Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 24 128,53 дол. США та 15 200 грн. 00 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») та [PERSON] 10.09.2008 року укладено кредитний договір №6826664, згідно умов якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 42 128,00 дол. США для придбання транспортного засобу, а [PERSON] у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит до 10.09.2015 року, сплатити за його користування проценти у розмірі 12,99% річних. Позивач виконав умови кредитного договору та надав [PERSON] зазначені грошові кошти у повному обсязі. Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №6860592 від 10.09.2008 року. Відповідно до зазначеного договору поруки [PERSON] зобов'язувався солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором від 10.09.2008 року. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], поручителем якої є [PERSON], умов кредитного договору від 10.09.2008 року, а саме через порушення строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») та [PERSON] 10.09.2008 року укладено кредитний договір №6826664, згідно умов якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 42 128,00 дол. США для придбання транспортного засобу, а [PERSON] у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит до 10.09.2015 року, сплатити за його користування проценти у розмірі 12,99% річних (а.с.13-15). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав [PERSON] у кредит грошові кошти у сумі 42 128,00 дол. США, що підтверджується меморіальним валютним ордером №495150582 від 10.09.2008року (а.с.24). ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», відповідно до Статуту ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» затвердженого Загальними зборами акціонерів від 24.12.2012 року (Протокол №63). Також судом встановлено, що [PERSON] умови кредитного договору №6826664 від 10.09.2008 року належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгувала позивачу станом на 05.05.2014 року кошти у сумі 24 128,52 дол.США та 15 200 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за основною сумою кредиту у сумі 20 559,19 дол.США, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 2202,47 дол.США, пені, нарахованої за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів з користування кредитом у сумі 945,59 дол.США, штрафу за порушення п.4.3.3. кредитного договору у сумі 421,28 дол.США, штрафу за порушення п.4.3.1. кредитного договору у сумі 15 200 грн. 00 коп. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.10-11), який перевірений судом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] в рамках згаданого кредитного договору від 10.09.2008 року було укладено договір поруки №6860592 (а.с.17-18). Відповідно до ст.1 цього ж договору, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов"язань, вказаних в ст.2 договору. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов"язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. В разі порушення боржником зобов"язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати зобов"язання в повному обсязі як від боржника і поручителя так і від кожного з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. На вимогу позивача від 21.02.2014 року про погашення суми заборгованості за вказаним договором у досудовому порядку відповідачі не вчинили жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість (а.с.19-23). У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved