Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у зв`язку з наступним. [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть . серії [NUMBER] , виданого виконкомом Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Матері на підставі Державного акту на право приватної власності на землю , серії ІІІ-ДП № 119319 на праві приватної власності належала земельна ділянка - пай № [NUMBER] , розміром 4.696 га в межах згідно з планом. Дана земельна ділянка розташована на території Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області , правонаступником якої є Миколаївська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області . Померлою 13.10.2010 р. було складено заповіт, який було посвідчено секретарем Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області . Даний заповіт зареєстрований у реєстрі за б/н і відповідно до якого мати на випадок своєї смерті вищевказану земельну ділянку заповіла [PERSON] (копія заповіту додається). Підставою для звернення до суду з даним позов позивач обґрунтовує наступними обставинами. Як вона вище зазначала , мати зробила заповідальне розпорядження на користь [PERSON] , а тому вона своєчасно не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Наприкінці осені 2017 р. їй стало відомо , що [PERSON] в силу певних обставин не прийняв спадщину , а тому він змушений був звертатися до суду з аналогічною заявою про поновленням пропущеного строку на прийняття спадщини. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 р. [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову . Як зазначено в рішенні суду [PERSON] не надав суду достатніх доказів на пропуск строку прийняття спадщини з поважних причин , тобто як вказав суд незнання спадкоємцем про існування заповіту не є поважною причиною. З метою отримання спадщини після смерті матері , вона звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. Однак , постановою від 06.12.2017 р. вказаний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по тим підставам , що вона також пропустила строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини. В зв`язку з цим , вона змушена звертатися до суду з даною позовною заявою. В силу вищезазначеного та в сили тих обставин , що [PERSON] ніхто не повідомив про наявність заповіту і як наслідок останній пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріуса і знову , як наслідок , судовим рішенням йому було відмовлено у позові про поновлення строку на прийняття спадщини. Із зазначеного випливає , що вищевказана спірна земельна ділянка залишилася неуспадковуваною і дана обставина зумовить перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування на території якого воно знаходиться. Таким чином , вона своєчасно не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою , так як вважала , що мати здійснила своє волевиявлення , тобто зробила заповіт на [PERSON] та мала розумне сподівання , що спірна земельна ділянка перейде на законних підставах у спадщину останньому. Отже , строк для прийняття спадщини мною пропущено з поважних та незалежних від мене причин . З цього приводу ВСУ в своїй постанові від 13.03.2019 р. ( справа № 656/219/18 - провадження № 61-48669св18 ) зазначає , що вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України , для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. У практиці Європейського суду з прав людини застосовується принцип пропорційності як невід`ємна складова та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині третій ст.. 2 ЦПК України . В цій постанові суду йдеться про те , що строк для прийняття спадщини, пропущено позивачем з поважних та незалежних від позивача причин. Попередній розрахунок суми судових витрат становить 840.80 грн. ( судовий збір за подання позову нематеріального характеру) . Оригінали письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви знаходяться у неї . Також зазначає , що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Просить суд : Прийняти до розгляду дану позовну заяву та відкрити провадження у справі . Справу розглянути за правилами загального позовного провадження. Визначити [PERSON] , [INFO] ( і.п.н. [NUMBER] ) додатковий строк для прийняття спадщини за законом , що залишилася після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] - 60 днів з дня набрання рішення суду по даній справі законної сили . Сторони в судове засідання не з"явилися. В своїх заявах просять суд справу розглянути без їхньої участі. Позивач позов підтримує . Відповідач позов визнає . Суд ували справу розглянути без участі сторін на підставі наявних у справі матеріалів . Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено , що [INFO] у віці 93 роки в с. Петрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області померла [PERSON] ( копія свідоцтва про смерть [NUMBER] , видане 01.03.2004 р. виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівськго району Дніпропетровської області ) . Факт родинних відносин між позивачем та вищезазначеним померлим спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження позивача , серії [NUMBER] , виданого Петрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області . Згідно штампу на даному документі вбачається , що [PERSON] ( дівоче прізвище ) зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище свого чоловіка та отримала паспорт , серії [NUMBER] , виданий 20.09.2002 р. Петропавлівстким РВ УМВС України в Дніпропетровській області. Тобто , згідно ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги. В Державному Акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 119319 , виданого 25.12.2001 р. Петрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області зазначається , що на рішення 19 сесії ХХІІІ скликання № 138 від 12.03.2001 р. