Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

МКП „Основаніє" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У позові вказує, що відповідачі зареєстровані в кімнаті [ADDRESS] а, але з 2009 року не мешкають за зазначеною адресою. Просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача МКП „ Основаніє" не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], позов не визнала. Суду пояснила, що [PERSON] з поважних причин не мекав за місцем реєстрації - в кімнаті [ADDRESS], так як з 25.05.2013 року по 20.12.2013 року перебував за межами України, в закордонному плаванні. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. У відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з'явилися, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що гуртожиток, розташований за адресою [ADDRESS] а є власністю територіальної громади м. Запоріжжя та перебуває на балансі МКП „ Основаніє". Згідно довідки, виданої МКП „Основаніє" [PERSON], зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 17.12.2008 року. Згідно довідки, виданої МКП „Основаніє" [PERSON], зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 05.10.2000 року. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно акту від 07.10.2013 відповідачі не мешкають у гуртожитку по [ADDRESS] з 2009 року. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратили право користування житловою площею - кімнатою [ADDRESS] Позовні вимоги пред'явлені до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. З наданих представником відповідача [PERSON], вбачається, що відсутність відповідача за місцем проживання викликана поважними причинами, оскільки в період з 25.05.2013 року по 20.122013 року, він перебував за межами України, в за карданному плаванні у складі екіпажу теплоходу „Herakles", що підтверджується довідкою капітана теплоходу від 19.12.2013 року. Крім того, [PERSON] до МКП „Основаніє" подавалася заява з проханням не нараховувати житлово-комунальні послуги за період з 01.08.2013 року по 01.01.2014 року. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК УРСР передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених також в ст. 71 цього ж кодексу, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням, поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування в лікувально-профілактичний заклад, взяття під варту або засудження). Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Таким чином, у разі встановлення судом факту лише тимчасової відсутності наймача за місцем мешкання, строк якого не перевищує шести місяців, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення немає. При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні викликана поважними причинами, тому в цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial