Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 вересня 2016 року звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] підприємства "Тернопільелектротранс" Тернопільської міської ради , третя особа [PERSON] в якому просив стягнути із відповідача в його користь 16553,10 гривень спричиненої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 508 гривень сплаченого судового збору, 1200 гривень вартість експертного автотоварознавчого дослідження та 2320 гривень витрат затрачених на правову допомогу адвоката . В обґрунтування заявлених вимог вказав , що 10 червня 2016 року з вини працівника відповідача [PERSON] , який керуючи тролейбусом порушив правила дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода , внаслідок якої пошкоджений належний йому транспортний засіб марки "Ауді А6 " номерний знак [NUMBER]. Постановою суду від 14 липня 2016 року [PERSON] визнаний винуватим та притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення . В результаті ДТП пошкоджений належний йому автомобіль [NUMBER]. Вартість матеріального збитку спричиненого йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , відповідно до [PERSON] № 196/16 від 21 липня 2016 року Експертного автотоварознавчого дослідження , проведеного за його заявою судовим експертом [PERSON] становить 16553,10 гривень . При цьому відповідно до п. 1.5 ст. 1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортів ", правові підстави для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих відсутні, оскільки наявний випадок коли матеріальний збиток заподіяний внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі тролейбуса , а для такого типу транспортних засобів відсутній коригуючий коефіцієнт. За таких обставин змушений звернутися за захистом своїх прав до суду та просить стягнути спричинену матеріальну шкоду згідно із вимогами статей 1166, 1172, 1194 ЦК України , із відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки, та оскільки вказана шкода спричинена внаслідок винних дій [PERSON], який є працівником відповідача .Окрім цього, просить стягнути понесені судові витрати - 508 гривень сплаченого судового збору, 1200 гривень вартість експертного автотоварознавчого дослідження також 2320 гривень витрат затрачених на правову допомогу адвоката . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить задоволити у повному обсязі, зсилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві . Представник [PERSON] підприємства "Тернопільелектротранс" [PERSON] у судовому засіданні не заперечуючи того, що 10 червня 2016 року по вулиці С. Крушельницької у м. Тернополі дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія [PERSON], який перебуває у трудових стосунках із комунальним підприємством та керував належним КП "Тернопільелектротранс" тролейбусом марки "Шкода 15 ТР" , вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Вказує, що до відшкодування позивачу підлягає 10 тисяч гривень спричиненого матеріального збитку з ремонту пошкодженого транспортного засобу , оскільки вважає, що , що при складанні [PERSON] № 196/16 від 21 липня 2016 року експертом завищена вартість запчастин, та викликає сумніви визначена експертом ринкова вартість належного позивачу транспортного засобу , оскільки ним брались до уваги вихідні дані від 5000 доларів США до 6300 доларів США, а з інтернет ресурсів вбачається, що дійсна вартість ідентичних до досліджуваного транспортних засобів становить від 4700 до 5500 доларів США . Також, вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення 1200 гривень вартість експертного автотоварознавчого дослідження також 2320 гривень витрат затрачених на правову допомогу адвоката . Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду , повторно до суду не прибув, про причини суд не повідомив. Судом установлено , що позивач є власником транспортного засобу марки "Ауді А6 " номерний знак [NUMBER] згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО008261 виданого 04 січня 2012 року Тернопільським ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області . 10 червня 2016 року близько 17 години 40 хвилин по вул. С. Крушельницької у м. Тернополі , саме з вини [PERSON], який перебуває з відповідачем у трудових відносинах та керував належним відповідачу тролейбусом № 1666 за маршрутом № 10 сталася дорожньо-транспортна пригода . Так , [PERSON] керуючи належним відповідачу тролейбусом № 1666 по вулиці С. Крушельницької зі сторони вул. Збаразької у м. Тернополі, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 13.1 [PERSON] дорожнього руху України, не стежив за дорожньою обстановкою , тому не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної інстанції та інтервалу , внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки "Шевроле Авео" номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду у попутньому напрямку. Внаслідок чого водій [PERSON] О . допустив зіткнення із належним позивачу транспортним засобом марки "Ауді А6 " номерний знак [NUMBER], який рухався попереду у попутньому напрямку . У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб марки "Ауді А6 " номерний знак [NUMBER]. Вказані обставини встановлені Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року , яка набрала законної сили, згідно із якою [PERSON] водія КП "Тернопільелектротранс" (відповідача ) визнано