Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 04 листопада 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в якому у них народилося двоє дітей, дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та фактично знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, з сім»єю не проживає. Крім того, вказала, що працює, проте, її матеріальний стан не достатній для нормального забезпечення дітей всім необхідним. Інших доходів не має. Кожного місяця сплачує за електроенергію та газ, на утримання кожної дитини потрібно не менше 700 грн. на місяць, оскільки діти ростуть, з чим ростуть витрати на їх утримання, дітям необхідні іграшки, продукти харчування, вітаміни. Також несе і інші витрати пов»язані з розвитком дітей, які інколи складають 1000 грн. на місяць, і в таких випадках матеріальноїї підтримують батьки. Відповідач ухиляється від виконання свого обов"язку щодо утримання дітей, оскільки матеріально їм не допомагає, участі у вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов"язків, які покладені на нього законом як на батька. В зв"язку з тим, що відповідач постійної роботи немає, працює на різних роботах, просила суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, позивча додатково пояснила, що сторонни разом не проживають близько 9 місців. За цей час відповідач кілька разів провідував дітей, робив їм незначні подарунки. Жодного разу не надавав матеріальної допомоги. Тільки за садок в місяць сплачує 250 грн. В липні 2014 року у зв»язку з хворобою старшої дочки, витратила на її лікування 4000 грн., відповідач при цьому, матеріально не допоміг, обмежився разовим провідуванням дитини в лікарні. Через відсутність коштів подальше лікування дочки є неможливим. Крім того, з вересня 2015 року старша дочка йде до школи, що також передбачає певні витрати пов»язані з навчанням. Враховуючи нестабільність в державі щодо цінової політики, вважає, що на даний час розмір аліментів у розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину є необхідним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. При цьому, суду пояснив, що на даний час працює охоронником в Приватному підприємстві «Аграрна компанія 2004» з 02.02.2015 року, і його дохід за період з 02.02 по 28.02.2015 року склав 1218 грн. Тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, а погоджується сплачувати аліменти в розмірі 350 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 10 серпня 2009 року Вовковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, свідоцтвом про народження [NUMBER], виданного 01 лютого 2011 року Вовковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Також встановлено, що сторони на даний час перебувають в офіційному шлюбі, проте разом не проживають, спільне господарство не ведуть, позивач разом з малолітніми дітьми проживає в с.Вовківці Борщівського району, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого Вовківецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області 04 листопада 2007 року. За твердженням позивача, викладеним у поданій до суду позовній заяві, остання на даний час працює, однак коштів, які вони отримує, їй не достатньо, оскільки окрім дітей, на яких вона щомісячно витрачає більше 700 грн. на кожного, вона оплачує щей електроенергію та газ, самостійно забезпечує виховання та утримання дітей. Проте, доказів, які б стверджували дані обставини позивачем суду надано не було. Поряд з тим встановлено, що відповідач [PERSON] разом з сім"єю не проживає, проживає в с. Лонки Волочиського району Хмельницької області. На даний час працює на посаді охоронника в Приватному підприємстві «Аграрна компанія 2004» з 02.02.2015 року, де його дохід за період з 02.02.2015 року по 28.02.2015 року склав 1218 грн. Наведене підтверджується довідкою Приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» №40 від 10.03.2015 року. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком неповнолітніх дітей, то зобов"язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню. При визначені розміру стягуваних аліментів суд виходить з того, що сторони, які є батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в рівній мірі несуть обов"язки щодо їх виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача. Позовні вимоги в частині розміру аліментів, перевищують встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. При цьому, суд виходить з того, що позивачем не було надано суду жодного доказу щодо витрат, які вона несе в зв"язку з вихованням та утриманням дітей, доказу щодо отримуваного нею доходу. А тому, її твердження в тій частині, що на утримання дітей необхідно 700 грн. в місяць оцінює критично. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров"я відповідача, його матеріальне становище, те, що такий є працездатним, на утриманні інших осіб не має, працевлаштований на офіційну роботу де отримує заробітну плату в розмірі 1218 грн., та приходить до висновку, що розмір стягуваних з нього аліментів має бути не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2015 р." мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років складає з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Враховуючи те, що сторони разом не проживають, і фактично їх неповнолітні діти проживають разом з матір»ю, витрати, які фактично сторони несуть по утриманні дітей, те, що старша дитина у липні 2015 року досягне віку 6 років, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача у сумі 450 грн. на кожну дитину. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184 СК України, ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2015р.",

Outcome: approved