Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить виселити [PERSON] з кімнати [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на користь ДВНЗ "Рівненський коледж економіки та бізнесу" (р/р 31257201308889 в ГУДКСУ у Рівненській області МФО 833017, Код 01566293) суму заборгованості за проживання 8060 грн.; стягнути судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ДВНЗ "Рівненський коледж економіки та бізнесу" на праві власності належить будівля гуртожитку, загальною площею 6102,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 05.12.2006 року між "Рівненським державним техніком економіки та бізнесу", що з жовтня 2008 року перейменований в ДВНЗ "Рівненський коледж економіки та бізнесу" була заключна угода №б/н від 05.12.2006 року з [PERSON] про тимчасове проживання в гуртожитку загального типу, що розміщений в [ADDRESS]. Відповідач не здійснював оплату за тимчасове проживання в гуртожитку коледжу та за комунальні послуги і заборгованість становить 8060 грн.. 20 вересня 2016 року ДВНЗ "Рівненським коледжем економіки та бізнесу" був направлений лист №273/01-10/09 [PERSON] про наміри не продовжувати угоду № б/н від 05.12.2006 року з повідомленням про заборгованість останнього з двома проектами додаткових угод про розірвання даної угоди. Однак станом 01 грудня 2016 року відповідачем проігноровано вимоги позивача. В судове засідання представник позивача не з"явився, згідно поданої до суду заяви, просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення по справі, про що не заперечив представник позивача. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, відповідно до положень ст.ст.58, 59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради 18.03.2005 року, власником будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 6102,9 кв.м. є Держава України, форма власності - державна. Вказане свідоцто про право власності зареєстроване в Комунальному підприємстві "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації", що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.03.2005 року за реєст.№10216280. Судом також встановлено, що Державний вищий навчальний заклад "Рівненський коледж економіки та бізнесу" належить до сфери центрального органу державного управління - Міністерства освіти і науки України та є навчальним закладом державної форми власності з правами юридичної особи. Приписами п. 1.2., 1.3 Положення про студентський гуртожиток Рівненського коледжу економіки та бізнесу встановлено, що гуртожиток коледжу призначається для мешканців студентів, абітурієнтів та викладачів коледжу. Вільні місця в гуртожитку можуть використовуватися адміністрацією коледжу для отримання доходів з метою покриття на утримання коледжу. Гуртожиток знаходиться в підпорядкуванні коледжу. 05 грудня 2006 року між Рівненським державним техніком економіки та підприємства в особі директора [PERSON] та [PERSON] була укладена угода №б/н про тимчасове проживання в гуртожитку загального типу, що розміщений в [ADDRESS]. Пунктом 1 угоди № б/н від 05.12.2006 року визначено, що Рівненський державний технікум економіки та підприємництва надає ( без права приватизації, передачі іншим особам) тимчасове проживання в гуртожитку загального типу, що розміщений в [ADDRESS], забезпечує на загальних підставах холодною і гарячою водою, правом користування газовою плиткою по графіку, встановленому адміністрацією технікуму, електроенергією для освітлення кімнати. За користування іншими електроспоживаючими приладами та апаратурою (холодильник, телерадіоапаратура), технікумом нараховується додаткова плата з розрахунку: холодильник - його потужність помножити на 24 год. і на кількість діб, телерадіоапаратура - потужність кожної одиниці помножити на 5 год. та на кількість діб. Нараховується плата за проживання та суми витрат, понесених за надані технікумом комунальні послуги, забезпечення електроенергією та теплом здійснюється бухгалтерією з урахуванням інфляції за відповідний місяць проживання (Наказ Міністерства освіти України №4 від 09.11.1993 р.). Згідно п. 2 угоди № б/н від 05.12.2006 року громадянин [PERSON] бере на себе зобов"язання: а) вносити плату за ліжко-місце, чи, по домовленості, за кімнату з розрахунку проживання трьох жильців в кімнаті і надані комунальні послуги та електроносії щомісячно до 10 числа наступного місця за попередній місць проживання.. В разі невиконання проживаючим вищеперерахованих зобов"язань адміністрація має право, після письмового чи усного попередження, виселити його з гуртожитку в триденний строк в адміністративному порядку (п.3 Угоди). Відповідно Акту обстеження кімнати №8 наймача житла [PERSON] в гуртожитку за адресою [ADDRESS] від 01 листопада 2013 року вбачається, що комісією у складі: голови комісії коменданта гуртожитку [PERSON] членів комісії: юрисконсульта [PERSON] та бухгалтера [PERSON], було встановлено, що наймач кімнати №8 в гуртожитку Державного вищого навчального закладу "Рівненський коледж економіки та бізнесу" [PERSON] фактично займає дану кімнату. Доступ для огляду кімнати комісією громадянин [PERSON] не забезпечив. Судом також встановлено, що 20 вересня 2016 року ДВНЗ "Рівненським коледжем економіки та бізнесу" [PERSON] був направлений лист №273/01-10/09 про наміри не продовжувати угоду № б/н від 05.12.2006 року з повідомленням про заборгованість останнього в розмірі 8060 грн. та два проекти Додаткових угод №1 до Угоди від 05.12.2006 року про розірвання даної угоди. З оглянутого розрахунку заборгованості за проживання в студентському гуртожитку сторонньої особи [PERSON] від 02 грудня 2016 року підтверджується, що за [PERSON] за період з 01 липня 2015 року по 31 серпня 2016 року рахується заборгованість в розмірі 8060 грн.. Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Згідно ч. 2 ст. 128, 129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, відповідачу не було видано ордер на жиле приміщення в гуртожитку на кімнату №8 в м.Рівне, вул. Орлова,40, а єдиною підставою для вселення та проживання на такій жилій площі згаданого гуртожитку для відповідача була Угода №б/н від 05.12.2006 року про тимчасове проживання, укладена між позивачем та відповідачем, терміном на один рік (а.с.4). Після закінчення строку дії угоди, відповідач продовжив проживати в гуртожитку та користуватися житлово-комунальними послугами. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов"язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). У разі якщо строк дії договору закінчився, а особа, що заселена в гуртожиток на підставі такого договору, продовжує користуватися майном і отримувати послуги, на неї покладається обов"язок сплачувати за його користування в розмірах, у строки та в порядку, що були визначені договором, строк якого закінчився. Даний висновок підтримано Верховним Судом України та викладено в Постанові від 25.02.2015 р. в аналогічній справі. Отже, матеріалами справи доведено, що розмір оплати за проживання в гуртожитку встановлено з дотриманням порядку, визначеного в угоді, отримував і користувався житлово-комунальними послугами, які належним чином надавалися коледжом, а тому він зобов"язаний сплатити за проживання та надані йому послуги. Виходячи з викладених вище підстав, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved