Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.02.2006року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000грн (з подальшим його збільшенням до 6800грн) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Приватбанк свої зобов"язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах , передбачених цим договором. Згідно п.6.6. Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов"язань договором, на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених цим договором більш ніж 120днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн + 5 % від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, чим порушив умови кредитного договору. Відповідач станом на 30.09.2013року має заборгованість за кредитним договором в сумі 21 097,04грн., яка складається з наступного - 3832,30грн заборгованість за кредитом; 15 783,93грн заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500грн штраф (фіксована сума); 980,81грн - штраф (процентна складова) . Просять стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 21097,07грн, судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Тузова В.О. підтримала вимоги і просить позов задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Просять в позові відмовити, оскільки вважають , що сплинув строк позовної давності, передбачений ст.ст. 257,258 ЦК України. Остання оплата по кредиту була здійснена 29 березня 2008року. Наступний платіж винен бути до 25 квітня 2008року. Позивач довідався про своє порушене право 26 квітня 2008року, і саме з цієї дати починається строк позовної давності, який сплинув 26 квітня 2011року. .Ніяких заходів по стягненню заборгованості позивач до останньої дати не здійснював. Вважають, що позивач умисно не звертався до суду з позовом раніше, щоб штучно збільшити відсотки за користування кредитом та штрафні санккції. Також вважають, що умови кредитного договору про встановлення вимоги щодо сплати ним, як споживачем, непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов"язань за даним договором, є несправедливими. Він отримав кредит в розмірі 4000грн, а позивач просить стягнути з нього 21097,04грн, що не відповідає нормам ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Факт отримання коштів за кредитним договором і розмір нарахованої заборгованості не оспорюють. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 22.02.2006р., відповідно до якого, банк відкриває відповідачу рахунок, надає кредитний ліміт фінансовий фіксований, з сумою ліміту 4000грн, з процентною ставкою 3% на місяць з розрахунку 360днів на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної карти. Порядок погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.6-10, 36). Відповідач ознайомився і погодився з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами. Погодився з тим, що заява, разом з Умовами, Правилами, тарифами є між ним та банком договором про надання банківських послуг. Договір сторонами підписаний, що свідчить про досягнення домовленності щодо усіх істотних його умов. Позивач виконав взяті на себе зобов"язання і надав відповідачу кошти в розмірі і на умовах, визначених Договором. Відповідач прийняті на себе зобов"язання виконував неналежним чином, про що свідчить наявність заборгованості, розмір якої станом на 30 вересня 2013року складає 21 097,04грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 3832,30грн, заборгованість по процентам - 15 783,93грн; штраф - 500грн (фіксована сума), штраф - 980,81грн штраф (процентна складова) (а.с.3-5). Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов"язався погашати заборгованість за кредитом , процентам за його користування , п перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісію, у випадку передбаченому договором. Згідно п. 9.3 Умов , картрахунок відкритий на необмежений термін, за винятком настання умов, викладених в пунктах 9.6,9.7. П.9.12 Умов передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору , він автоматично логується на такий же строк. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не звертався до банку про припинення договору, тобто договір діє і в теперішній час. Виходячи зі змісту договору, вбачається, що поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, в розмірі 7% від суми заборгованості, щомісячно. Згідно Тарифам, які є складовою кредитного договору, строк внесення щомісячних платежів здійснються до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (а.с. 6,36 ). Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку (п.8.6), то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Судом встановлено, що останній платіж на погашення кредиту був здійснений відповідачем 29 березня 2008року, що позивачем не спростовано, то суд вважає, що про порушення свого права позивачу стало відомо вже в квітні 2008року. До суду позивач звертається в листопаді 2013року. Таким чином, суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, щодо вимог про стягнення заборгованості за споживчим кредитом за період з квітня 2008року по жовтень 2010року. Суд встановив, що заборгованість відповідача перед банком , з урахування строку позовної давності за період з листопада 2010року по листопад 2013року, складає 9109,49грн, в тому числі заборгованість за кредитом 285,21грн ( з розрахунку 3832,30грн (борг станом на 30.09.2013р) - 3547,09грн (борг станом на 29.11.2010р), заборгованість по процентам в сумі 7914,28грн (з розрахунку 15783,93грн (проценти станом на 30.09.2013) - 7869,65грн (проценти станом на 29.11.2010р) , 500грн штраф (фіксована частина), 410грн штраф (процентна складова , з розрахунку 8199,49грн (заборгованість в межах строку позовної давності) х 5% ) Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду циввільних і кримінальних справ від 30 березня 2012року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин" роз"яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв"язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки відповідач не сплачує заборгованість в добровільному порядку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача примусово заборгованість в сумі 9109,49грн, в решті позову відмовити у зв"язку з пропуском строку позовної давності. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 229,40грн (а.с.16)

Outcome: partial