Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

16 серпня 2018 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, який виконує функції органу опіки та піклування, в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дитини. . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що малолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку Служби у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах (дитина, батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов'язків). Мати дитини - громадянка України, [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проживала разом з дитиною та співмешканцем до кінця 2017 року за адресою: [ADDRESS], на теперішній час постійного місця проживання не має. Батько дитини - [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Малолітній [PERSON] не зареєстрований батьками за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], чим порушено його право на житло, гарантоване Конституцією України, Законом України «Про охорону дитинства» та іншими міжнародними та державними нормативними актами. Згідно з довідкою Холодногірського відділу поліції ГУ НП в Харківській області від 07.08.2018 [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання характеризуються незадовільно, зловживають алкогольними напоями, ведуть антигромадський спосіб життя, неодноразово надходили відносно них скарги від сусідів. На проведені профілактичні бесіди [PERSON] та [PERSON] не реагують. З пояснень наданих службі у справах дітей [PERSON] встановлено, що з сином вона не проживає протягом тривалого часу, утриманням та вихованням [PERSON] не займається, не працевлаштована. З пояснень [PERSON] наданих службі у справах дітей встановлено, що він не працевлаштований, з сином проживав, але не займався його вихованням та утриманням, опікувалась [PERSON] бабуся, [PERSON]. Під час неодноразових обстежень умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS], встановлено, що у будинку батьками не створені належні умови для проживання, виховання, та утримання малолітнього [PERSON] (відключено газове опалення за борги, практичне відсуне харчування для дитини, немає холодильнику для зберігання продуктів харчування, немає окремого ліжка для відпочинку дитини, дитина з бабусею існували за рахунок її пенсії). За інформацією КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №19» батько з дитиною не проживає, зі слів бабусі, він зловживає алкоголем та наркотиками. Хлопчик не влаштований до дошкільного дитячого закладу. Мати дитини знаходиться за невідомою адресою. Батьки свої обов'язки в медичному спостереженні та вихованні дитини не виконують. У випадку захворювання [PERSON] зверталася за медичною допомогою бабуся, [PERSON] Умов для проживання дитини не має, антисанітарія, дитячий куточок, іграшки - відсутні. Харчування дитини не збалансоване. Останній огляд хлопчика в поліклініці 16.04.2018 року у зв'язку із захворюванням. З інформацією Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Холодногірського району родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом. В ході проведеної роботи надавалися різноманітні послуги, проводилися роз'яснювальні бесіди щодо необхідності ведення здорового способу життя, працевлаштування, недопущення протиправної поведінки. Батьки направлялись для проходження курсу соціальної реабілітації, однак з їх боку зацікавленості не проявилось, вихованням та утриманням малолітнього сина не займаються. Виходячи з вищезазначеного, ЦСССДМ просив розглянути питання про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. На прохання бабусі дитини, у зв'язку з її хворобою, за клопотанням Служби у справах дітей по Холодногірському району, малолітнього [PERSON] з 02.07.2018 року влаштовано до КЗОЗ «ХМДКЛ № 19». З 02.08.2018 року дитину переведено до КЗОЗ «Харківська дитяча клінічна лікарня № 24», де [PERSON] перебував і на час звернення до суду. Батьки намагалися відвідати дитину у КЗОЗ «ХМДКЛ № 19» один раз, але були у неадекватному стані. Таким чином, батьки, систематично порушують права дитини, передбачені державними та міжнародними нормативними актами, завдають шкоди здоров'ю [PERSON], наражають на небезпеку, не створюють належних умов для проживання, навчання та розвитку дитини, свідомо ухиляючись від виконання батьківських обов'язків. Питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дитини, за клопотанням Служби у справах дітей по Холодногірському району, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Комісією ухвалено рішення: Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради підготувати та подати до суду відповідну позовну заяву про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд постановити рішення, яким позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини з кожного в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини у відділеннях Ощадного банку України, або опікуна, прийомних батьків, державного закладу, до яких буде влаштовано дитину. Крім того, надали відомості, що малолітній [PERSON] з 08.11.2018 року та по теперішній час знаходиться на вихованні в КНП ХОР "Обласний будинок дитини № 2", згідно рішення Харківської міської ради № 742 від 24.10.2018 року "Про подовження терміну перебування та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей". Також повідомили,що бабуся дитини - [PERSON], саме яка займалася вихованням дитини, після того, як малолітнього [PERSON] з 02.07.2018 року за її клопотанням влаштовано до КЗОЗ «ХМДКЛ № 19», знаходячись у лікарні померла. