Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на утримання їх неповнолітньої дитини , а саме сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги які позивачка в подальшому підтримала письмовою заявою, мотивує тим, що 26.09.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який в подальшому 15.03.2016 року за рішенням Жовківського районного суду Львівської області розірвано. Від цього шлюбу у них народилась одна дитина син, [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання сина жодних коштів не надає, позивач не працює, інших доходів окрім допомоги на утримання дитини до трьох річного віку в розмірі 130,00 грн. Дитина проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не дає, також офіційно ніде не працює, проте має неофіційні заробітки та має і можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина . Тому позивач просить стягувати аліменти на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000 грн. 00 коп. на дитину щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не прибула, однак на адресу суду подала письмову заяву, якою просила суд позовні вимоги задоволити та дану справу розглядати за її відсутності. В судове засідання відповідач жодного разу не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не відомі. А тому судом вирішено розгляд даної справи проводити за відсутності сторін та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебували у шлюбі, який уклали 26.09.2013 року у Грядівській сільській раді (актовий запис №7) , однак в подальшому за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано . Окрім того позивач [PERSON] у зв"язку із розлученням змінила своє прізвище "Максимова" на "Гетнарович". З копії свідоцтва про народження дитини серії І-СГ № 389553 вбачається, що 28.09.2013 року народився [PERSON] , і його батьками є [PERSON] - батько та [PERSON] мати. Дитина [PERSON], [INFO] проживає разом із матір"ю [PERSON], [INFO] в смт.Мервичі, по вул.Залізнична, №1-А , Жовківського району Львівської області, що вбачається із довідки за №1030 від 18.05.2016 року виданої виконкомом Дублянської міської ради Жовківського району Львіської області . Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір»ю, знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дитини не виконує , з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів , суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка не хворіє, майна у власності не має , самостійних доходів не отримує; - стан здоровя та матеріальне становище матері- позивача по справі, яка не хворіє, не працює , утримає допомогу на утримання 130,00 грн. ; - стан здоровя та матеріальне становище батька відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, не працює, однак є працездатним та може надавати кошти на утримання неповнолітнього сина . При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Проте у позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач не працює офіційно, тобто має нерегулярний мінливий дохід, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у зазначеній нею сумі. Суд вважає, що стягнення з останнього аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина буде значно погіршувати відповідача матеріальне становище. Так, позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у визначеній твердій грошовій сумі, однак не доводить наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в певній визначеній ним суми. Позивач не надав суду доказів щодо можливості відповідача надавати утримання неповнолітньому сину у визначеному нею розмірі. Враховуючи обовязок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/, а також з врахуванням на час винесення рішення по справі розміру мінімальної заробітної плати /1 450 грн. 00 коп./, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. А відтак, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 725 грн. 00 коп. щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, до зміни матеріального становища сторін. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved