Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В заяві вказувалось, що відповідно до укладеного договору № PLXRRX01520195 від 24.04.2007 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 12720,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказувалося в заяві, у порушення норм ст.ст.526,527,530 ЦК України та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала і станом на 22.01.2014 року має заборгованість - 18621,81 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом - 3387,22 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7833,18 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором - 6038,47 грн., а також штрафів відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина); 862,94 грн. штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 18621,81 грн. за кредитним договором № PLXRRX01520195 від 24.04.2007 року та судові витрати: судовий збір у сумі 243,60 грн. В письмовій заяві до суду представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"прохав суд провести розгляд справи без участі представника позивача. В своїй заяві просив позов задовольнити поністю та вказував, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями та адресною довідкою, а тому відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне на підставі наданих у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши заяви сторін та інші матеріали справи, врахувавши позицію сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково зі слідуючих підстав. Відповідно до укладеного договору № PLXRRX01520195 від 24.04.2007 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 12720,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З наявних у справі документів слідує, що відповідачка [PERSON] свої зобов'язання по договору спочатку виконувала належним чином, а потім перестала вносити платежі для погашення кредиту і внаслідок цього станом на 22.01.2014 позивач визначив йому загальну суму заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 18621,81 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 3387,22 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7833,18 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором - 6038,47 грн., а також штрафів відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина); 862,94 грн. штраф (процентна складова). Судом встановлено, що 24.04.2007 року [PERSON] підписала Заяву позичальника № PLXRRX01520195 на надання споживчого кредиту, в якій наявна вказівка на основні умови надання кредиту /а.с. 5/. У Заяві зазначена сума кредиту, строк погашення кредиту, відсоток за користування кредитом, сума щомісячної та одноразової винагороди (комісії), сума щомісячного обов'язкового платежу та інші умови. Крім того, у Заяві наявна вказівка на те, що позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Також наявна ще одна вказівка на те, що позичальник ознайомився і згоден з умовами кредитування, які були надані їй в письмовій формі, та згідна, що ця заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка""Стандарт"), тарифами складає між позичальником та Банком кредитно-заставний договір. Аналізуючи ці обставини, суд приходить до висновку, що відповідачка по справі належним чином була ознайомлена як із заявою позичальника, так і Умовами надання споживчого кредиту " розстрочка, стандарт", оскільки підтвердила ці свої дії своїм підписом у вказаній вище заяві позичальника. Згідно п. 1.5 Умов Заява Позичальника - це документ, який підписується позичальником та передається ним в Банк для укладення кредитно-заставного договору. Пунктом 4.2. Умов надання споживчого кредиту передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру, зазначеному у Тарифах та заяві позичальника, які сплачуються позичальником окремо понад зазначену в Заяві суми щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як свідчить ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання; 3) прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 91) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Фактичні обставини справи, наявні в матеріалах справи документи вказують на те, що укладений сторонами кредитний договір на підставі заяви позичальника № PLXRRX01520195 від 24.04.2007 року з ознайомленням відповідачки при її складанні з Умовами надання кредиту відповідає загальним вимогам чинності правочину, при підписанні вказаної заяви позичальника всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, заява позичальника та Умови містять усі передбачені діючим законодавством відомості. Крім того, Умови надання споживчого кредиту не порушують співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляють заінтересовану особу того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки укладаючи кредитний договір, відповідач зобов'язувався повернути позивачу кредит, сплатити відсотки, комісію (одноразову та щомісячну) за користування кредитом. З цими умовами кредитного договору та настанням відповідальності у разі порушення умов повернення кредиту була ознайомлена та була згідна з ними відповідачка [PERSON], підписавши особисто заяву позичальника на укладення кредитного договору. Проте належним чином не виконувала умови договору, що призвело до заборгованості відповідача по сплаті кредиту. Згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, що відповідає положенням ст. 259 ЦК України, якою передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін з фіксуванням цієї домовленності у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Виходячи з того, що відповідачка, підписавши заяву позичальника на одержання споживчого кредиту, погодилася із Умовами надання кредиту, а одним із пунктів вказаних умов є вказівка на збільшення позовної давності по вимогам про стягненню кредиту, відсотків, винагороди, нейустойки до п'яти років, суд приходить до висновку, що таким чином між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] була укладена письмова домовленість про збільшення позовної давності з дотриманням вимог чинного законодавства, і тому не вбачає підстав для відмови позивачу у задоволенні вимог про стягнення заборгованості у зв'язку із закінченням строків позовної давності, так як позивач подав позов до суду до закінчення п"ятирічного строку з часу, коли термін дії кредитного договору був припинений. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Визначаючи розмір завданих позивачу діями відповідача по неповерненню кредитних коштів збитків, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встанолено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюєються договором. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідачки пені, суд не вбачає підстав для повного задоволення вимог позивача про стягнення з відповідачки 6038,47 грн.- пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов"язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якшо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд вважає за можливе застосувати положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту, та зменшити суму пені до суми заборгованості за кредитом і стягнути з відповідачки [PERSON] 3387,22 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, тобто сума пені, яка підлягає стягненню, дорівнює сумі несплаченого тіла кредиту. Отже, стягненню з боржника підлягає заборгованість за кредитом усього на суму: 3387,22 грн. + 7833,18 грн. + 3387,22 грн. + 500,00 грн. + 862,94 грн. =15970,56 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню судові витрати на суму 243,60 х 85,76% = 208,91 грн.

Outcome: partial