №1915 [PERSON], який діяв в інтересах та від імені [PERSON], продав земельну ділянку з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] за 28280 грн. (т.1, а.с.13-16). Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. №153/01-16 від 27 серпня 2015 року, наданою на запит суду, посвідчення довіреності від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] нею було проведено на підставі паспорту та ідентифікаційного коду позивача (т.1, а.с.32-36). Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П. №485/01-16 від 31.08.2015 року, наданою на запит суду, посвідчення договору купівлі-продажу земельної діянки з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області між [PERSON], який діяв в інтересах та від імені [PERSON] та [PERSON] нею здійснювалось на підставі наступних документів: свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний №37861464 від 21.05.2015 року на ім"я [PERSON]; Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №37864417 від 21.05.2015 року; висновку про вартість об"єкту оцінки, а саме - земельної ділянки з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області, яка була проведена 16.06.2015 року ТОВ "Інститут правового консалтингу"; витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6301916162015 від 16.07.2015 року; довіреності від імені [PERSON] на ім"я [PERSON], посвідченої '5 липня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Міссіяж Г.О. за реєстровим №2418; витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави; витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об"єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №104923130 від 22.07.2015 року; заяви на ім"я нотаріуса від [PERSON] від 22.07.2015 року; заяви на ім"я нотаріуса від [PERSON] від 22.07.2015 року; розпорядження Харківської райдержадміністрації Харківської області №419 від 31.07.2008 року про передачу у власність земельних ділянок; копії паспорту та ідентифікаційного коду [PERSON]; копії паспорту та ідентифікаційного коду [PERSON] (т.1, а.с.45-66). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна №45613192 від 13.10.2015 року земельна ділянка з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. 31.07.2015 року за реєстровим №1648, належить [PERSON] (т.1, а.с.85-86). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області, укладеного 31.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. за реєстровим №1648, спірна земельна ділянка була придбана [PERSON] за 28280 грн. Зазначений договір був посвідчений на підставі наступних документів: заяви [PERSON] на ім"я приватного нотаріуса Карташової С.І. від 31.07.2015 року, заяви [PERSON] на ім"я приватного нотаріуса Карташової С.І. від 31.07.2015 року, заяв [PERSON] на ім"я приватного нотаріуса Карташової С.І. від 31.07.2015 року, копії свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 31 липня 2012 року, витягу з державного земельну кадастру про земельну ділянку №НВ-6301932732015 від 23.07.2015 року, звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області, яка була виконана ТОВ "Інститут правового консалтінгу" 23 липня 2015 року, витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №47551360 від 31.07.2015 року, витягу за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об"єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №106149520 від 31.07.2015 року, №106149044 від 31.07.2015 року, №1061498910 від 31.07.2015 року, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна №41571349 від 31.07.2015 року, №41571481 від 31.07.2015 року, копії договору купівлі-продажу, укладеного 22 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П. за реєстровим №1915 (т.1, а.с.114-151). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. У відповідності з вимогами ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з вимогами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 237 ЦПК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно з вимогами ч.1 ст.238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Стаття 239 ЦК України встановлює, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (стаття 245 ЦК України). Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх сукупності. Зокрема, у разі вчинення правочину представником за довіреністю суду слід з'ясувати, чи наділив довіритель свого представника повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив у подальшому довіритель укладений представником у його інтересах правочин. Позивач обрала захистом свого порушеного права визнання недійсною довіреності, виданої начебто від її імені на ім"я відповідача [PERSON], посилаючись на те, що таку довіреність не підписувала. У відповідності з вимогами ст.143 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час подання позову) для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 146 ЦПК України встановлено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Статтею 43 ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 року) встановлено, що учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. Учасники справи зобов'язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно з вимогами ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно з вимогами ч.1 ст.107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. 27 травня 2016 року від експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора Бокаріуса, якому ухвалою суду було доручено проведення судової почеркознавчої експертизи, надійшло клопотання №2/1821 від 20.05.2016 року про надання оригіналу оспорюваного документу, вільних зразків почерку позивача та оплати призначеної експертизи (т.1 а.с.226). Незважаючи на неодноразові ухвали суду про витребування доказів, а також нагадування, які надсилались на адресу позивача, про необхідність надати вільні зразки почерку та підпису, клопотання експерта було виконане позивачем лише частково, в частині надання вільних зразків почерку та підпису, і лише 30 серпня 2017 року, тобто поза межами розумних строків. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. оригінал оскаржуваної довіреності на адресу суду так і не був наданий. Крім того, у відповідності з вимогами ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. 05.06.2016 року за вихідним номером 635/6056/15-ц/13975/2016 на ім"я позивача був надісланий лист з повідомленням про необхідність надати вільні зразки підпису та почерку, а також протягом десяти днів з дня отримання зазначеного повідомлення, оплатити вартість експертизи. Зазначений лист отримала представник позивача 28.07.2016 року, про що свідчить її розписка, наявна в матеріалах справи. Однак, в порушення вимог, встановлених судом, позивач надала підтвердження щодо оплати проведення експертизи лише 30 серпня 2017 року, разом з клопотання про призначення повторної експертизи. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність з боку позивача зловживання своїми процесуальними правами. Крім того, оскільки саме позивач ухилялась від проведення експертизи, яка була призначена саме за її клопотанням, суд доходить до висновку про можливість відмови у задоволенні позову за його недоведеністю. Ухвалою суду від 15 жовтня 2015 року були застосовані заходи забезпечення позову - був накладений арешт на земельну ділянку з кадастровим [NUMBER], площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жовтневої селищної ради Харківського району Харківської області. Частиною 1 статті 158 ЦПК України встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з вимогами ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи те, що у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, суд вважає за можливе скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 15.10.2015 року. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed