Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

[PERSON] у квітні 2016 року звернулася до суду з позовом, позовні вимоги якого збільшила (а.с. 15), та просила стягнути з відповідача на свою користь 12 415, 92 грн. заборгованості за актом виконаних робіт, а також 1500,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.12.2015 між нею та відповідачем було укладено угоду №70-П про виконання робіт, за умовами якої позивач зобов"язалася виконувати роботи контролера 1 класу ВОХОР, а відповідач забезпечувати Виконавця необхідними умовами, своєчасно прийняти і оплатити виконану ним роботу. Позивач взяті на себе зобов"язання виконала належним чином, про що свідчать підписані сторонами акти здачі приймання виконаних робіт (послуг) за січень квітень 2016 року, а от відповідач зобов"язання в частині оплати виконаних робіт не виконав, посилаючись на неможливість проведення розрахунку в зв"язку з арештом коштів на рахунках підприємства. У судове засідання позивач не зявилася, згідно поданої заяви просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.18). Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, просив справу розглянути без його участі, а також подав заяву про визнання позову (а.с.19, 20). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством Житомирський завод хімічного волокна 11.12.2015 було укладено №70-П про виконання робіт (а.с. 6), за умовами якої позивач зобов"язалася виконувати роботи контролера 1 класу ВОХОР, а відповідач забезпечувати Виконавця необхідними умовами, своєчасно прийняти і оплатити виконану ним роботу. Позивач взяті на себе зобов"язання виконала належним чином, про що свідчать підписані сторонами акти здачі приймання виконаних робіт (послуг) за січень квітень 2016 року (а.с. 7-9, 16), а от відповідач зобов"язання в частині оплати виконаних робіт не виконав, посилаючись на неможливість проведення розрахунку в зв"язку з арештом коштів на рахунках підприємства. Згідно довідок Відкритого акціонерного товариства Житомирський завод хімічного волокна за №599 від 20.04.2016 року перед [PERSON] наявна заборгованість з оплати робіт за січень березень 2016 року в сумі 9212,30 грн. (а.с.3); за № 653 від 24.05.2016 за квітень 2016 року заборгованість становить 3 203, 61 грн. (а.с. 17). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуваннями у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Оскільки представник відповідача визнав позовні вимоги повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, за подання позову до суду позивач сплатила судовий збір, суму якого просила стягнути з відповідача. Згідно ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України Про судовий збір судовий збір за вимогу майнового характеру підлягає стягненню на користь держави з відповідача. Сплата судового збору покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн. та на користь позивача - 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved