Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором DOZ2GK40000002 від 20.12.2007 року, яка виникла станом на 27.10.2014 року, в розмірі 92313,20 доларів США, що складє 1195455,97 грн.. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що відповідно до вищевказаного кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 28437,50 доларів США на термін до 20.12.2022 року, а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені в кредитному договорі, але зобов»язання відповідач належним чином не виконував, у зв»язку з чим виникла заборгованість у вищевказаному розмірі. Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3654,00 грн. В судове засідання представник позивача - Палій Ю.В. не з»явився, надавши заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. З заяви представника позивача також вбачається, що останній не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур»єр» від 14 січня 2015 року (а.с.31-32). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 20 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.17), та відповідачем був укладений кредитний договір № DOZ2GK40000002 (а.с.9-12). Відповідно до умов вищевказаного договору банк надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 20.12.2007 року по 20.12.2022 року включно, у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 28437,50 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 3937,50 доларів США на сплату страхових платежів у випадках, передбачених п.2.1.3, 2.2.7 Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% ВІД СУМИ ВИДАНОГО КРЕДИТУ У МОМЕНТ НАДАННЯ КРЕДИТУ, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 договору. За умовами договору позичальник зобов»язався погашати кредит щомісячними платежами у розмірі 330,45 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії, в період з 1 по 5 число кожного місяця. Для виконання договору банком був відкритий позичальнику рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винарогоді та іншим платежам. Відповідно до п.7.1.1 договору, позичальник зобов»язався повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п.7.1. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз.1 п.7.1. даного договору, тобто 20.12.2022 року. Умовами договору (п.7.4 договору) врегульовано, що при порушенні позичальником зобов'язання із погашення кредиту, позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п.4.1 кредитного договору). Пунктом 5.4 кредитного договору також передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. +5% від суми позову. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ст.526 ЦК України, відповідач зобов'язаний виконувати зобов'язання належним чином відповідно до умов Договору та вимогЦК України. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідач взяті на себе зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконував. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № DOZ2GK40000002 від 20.12.2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON], станом на 27.10.2014 року (а.с.5), заборгованість відповідача перед банком становить 92313,20 доларів США, з яких: 24955,01 доларів США - заборгованість за кредитом; 17993,20 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 3528,00 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 41422,74 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 19,31 доларів США - штраф (фіксована сума); 4394,95 доларів США - штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом, за процентами за користування кредитом, комісії та пені в сумі 87898,95 доларів США. В частині стягнення штрафів з відповідача суд вважає ці вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. У п.7.4 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді пені за порушення позичальником зобов"язання із погашення кредиту. Пунктом п.5.4 договору встановлено також зобов"язання позичальника сплата штрафу за порушення будь- якого грошового зобов"язання, передбаченого кредитним договором. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. Статтею ст. 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд відмовляє у стягненні нарахованих банком штрафів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: partial