Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 106000,00 грн., зазначивши, що 23.05.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZNZOA800000091, відповідно до якого Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 58290,80 грн. на термін до 22.05.2013 року, а [PERSON] зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов"язань позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до договору поруки, укладеного з [PERSON] останній виступив поручителем в забезпечення виконання зобов"язань [PERSON]. Однак, відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору та станом на 07.02.2017 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 365110,07 грн.. Просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 106000,00 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 50914,55 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 18120,56 грн.; - заборгованість по комісії - 21039,92 грн.;- пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання за кредитним договором - 15924,97 грн. та понесені судові витрати в сумі 1600,00 гривень. Представник позивача до суду не з"явився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачі до суду не з"явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином за зареєстрованим місцем проживання, [PERSON] причин неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав та не скористався своїм правом надати пояснення або спростувати обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] надав заяву в якій клопотав про розгляд справи за його відсутності, просив в задоволенні позову відмовити у зв'язку з пропуском строків позовної давності. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 23.05.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZNZOA800000091 відповідно до якого Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 58290,80 грн. терміном до 22.05.2013 року, а [PERSON] зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється щомісячно, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов"язань позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. 23.05.2008 року з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № ZNZOA800000091, який виступив поручителем в забезпечення виконання зобов"язань [PERSON]. Відповідачі належним чином прийняті на себе зобов'язання не виконують, що відповідачами не спростовано, заборгованість за кредитом станом на 07.02.2017 року становить 365110,07 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 50914,55 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 18120,56 грн.; заборгованості по комісії - 21039,92 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання за кредитним договором - 275035, 04 грн.. Розрахунок проведено відповідно до умов укладеного договору, відповідачами не оспорений, однак відповідачем [PERSON] позовні вимоги не визнано та заявлено клопотання про застосування позовної давності. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Стаття 554 ЦК України передбачає солідарну відповідальність поручителя та боржника перед кредитором, в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою. Як вказано позивачем в позовній заяві строк дії договору до 22.05.2013 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за спірним договором, відповідач [PERSON] користувався коштами позивача, неодноразово частково погашав заборгованість по кредиту і остання проплата ним відбулась 27.10.2009 року. В подальшому, починаючи з листопада 2009 року будь-яке погашення заборгованості не здійснювалося. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позовна заява до суду подана 22.02.2017 року. Позивачем по справі пропущено строк звернення до суду, вимог про поновлення строку не заявлялось, як і доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку позовної давності суду подано не було. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, аналізуючи норми закону та вище викладене, суд вважає, оскільки на час звернення до суду строк позовної давності сплив, тому підстав для задоволення позову не має.

Outcome: dismissed