Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого авансу. Позов мотивовано тим, що у серпні 2017 року між [PERSON] та [PERSON] відбулася попередня усна домовленість про купівлю-продаж будинку [PERSON], який знаходиться за адресою: с. Лука вул. Молодіжна, 27, Лохвицького району Полтавської області. В рахунок укладення в подальшому договору купівлі-продажу будинку за адресою: с. Лука вул. Молодіжна, 27, Лохвицького району Полтавської області, [PERSON] були перераховані [PERSON] на банківську картку грошові кошти в сумі 9800 грн. Про отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 9800 грн., [PERSON] власноручно написав розписку. В подальшому відповідач по справі повідомив [PERSON] в телефонному режимі, що останній може приїжджати у с. Лука Лохвицького району Полтавської області, та запевнив, що на час приїзду будинок буде звільнений від речей і [PERSON] зможе проживати у будинку до нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Також відповідач запевнив, що документи, необхідні для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу підготовлені. В обумовлений час, [PERSON] приїхав із власними речами у с. Лука Лохвицького району Полтавської області. Зустрівшись із [PERSON], на вимогу останнього, передав 25 000 грн. в якості залишкової вартості за будинок, залишивши речі в будинку відповідача, вимушений був проживати у сторонніх людей, оскільки будинок ще не був звільнений від речей [PERSON]. На протязі трьох тижнів відповідач не звільнив будинок для проживання позивача, не підготував документи, необхідні для нотаріального оформлення договору купівлі - продажу будинку. На неодноразові вимоги позивача повернути грошові кошти, відповідач не реагував. Після звернення [PERSON] до прокуратури, відповідач повернув 25 000 грн., але віддавати 9800 грн. відмовився, аргументувавши відмову тим, що вказана сума є завдатком і тому не повертається. Як пояснює позивач, відповідач володіє грошовими коштами в сумі 9 800 грн., що належать [PERSON] без достатніх правових підстав. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача грошові кошти в сумі 9 800 грн., та судовий збір в сумі 704,80 грн. У судове засідання позивач не з'явився, проте надав заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач до судового засідання не з"явився, причину неявки суду не сповістив, про день і місце слухання справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштовий конверт, що повернувся на адресу суду з відміткою: „повернуто за не запитом", у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. \~ Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що у серпні 2017 року між [PERSON] та [PERSON] відбулася попередня усна домовленість про купівлю-продаж будинку [PERSON], який знаходиться за адресою: с. Лука вул. Молодіжна, 27, Лохвицького району Полтавської області. В рахунок укладення в подальшому договору купівлі-продажу будинку за адресою: с. Лука вул. Молодіжна, 27, Лохвицького району Полтавської області, [PERSON] були перераховані [PERSON] на банківську картку грошові кошти в сумі 9800 грн. Про отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 9800 грн., [PERSON] власноручно написав розписку, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 4). В подальшому відповідач по справі повідомив [PERSON] в телефонному режимі, що останній може приїжджати у с. Лука Лохвицького району Полтавської області, та запевнив, що на час приїзду, будинок буде звільнений від речей і [PERSON] зможе проживати у будинку до нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Також відповідач запевнив, що документи, необхідні для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу підготовлені. В обумовлений час, [PERSON] приїхав із власними речами у с. Лука Лохвицького району Полтавської області. Зустрівшись із [PERSON], на вимогу останнього, передав 25 000 грн. в якості залишкової вартості за будинок, залишивши речі в будинку відповідача, вимушений був проживати у сторонніх людей, оскільки будинок ще не був звільнений від речей [PERSON]. На протязі трьох тижнів відповідач не звільнив будинок для проживання позивача, не підготував документи, необхідні для нотаріального оформлення договору купівлі - продажу будинку. На неодноразові вимоги позивача повернути грошові кошти, [PERSON] не реагував. Після звернення [PERSON] до прокуратури, відповідач повернув 25 000 грн., але віддавати 9800 грн. відмовився, аргументувавши відмову тим, що вказана сума є завдатком і тому не повертається. В матеріалах справи міститься направлений [PERSON] на адресу суду 29.05.2018 року відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнає, пояснюючи, що дійсно маючи намір продати будинок у с. Лука Лохвицького району, отримав від [PERSON] гроші в сумі 25 000 грн, але в подальшому останній відмовився купувати будинок. [PERSON] повернув отримані гроші в сумі 25 000 грн., в підтвердження надавши до відзиву розписку. Щодо відмови повертати 9 800 грн., пояснює, що [PERSON] заплатив загальну суму 25 000 грн. (двома платежами) і всю отриману сумі від позивача, [PERSON] повернув. Позивачем по справі надано до суду оригінал розписки, згідно якої [PERSON] отримав через переказ з м. Кривий Ріг від [PERSON] грошові кошти в сумі 9800 грн. в рахунок усної домовленості по наміру договору купівлі його будинку в с. Лука вул. Молодіжна, 27, згідно свідоцтва про право власності. Розписка складена датою 26.08.2017 року та підписана відповідачем по справі. Позивачем долучено квитанцію ПриватБанку про поповнення картки на вказану суму. Згідно із ч ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних із боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов"язання. Частина 2 ст. 570 ЦК України, визначає презумпцію авансу, який не виконує забезпечувальної функції, а є лише способом платежу і фактично попередньої оплати, а також підлягає поверненню у всіх випадках не виконання або неналежного виконання договору, або його не укладення. Вказане повністю узгоджується з положеннями ст. 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією зі сторін у зобовязанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, передані позивачем кошти є авансом, сторони не уклали та не оформили договір купівлі-продажу будинку за формою, передбаченою ст. 657 ЦК України, відповідач, який отримав аванс, відмовляється від повернення безпідставно отриманої грошової суми, в обумовлений час відповідач не звільнив для позивача будинок від своїх речей, та не підготував документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу будинку, а тому такі кошти, незалежно від поведінки та вини будь-якої зі сторін, повинні бути повернуті власнику в тому розмірі, в якому вони надавались. Таким чином, при вирішенні питання щодо стягнення з відповідача авансу у вказаному вище розмірі, суд виходить з того, що внесення завдатку як способу виконання зобов"язання може бути лише у випадку наявності зобов"язання, яке мало б випливати з основного договору, тобто договору купівлі-продажу будинку. Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязань настають наслідки, встановлені законом або договором. Проте, у даному випадку, між сторонами відсутні належним чином оформлені договірні відносини, так як договір купівлі-продажу будинку між ними не укладався. Враховуючи, що розписку про отримання коштів суд розцінює як домовленість сторін з приводу придбання будинку позивачем, та враховуючи, що сторони не виконали та не дотрималися вимог законодавствав частині укладення та нотаріального посвідчення попереднього договору купівлі-продажу будинку, проте, кошти позивачем були сплачені відповідачу у виконання такої домовленості, яка також належним чином не оформлена, відповідач утримує вказані кошти без належної правової підстави (не ґрунтується на прямій вказівці закону, суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту) та їх не повертає позивачу. Оскільки, договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені позивачем в рахунок подальшого укладення договору, кошти в розмірі 9 800 гривень, згідно розписки - є авансом і повинні бути повернуті позивачу в тому розмірі, в якому вони передавалися. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивача суми авансу у розмірі 9 800 гривень. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, в загальній сумі 9 800 грн., тобто 100 % то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved