Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 19 липня 2018 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого він позичив [PERSON] - 48 923,58 гривень, що на день передачі грошей було еквівалентно 1 860,00 доларів США. Відповідач зобов"язалася повернути позику в повному обсязі в строк до 19 жовтня 2018 року, про що власноручно написала розписку. Однак, незважаючи на своє письмове зобов`язання, [PERSON] не виконала умов договору позики та розписки. Відповідач постійно обіцяла йому найближчим часом погасити заборгованість, посилалася не певні обставини особистого характеру, просила відстрочки. Зазначає, що відповідно до розділу 4 договору позики грошових коштів, при неповерненні суми позики своєчасно він вправі вимагати повернення частини позики, що залишилась несплаченою з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення а також сплати 5 % річних від простроченої суми. Таким чином заборгованість відповідача починаючи від 20 жовтня 2018 року (перший день прострочення) по 04 лютого 2019 року, що становить більше трьох місяців (107 днів прострочення) складає 54 056,78 гривень, з яких 1860,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на день подання позову становить 51 280,20 грн.-заборгованість по основній сумі боргу; 751,64 грн -5 % річних за прострочення виконання зобов`язання; 2024,94 грн.-сума інфляційних витрат за період заборгованості. В зв"язку із наведеним, просив стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором позики, інфляційні витрати, п`ять процентів річних від простроченої суми та судовий збір. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовільнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Врахувавши подану заяву позивача, вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 19 липня 2018 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів, згідно якого відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 48 923,58 гривень, що на день передачі грошей було еквівалентно 1 860,00 доларів США та зобов"язувалася повернути позику в повному розмірі до 19 жовтня 2018 року, на підтвердження якого 19.07.2018 року [PERSON] написала боргову розписку (а.с.6-7). Таким чином, вказана розписка є документом, що підтверджує боргове зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] та містить істотні умови укладеного між сторонами договору позики, а саме підтверджує факт отримання відповідачем вказаної суми, містить зобов`язання повернути ці грошові кошти, та містить дату отримання коштів. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зодов"язання не виконала, в зв"язку з чим виникла заборгованість в розмірі суми позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розділу 4 договору позики грошових коштів, при неповерненні суми позики своєчасно, тобто до 19 жовтня 2018 року позикодавець вправі буде вимагати повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення а також сплати 5 % річних від простроченої суми (а.с.6) Розмір п`яти процентів річних від простроченої суми позики згідно наданого позивачем розрахунку за період з 20.10.2018 р. по 04.02.2019 р. становить 751,64 грн. Витрати від інфляції з 20 жовтня 2018 р. по 04 лютого 2019 р. становлять 2024,94 грн. (а.с.8-9) Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем за договором позики становить 54 056 гривень 78 копійок. Відповідачем не спростовано жодним чином наведені позивачем розрахунки, а тому вимоги позову в цій частині підлягають до задоволення. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Оскільки відповідачем суму боргу в обумовлений в розписці строк не повернуто то право позивача порушено, а тому підлягає судовому захисту. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки наявність боргового документа - розписки, у позивача, свідчить про існування невиконаного відповідачем перед ним зобов`язання. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою в сумі 2000(дві тисячі ) грн., які були сплачені позивачем, що підтверджується квитанцією №277200 (а.с. 16) , а також судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с.1). На підставі наведеного та ст.ст.526,527,625,1046-1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved