Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначив, що 09 лютого 2016 року між ним та [PERSON] в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у нього суму у розмірі 4000,00 долларів США та в свою чергу зобов"язався повернути борг у строк до 15 квітня 2016 року. Позивач в позовній заяві посилаючись на те, що відповідач у втановлений договором строк борг не повернув, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 151985,42 гривень. Відповідачем отримано копію ухвали про вікриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами 29.08.2018 року та йому було визначено п"ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, але відзив відповідачем не надано, будь-яких клопотань не заявлено, у зв"язку з чим суд в порядку ст. 279 ч. 5 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з положеннями ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з положеннями ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ст. 536 ЦК України За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так судом встановлено, що 09 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у позивача [PERSON] суму у розмірі 4000,00 долларів США та в свою чергу зобов"язався повернути борг у строк до 15 квітня 2016 року, що підтверджується копією розписки. Позивач надав відповідачу зазначену суму позики, але у зв"язку з невиконанням відповідачем своїх обов"язків у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 151985,42 гривень, з яких 105751,93 гривень - заборгованість за сумою позики, 39184,49 гривень - проценти за користування грошовими коштами, 7049,00 - три проценти річних від простроченої суми позики. Доказів повернення боргу відповідачем не надано. З урахуванням обставин справи та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved