Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] просить стягнути з ПАТ по газопостачанню та газофікації "Сумигаз" понесені ним матеріальні збитки загальною сумою 55101 грн., з яких 15000 грн. прямих збитків та 40101 грн. побічних. Обгрунтовуючи вимоги представники позивача за довіреністю [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, зазначили, що 12.12.2014 року близько 03 години у будинку по [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], сталася пожежа внаслідок якої будинок зазнав пошкоджень на 15000 грн. - прямих збитків та побічних збитків на суму 40101 грн., про що відображено в акті про пожежу від 12.12.2014 року. Причиною возгорання став витік газу з фланцевого з"єднання газової труби, розташованої поруч з будинком, й іскровий розряд статичної електрики. Оскільки ПАТ по газопостачанню та газофікації "Сумигаз" здійснює поставки газу і відповідно несе обов"язки по безпеці, то і просять стягнути з цього підприємства вказану суму. Представник відповідачів ПАТ по газопостачанню та газофікації "Сумигаз", а також структурного підрозділу ПАТ по газопостачанню та газофікації "Сумигаз" Конотопське управління по експлуатації газового господарства Цілик А.Ю. заперечує задоволенню вимог. Правову позицію обгрунтовує тим, що позивачем не доведені вимоги, оскільки не встановлена вина підприємства у спричиненні завданих збитків. На її переконання спочатку виникло джерело вогню, а вже потім стався витік газу, що і призвело до пожежи в будинку. Представник третьої особи філії ПАТ "Сумиобленерго" Конотопський район електричних мереж подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.36). Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Так, за приписами статей 10, 60 ЦПК України обов"язок доказування і подання доказів покладено на сторони. У статті 11 ЦПК України закріплено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з правозаставними орієнтирами викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України " N 6 від 27.03.92 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (далі Пленум) джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Сторонами визнано, що володільцем джерела підвищеної небезпеки в розглядуємому спорі є юридична особа ПАТ по газопостачанню та газофікації "Сумигаз", яке, згідно п.2.2.1. Статуту , здійснює діяльність з газопостачання, зокрема, надання населенню послуг з розподілу та постачання природного газу (т.1, а.с.195-234). Із представленої технічної документації та укладеного договору саме зазначене підприємство через структурний підрозділ Конотопське управління по експлуатації газового господарства здійснює поставки природного газу до будинку [ADDRESS], власником якого є [PERSON] (т.1, а.с. 5,6,12-14,59-194). Нормативним актом, що безпосередньо регулює питання поставок газу є Правила безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці N 254 від 01.10.97 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 1998 р. за N 318/2758 (далі по тексту Правила). У п. 1.1.2. зазначено, що ці Правила поширюються на підприємства, установи, організації (далі - підприємства) незалежно від форми власності, відомчої належності та видів їхньої діяльності, в тому числі на: - газопроводи і споруди систем газопостачання населених пунктів (включаючи міжселищні), підвідні газопроводи до підприємств, теплових електростанцій (далі - ТЕС), котелень, автомобільних газонаповнювальних компресорних станцій природного газу (далі - АГНКС); - газопроводи і газове обладнання житлових і громадських будинків, промислових і сільськогосподарських підприємств, котелень, підприємств житлово-комунального і побутового обслуговування та ТЕС. За приписами пунктів 1.4.4., 1.4.5. Правил - експлуатаційні спеціалізовані підприємства газового господарства (надалі - СПГГ) несуть відповідальність за якісне виконання робіт із технічного обслуговування і ремонту газового обладнання та газопроводів, а також своєчасне виконання заявок на усунення несправностей у системах газопостачання. Особи, винні у порушенні цих Правил, несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну або кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством. Судом встановлено, що 12.12.2014 року близько 03 години у будинку [ADDRESS] сталася пожежа. За висновком експертизи технічною причиною возгорання є займання турбулентної струї газу, який витікав через нещільності фланцевого з"єднання на газопроводі середнього тиску. Найбільш імовірним джерелом запалювання є іскровий розряд статичної електрики. Розмір завданих матеріальних збитків внаслідок пожежи будинку становить 12006 грн. (т.2, а.с. 1-28). Про витік природного газу з фланцевого з"єднання та внесення до нього невстановленого джерела вогню, що стало імовірною причиною пожежі вказано і в Акті комісійного обстеження працівниками Конотопського УЕГГ системи газопостачання і в Акті про пожежу складеному комісією у складі головного фахівця Конотопського МРВ Управління ДСНС України у Сумській області, [PERSON], [PERSON] та слідчого СВ Конотопського МВ УМВС [PERSON] (т.1, а.с.9, Висновок про результати розгляду повідомлення про пожежу по вул.Пирогова, 67). При таких обставинах пояснення представника відповідача щодо виникнення спочатку джерела вогню, а вже потім витіку газу, що і призвело до пожежи в будинку не заслуговують науваги. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Стаття 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням викладеного з відповідача ПАТ "Сумигаз" на користь позивача слід стягнути реальні збитки в сумі 12006 грн. задовольнивши вимоги частково. Судові витрати розподілити відповідно до ст.88 ЦПК України - пропорційності задоволених вимог.

Outcome: partial