Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом, предмет якого складає вимога про стягнення з [PERSON] на його користь 48431,72 грн. боргу., з яких: 9701,37 грн. - становить 3% річних з суми 125178,91 грн. та 38730,35 грн. - втрат відповідно до встановленого індексу інфляції від цієї ж суми, а також судових витрат по справі в сумі 484,35 грн. Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 543, 625 ЦК України та ст.ст. 3, 118-120 ЦПК України. Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2009 року в справі 32-313/09 (а.с.4); судовий наказ судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2009 року в справі №2н-169/09 (а.с.5); рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2012 року в справі 3443/1343/2012 (а.с.6-7); довідка головного державного виконавця ВДВС Царичанського РУЮ Марчук О.М. від 13.02.2015 року №02-39/623 про залишок заборгованості [PERSON] за виконавчими документами (а.с.8); довідка відділу статистики у Царичанському районі від 09.02.2015 року №43-19/56 індексів споживчих цін на товари та послуги по Україні (а.с.9). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила наступне. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2009 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] були задоволені позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на його користь борг в сумі 40000,00 грн. Судовим наказом від 18 грудня 2009 року також була задоволена заява [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення солідарно на його користь боргу в сумі 60000,00 грн. з [PERSON] Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2012 року в справі за позовом [PERSON] про стягнення боргу в зв"язку з індексом інфляції та нарахуванням 3% річних за вищевказаними боргами його позов задоволено і стягнуто з [PERSON] 28288 грн. Вищезазначені рішення знаходяться на виконанні у ВДВС Царичанського РУЮ. Згідно довідки відділу ДВС боржницею на виконання цих рішень сплачено лише 4239 грн. 09 коп. і загальна сума боргу на цей час складає 125178,97 грн. Посилаючись на приписи ст. ст. 543, 625 ЦК України вважає, що борг по індексу інфляції з урахуванням 3% річних необхідно рахувати саме із вищезазначеної суми 125178,97 грн., яка вирахувана та зазначена в довідці державного виконавця, а дату початку нарахувань з дня прострочення зобов"язання, тобто з 18 серпня 2012 року, - остання дата нарахувань боргу, вказана в рішенні Царичанського районного суду від 10.09.2012 року. По їхнім розрахункам 3% річних з 18 серпня 2012 року і по 18 березня 2015 року із загальної суми боргу 125178 грн. 91 коп. становить: 125178,97 грн. * 3% = 3755,37 грн. (за один рік); 3755,37 / 12 * 7 = 2190,63 грн. (з 18.08.2012 року по 18.03.2013 року); 3755,37 грн. (з 18.03.2013 року по 18.03.2014 року) + 3755,37 грн. (з 18.03.2014 року по 18.03.2015 року) + 2190,63 грн. (з 18.08.2012 року по 18.03.2013 року) = 9701,37 грн. Оскільки відповідно до рішення Верховного суду України від 28 вересня 2011 року в справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають певний період, перемножити між собою, то по їхнім розрахункам процент по індексу інфляції із суми 125178,91 грн. з 1 вересня 2012 року по січень 2015 року включно становить: 100,1*100,2*100,2*100,1*100,4*100,2*100,5*100,2*100,6*102,2*103,3*103,8*101,0*100,4*100,8*102,9*102,4*101,9*103,0*103,1= 130,94%; 125178,91 грн. / 100 * 130,94% = 163909,26 грн. - 125178,91 грн. = 38730,35 грн. Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням проценту інфляції від знецінення грошових коштів та 3% річних становить: 9701,37 грн. + 38730,35 грн. = 48431,72 грн., яку вони і просять стягнути з відповідача в даній справі. Відповідач [PERSON] заперечила в судовому засіданні проти позову, вважає заявлені вимоги незаконними, необґрунованими та передчасними. Пояснила, що згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов"язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов"язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Вказала, що вона не відмовляється сплачувати кошти за рішеннями суду, які зазначені в позові, але не має можливості виплатити ці кошти одноразово. Коли вона брала кошти, не думала, що не зможе їх віддати однією сумою і її вини в цьому не має (ні умислу, ні необережності). Посилається на те, що вона вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов"язання, а вина у цивільному процесі - це невжиття особою усіх залежних від неї належного виконання зобов"язання або для запобігання заподіянню шкоди. Вона особисто сплачувала кошти позивачу відповідно до наступних квитанцій: від 22.03.2013 року на суму 200 грн.; від 19.04.2013 року на суму 200 грн.; від 20.05.2013 року на суму 200 грн.; від 19.06.2013 року на суму 200 грн.; від 20.09.2013 року на суму 200 грн.; від 30.10.2013 року на суму 200 грн.; від 19.11.2013 року на суму 200 грн.; від 19.11.2013 року на суму 200 грн. Всього на суму 1600 грн. Крім цього, з неї проводяться відрахування з пенсії в розмірі 20%, підтвердженням чого є довідки Пенсійного фонду України в Царичанському районі. Відповідно до листа відділу ДВС Царичанського РУЮ №02-39/1868 від 05.05.2015 року нею сплачено кошти в розмірі 4477,47 грн. + 800,00 грн. = 5277,47 грн. Отже, нею всього сплачено 6877,47 грн. Станом на 05.05.2015 року сума заборгованості складає 124141,41 грн., а не 125178,97 грн., як зазначено в позові. Вказала, що в узагальненнях практики застосування ст. 625 ЦК України, здійснене Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначено про те, що неоднозначним для судової практики є питання, пов"язане з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, договором позики та банківського вкладу. Вирішуючи його, суди мають керуватися тим, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов"язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Як зазначено в позові, рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2012 року на 10000,00 грн. вже нараховано інфляцію та 3% річних в сумі 28800,00 грн., а тому вона вважає, що позивач не мав права нараховувати їй інфляцію та 3% річних ще й на цю суму 28800 грн. Крім цього зазначила, що вона постійно з 01.08.2012 року перераховує кошти на користь позивача, а в подальшому має намір далі сплачувати заборгованість і при надходженні додаткових прибутків погасити цю заборгованість. [PERSON] просила відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог повністю. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши правову позицію відповідача, перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. При цьому суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу: встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд вважає, що не підлягають доказуванню в силу ст. 61 ЦПК України такі обставини. Згідно розписок [PERSON] позичила у [PERSON] 40000 (сорок тисяч) гривень і зобов'язувалася повернути борг до 10 жовтня 2008 року, але борг не віддала в зв'язку з відсутністю коштів. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2009 року в справі №2-313/09 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу були задоволені повністю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 40000,00 грн. боргу згідно розписок. Рішення набрало чинності 01.07.2009 року (а.с.4). 18 грудня 2009 року суддею Царичанського районного суду Дніпропетровської області в справі №2н-169/09 було видано судовий наказ про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 60000,00 грн. суми боргу. Судовий наказ набрав чинності в січні 2010 року (а.с.5). 13.07.2009 року постановою державного виконавця ВДВС Царичанського РУЮ було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом №2-313-09, виданим Царичанським районним судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з [PERSON] в сумі 40000 грн. (сорок тисяч гривень). 01.02.3010 року також постановою державного виконавця вищевказаної виконавчої служби було відкрите виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2н-169/09 про стягнення заборгованості із [PERSON] солідарно в сумі 60000 грн. (шістдесят тисяч гривень). Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2012 року в справі №443/1343/2012 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 28800,00 грн. та судові витрати в сумі 288 грн., а всього 28288 грн., задовольнивши вимогу позивача стягнути з [PERSON] на його користь вказану суму боргу, з яких 3600 грн. - становить 3% річних з суми 40000 грн., 4800 грн. - 3% річних від суми 60000 грн., 9228 грн. - процент інфляції по статистичним даним від суми 40000 грн., 11172 грн. - нарахування по процентц інфляції з суми 60000 грн., та судові витрати (а.с.6-7). Рішення набрало законної сили 25.09.2012 року Виконавчі листи по вищевказаним рішенням знаходяться на виконанні у ВДВС Царичанського РУЮ і загальна сума боргу на цей час згідно довідки головного державного виконавця ВДВС Царичанського РУЮ від 13.02.2015 року №02-39/623 (а.с.8) складає 125178,91 грн., а згідно довідки головного державного виконавця ВДВС Царичанського РУЮ від 05.05.2015 року №02-39/1868 (а.с.24) складає 124141,41 грн. Таким чином, за рішеннями судів, які набрали законної сили, з відповідача на користь позивача було вже присуджено і передано на примусове виконання стягнення боргу за грошовими зобов'язаннями 40000 грн. та 60000 грн. гривень, а також 28800 грн., які відповідають сумі 3% річних та коштів згідно індексу інфляції, нарахованих станом на 18 серпня 2012 року на суму боргу в порядку застосування приписів ст. 625 ЦК України. Суд прийшов до переконання, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та коштів згідно індексу інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України не з суми боргу за грошовими зобов'язаннями загалом в розмірі 100000 грн., а з грошової суми 125178,91 грн., є несправедливими й суперечать приписам ст. 625 ЦК України. Так, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а тому на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення трьох процентів річних та коштів згідно індексу інфляції Законом допускається лише на суму боргу простроченого грошового зобов'язання, що й було присуджено рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2012 року (справа №443/1343/2012) в розмірі 28800 гривень за період до 18 серпня 2012 року на суму боргу прострочених [PERSON] грошових зобов'язань загалом на суму 100000 гривень. Вимога позивача [PERSON] про присудження з [PERSON] в порядку ст. 625 ЦК України трьох процентів річних і втрат згідно індексу інфляції за період після 18 серпня 2012 року не лише з суми прострочених грошових зобов'язань (основної суми боргу) в розмірі 100000 гривень, а й з присуджених рішенням Царичаського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2012 року (справа №443/1343/2012) 28800,00 грн., тобто суми 3% річних та коштів згідно індексу інфляції з основної суми боргу за період до 18.08.2012 року, не грунтується на законі. Присуджена судом 10.09.2012 року сума в розмірі 28800,00 грн. не є простроченим грошовим зобов'язанням боржника в розумінні ст. 625 ЦК України. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] повинно бути присуджено на користь [PERSON] в межах пред'явлених позовних вимог 38690 грн., з яких: 7750 (сім тисяч сімсот п"ятдесят) гривень 00 коп. становить 3% річних з суми 100000,00 гривень за період з 18.08.2012 року по 18.03.2015 року та 30940 (тридцять тисяч дев"ятсот сорок) гривень 00 коп. втрат відповідно до встановленого індексу інфляції за час прострочення грошового зобов"язання в сумі 100000,00 гривень перед кредитором за період з 01.09.2012 року по 31.01.2015 року (а.с.9, 41). В іншій частині заявлених вимог слід відмовити за безпідставністю. При цьому, суд, враховуючи приписи ст. 534 ЦК України, виходив з того, що сплачені боржником [PERSON] в межах виконавчого провадження 6877,47 грн. на користь стягувача [PERSON] не призвели до зменшення основної суми боргу в розмірі 100000,00 грн., яке виникло у 2009 році і присуджене за судовими рішеннями (а.с. 4, 5). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд,

Outcome: partial