винним у порушенні пунктів 2.3 б),13.1 [PERSON] дорожнього руху України , внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригоди, в результаті якої був механічно пошкоджений належний позивачу транспортний засіб марки "Ауді А6 " номерний знак [NUMBER] , [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення . Сторонами не оспорювався факт перебування [PERSON] у трудових відносинах із відповідачем [PERSON] підприємством "Тернопільелектротранс" Тернопільської міської ради та вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої пошкоджений належний позивачу транспортний засіб, під час виконання [PERSON] своїх трудових обов"язків керування належним відповідачу транспортним засобом тролейбусом марки "Шкода 15 ТР"№ 1666. Відповідно із [PERSON] № 196/16 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу транспортного засобу марки "Ауді А6 " номерний знак [NUMBER] від 21 липня 2016 року проведеного судовим експетром [PERSON] - вартість матеріального збитку, завданого позивачу [PERSON] як власнику автомобіля [NUMBER] , в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-траспортної пригоди станом на 21 липня 2016 року становить 16553 гривень . Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордера № 196/16 від 21 липня 2016 року позивач [PERSON] сплатив 1200 гривень вартості за експетртне дослідження колісного транспортного засобу марки Ауді А6 " номерний знак [NUMBER]. На вимогу позивача [PERSON] (транспортним ) страховим бюро України Департаменту внутрішнього страхування 06 липня 2016 року за вихідним номером 3/1-05/18253 , йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування , оскільки з огляду на пункт 1.5 статті 1 Закону України " Про обов"язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортів ", правові підстави для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих відсутні, оскільки наявний випадок коли матеріальний збиток заподіяний внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі тролейбуса , а для такого типу транспортних засобів відсутній коригуючий коефіцієнт. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року , яка набрала законної сили, [PERSON] водій тролейбуса [PERSON] підприємства "Тернопільелектротранс" (відповідача) визнаний винним у порушенні пунктів 2.3 б),13.1 [PERSON] дорожнього руху України , внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригоди, в результаті якої був механічно пошкоджений належний позивачу транспортний засіб марки "Ауді А6 " номерний знак [NUMBER] , [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення . Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом установлено , що внаслідок порушення працівником відповідача при виконанні своїх трудових обов"язків [PERSON] дорожнього руху України, саме з вини працівника відповідача [PERSON] , який керував належним відповідачу транспортним засобом, 10 червня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода , внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб марки марки "Ауді А6 " номерний знак [NUMBER]. Частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Також, вимогами ч. 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду , завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов"язків . За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення, а тому необхідно стягнути із [PERSON] підприємства "Тернопільелектротранс" Тернопільської міської ради в користь [PERSON] 16553,10 гривень матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , яка сталася внаслідок порушення працівником відповідача [PERSON] дорожнього руху України . При цьому суд вважає безпідставними ствердження представника відповідача про наявність сумнівів у об"єктивності наданого позивачем [PERSON] № 196/16 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу транспортного засобу марки "Ауді А6 " номерний знак [NUMBER], оскільки вказаний висновок є науково-обґрунтованим , експертне дослідження проведе та висновок ухвалений експертом [PERSON] , який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за спеціальністю "Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку завданого власнику транспортного засобу " на підставі свідоцтва № 304 , яке діє до 24.12. 2018 року виданого рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, стаж експертної роботи з 2000 року. Відповідно до вимог ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав до стягнення із відповідача в користь позивача підлягають понесені ним судові витрати, а саме - 580 гривень сплаченого судового збору , 1200 гривень вартість експертного автотоварознавчого дослідження . Щодо витрат на правову допомогу адвоката слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір про надання правої допомоги № 33/16-ц від 10 вересня 2016 року, акт виконаних робіт згідно договору № 33/16-ц від 10 вересня 2016 року ( адвокатом затрачено 4 години на ознайомлення із матеріалами та підготовку позовної заяви , розрахунок проводився із вартості години 40% від розміру мінімальної заобітної плати - 1450 гривень ) та квитанцію № 33/16-ц про оплату 2320 гривень . За таких обставин, суд, вважає , що наявні підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення 2320 гривень витрат на правову допомогу адвоката, як такі , що документально підтверджені. На підставі наведеного,

Outcome: approved