Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягується на її користь з [PERSON] , згідно виконавчого листа Каланчацького районного суду Херсонської області від 22.04.2013 року по цивільній справі № 657/463/13-ц на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 350 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 01 квітня 2013 року та встановити у розмірі 1/3 частина заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Мотивуючи свої вимоги, позивачка вказує, що вони з відповідачем перебували в шлюбі до 2013 року. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно виконавчого листа Каланчацького районного суду Херсонської області від 22.04.2013 року по цивільній справі № 657/463/13-ц за її позовом, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 350 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 01 квітня 2013 року. Відповідач від виконання батьківського обов"язку утримувати дітей ухиляється. Відповідач має стабільний дохід, працюючи начальником караулу 12 державної пожежно - рятувальної частини ГУ ДСНС України в Херсонській області. Розмір аліментів, які вона отримує на цей час від відповідача дуже малий, що ставить її в скрутне матеріальне становище та не дає можливості забезпечити нормальне існування дітей. Діти проживають та перебувають на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області № 1777 від 19.08.2020 року. Ухвалою суду від 31.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Позовну заяву підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Надіслав на адресу суду відзив, згідно якого заперечив проти задоволення позову та пояснив наступне. [PERSON] необхідність збільшення розміру аліментів, пов"язує із тим, що в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дітей, визначеного судом розміру аліментів не достатньо що ставить її у скрутне матеріальне становище. При цьому позивачка не вказує, як саме змінився її та покращився його матеріальний стан, що дає законні підстави для збільшення розміру аліментів. Він має постійну роботу та усталений дохід у розмірі заробітної плати за основним місцем роботи, із якого стягуються аліменти у визначеному судовим рішенням порядку. Позивач на обгрунтування своїх доводів про збільшення розміру аліментів посилається на власні припущення щодо наявності в нього матеріальної можливості сплачувати кошти на утримання дітей в більшому розмірі. Однак, позивач знає достовірно, що з часу присудження їй аліментів, його матеріальний стан не змінився, натомість за рішення суду від 17.10.2017 року по справі № 657/2006/17 виникли зобов"язання на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07.09.2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, пояснює, що після розірвання шлюбу, колишня дружина та його діти залишилися проживати в будинку, який був придбаний сторонами за час шлюбу. Жодних вимог, щодо поділу спільного майна ним не заявлялося, виключно в інтересах дітей та з метою забезпечення їх нормальними побутовами умовами. Навіть той факт, що позивачка створила нову сім"ю та продовжує проживати в тому ж будинку ніяким чином не змінив його рішення. Натомість позивачка постійно здійснює психологічний тиск на дітей, принижує його в їх очах, що звісно впливає на їх бажання спілкуватися, як з ним, так і з його батьками. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно вимог ст. ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 18 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Посилання відповідача на те, що він має скрутнє матеріальне становище, так як змушений сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2015 року народження та те, що він не претендував на спільно нажите майно, а саме: будинок, в якому залишилася проживати позивачка разом із дітьми, суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини, не знімають з відповідача, як батька, обов"язок утримувати своїх дітей та не стосуються предмету спору. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 183, 192 СК України,

Outcome: approved