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, та будучи присутнім у підготовчому судовому засіданні заперечень проти позову не висловлював,зазначивши лише, що на даний час місцезнаходження матері дитини йому невідоме, а він не може забрати дитину оскільки не має доходу, але бажає продати будинок, та після цього, як він зазначає, у нього буде можливість утримувати дитину і він прийме міри щоб забрати з закладу дитину. У судове засідання не з"явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, будь-яких заяв про причини неявки або про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідач [PERSON] у судові засідання жодного разу не з"явилася, про розгляд справи повідомлялася неодноразово у передбачений законом спосіб, в тому числі неодноразово було повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі„Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Всі ці обставини судом враховано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Заслухавши пояснення, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Малолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку Служби у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах (дитина, батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов'язків). Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, який, відповідно до Положення, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 № 7/15 «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» в редакції рішення 16 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 08.11.2017 № 799/17, виконує функції органу опіки та піклування при розгляді в суді справ, пов'язаних із захистом житлових, майнових та особистих немайнових прав дітей. Під час неодноразових моніторінгових обстежень умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS], встановлено, що у будинку батьками не створені належні умови для проживання, виховання, та утримання малолітнього [PERSON] (відключено газове опалення за борги, практичне відсутнє харчування для дитини, немає холодильнику для зберігання продуктів харчування, немає окремого ліжка для відпочинку дитини, дитина з бабусею існували за рахунок її пенсії). Попередні рекомендації комісії батьками не виконанувалися. За інформацією КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №19» батько з дитиною не проживає, зі слів бабусі, він зловживає алкоголем та наркотиками. Хлопчик не влаштований до дошкільного дитячого закладу. Мати дитини знаходиться за невідомою адресою. Батьки свої обов'язки в медичному спостереженні та вихованні дитини не виконують. У випадку захворювання [PERSON] зверталася за медичною допомогою бабуся, [PERSON] Умов для проживання дитини не має, антисанітарія, дитячий куточок, іграшки - відсутні. Харчування дитини не збалансоване. Останній огляд хлопчика в поліклініці 16.04.2018 року у зв'язку із захворюванням. За інформацією Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Холодногірського району родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом. В ході проведеної роботи надавалися різноманітні послуги, проводилися роз'яснювальні бесіди щодо необхідності ведення здорового способу життя, працевлаштування, недопущення противоправної поведінки. Батьки направлялись для проходження курсу соціальної реабілітації, однак з їх боку зацікавленості не проявилось, вихованням та утриманням малолітнього сина не займаються. Виходячи з вищезазначеного, Центр просив розглянути питання про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. На прохання бабусі дитини, у зв'язку з її хворобою, за клопотанням Служби у справах дітей по Холодногірському району, малолітнього [PERSON] з 02.07.2018 року було влаштовано до КЗОЗ «ХМДКЛ № 19». З 02.08.2018 року дитину переведено до КЗОЗ «Харківська дитяча клінічна лікарня № 24». 19.09.2018 року складено Акт закладу охорони здоров"я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров"я, про те, що виявлена покинута дитина [PERSON], [INFO]. яка поступила до закладу охорони здоров"я 02.07.2018 року згідно листа ССД по Холодногірському району. З 08.11.2018 року та по теперішній час малолітній [PERSON] знаходиться на вихованні в КНП ХОР "Обласний будинок дитини № 2", згідно рішення Харківської міської ради № 742 від 24.10.2018 року "Про подовження терміну перебування та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей". При цьому суд бере до уваги, що підставою для прийняття вказаного рішення стало бездіяльність та безвідповідальність батьків, відсутність бажання виконувати свої батьківські обов'язки, створення умов, що позбавляють дитину належного утримання, виховання та розвитку у сімейному оточенні та загрожують її життю, здоров'ю та моральному вихованню. Згідно Акту від 28.02.2019 року КНП ХОР "Обласний будинок дитини № 2" за час перебування дитини у вказаному закладі батьки кілька разів відвідували сина, а саме батько [PERSON] - 15.11.2018 року та 23.12.2018 року; мати [PERSON] - 03.01.2019 р., 04.01.2019 р., 06.01.2019 р., 10.01.2019 р., 13.01.2019 р., 17.01.2019 р., 19.01.2019 р. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Так, відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вказаної вище статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків з виховання дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджено факт того, що відповідачі створювали непридатні для життя дитини умови, постійно нехтували своїми батьківськими правами і взагалі не виконували батьківських обов'язків, не змінювали своє ставлення до батьківських обов"язків і після проведення профілактичних заходів службою у справах дітей, залишили покинутою дитину у закладі охорони здоров"я, не приймали жодних мір щодо доведення позитивної зміни свого відношення до батьківських обов"язків, фактично самоусунившись від піклування за дитиною, суд вважає за необхідне прийняти доводи наявності підстав для позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітнього сина. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України). Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що матеріали справи не містять інформації стосовно доходу відповідачів, суд вважає за доцільне стягнути із кожного з них аліменти на малолітнього сина в розмірі 1/4 частки на особистий рахунок дитини у Державному ощадному банку України, починаючи з 16.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved