Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

26.09.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, уточнивши вимоги, просила збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Новоград-Волинського міськрайсуду Житомирської області від 29.10.2014 року [PERSON] на користь неї на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 21.03.2010 року з 400 грн. щомісячно до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. В обгрунтування позову зазначає, що на утримання сина [PERSON] відповідач за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно, що є занадто низьким розміром аліментів на даний час. Оскільки її матеріальний стан змінився, вона не в змозі з урахуванням аліментів у сумі 400 грн. забезпечити достатній розвиток дитини. Зазначає, оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється збільшити утримання сина, хоча працює на заробітках не офіційно, від чого отримує дохід, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Посилається на те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в збільшеному розмірі 2000 грн. щомісячно. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечила проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, заяв про відкладення розгляду не надіслав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у\~ справі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази по справі, з"ясувавши всі обставини в сукупності, суд дійшов до наступного висновку з даних підстав. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Судом встановлено, що\~ відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29.10.2014 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], по 400 грн. щомісячно, з дня подання позовної заяви, 15.09.2014 року, до досягнення нею повноліття/а.с.5/. [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні /а.с.9/. Обов"язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов"язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов"язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення міститься і в українському законодавстві. Батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обов"язку утримувати дитину визначені\~статтею 181 СК України, за змістом ч. 3 якої, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може\~змінити\~за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. Як вбачається з матеріалів справи відповідач здоровий та працездатний, інших утриманців не має, не достатньо приймає участі в утриманні свого неповнолітнього сина, на спростування чого відповідачем не було подано заперечення, а тому суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, що буде відповідати як інтересам самої дитини, забезпечить одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності та гармонійного розвитку. За таких обставин, суд задовольняє позов частково, оскільки позивачем не надано достатніх, належних і допустимих доказів, на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти саме в розмірі 2000 грн. щомісячно на дитину. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України"/ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Крім цього, відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України з відповідача суд стягує судові витрати в розмірі 640 грн. в дохід держави.

Outcome: partial