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 4.696 га на території вказаної сільської ради . В заповіті від 13 жовтня 2010 р. , посвідченого секретарем виконкому Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області [PERSON] зробила заповідальне розпорядження на користь [PERSON] . В даному заповіті спадкодавець [PERSON] зробила заповідальне розпорядження відносно земельної ділянки , площею 4.696 га , яка належить їй на вищевказаних підставах. В постанові від 19.10.2017 р. приватний нотаріус Петропавлівського районного нотаріального округу відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території петровської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області , після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Підставою для відмову у вчинені вказаної нотаріальної дії є та підстава , що [PERSON] пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно довідки Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 18.10.2017 р. ( № 971 ) вбачається , що покійна [PERSON] , [INFO] на день смерті [INFO] була зареєстрована на території Петрівської сільської ради у [ADDRESS] ). Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 р. відмовлено [PERSON] у позові до Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про надання додаткового строку . Підставою для відмови є та обставина , що позивач пропустив строк без поважних на те причин. А саме , як зазначається у рішенні останній хоча і знав про час відкриття спадщини , але своєчасно не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Приймаючи рішення про задоволення позову суд бере до уваги наступні норми права . Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України . Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, ст.ст.1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Суд вважає обгрутованим посилання позивача на ту обставину , що спадкоємець по заповіту [PERSON] не знав про існування заповіту від спадкодавця ( її матері) , так як в даному випадку наявні інституції таємниці заповіту та своєчасно не прийняв спадщину. Статтею 1255 ЦК ( 2004 р. ) передбачається положення про таємницю заповіту. У цій нормі йдеться про те, що нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. Згідно Закону України "Про нотаріат" до суб`єктів, які зобов`язанні зберігати нотаріальну таємницю, зокрема, й при посвідчені заповіту, віднесено і секретарів виконкомі місцевих органів влади . Нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. Нотаріус, а також інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також особа, що підписує заповіт замість заповідача (ст. 1247 ЦК), до смерті заповідача не мають права розголошувати відомості відносно факту складання заповіту, його змісту, зміни та скасування. Будь-які довідки щодо вказаних обставин видаються спадкоємцям тільки після смерті заповідача при пред?явленні свідоцтва про його смерть. Відомості про заповіти можуть бути надані після смерті заповідача на письмову вимогу суду, прокуратури, органів досудового слідства в зв?язку з кримінальними, цивільними справами, що знаходяться у їх провадженні. Порядок посвідчення заповітів станом на грудень 2001 р. регулювався Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.04.1998 року № 22/5 . Крім того , нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Тобто , посадові особи виконкому сільської ради , де вчинялися нотаріальні дії щодо посвідчення заповіту зобов`язані були зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась. Також суд бере до уваги і ту обставину , що посадові особи виконавчих комітетів сільських … рад не зобов"язані після смерті спадкодавця повідомляти спадкоємців про наявність посвідченого заповіту . Також суд бере до уваги і ту обставину , що з часу посвідчення заповіту і до дня смерті спадкодавця строк повноважень виконкому сільської ради , голови сільської ради , так і повноваження секретаря та їхні каденції закінчувалися . Нові посадові особи сільської ради не зобов"язані вести контроль за наявністю заповітів та не зобов"язані повідомляти спадкоємців про наявність посвідченого заповіту. З цього приводу ВСУ в своїй постанові від 13.03.2019 р. ( справа № 656/219/18 - провадження № 61-48669св18 ) зазначає , що вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України , для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Таким чином , в даній конкретній ситуації спадкоємець [PERSON] в результаті незнання про існування заповіту від спадкодавця в визначеному законом порядку не зміг отримати у спадщину спірну земельну ділянку . Отже , позивач , як спадкоємець першої черги за законом , має право на успадкування вказаної земельної ділянки . Вказані обставини , на думку суду і тією поважною причиною , яка дає право суду для задоволення позову , тобто для поновлення та визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Стаття 1272 ЦК України передбачає , що за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Також суд вважає звільнити відповідача від сплати судових витрат , понесених позивачем , так як спірні відносини виникли не з вини відповідача. На підставі викладеного ,

Outcome: approved