Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

13 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що 22 березня 2011 року сторони уклали договір б/н, за умовами якого [PERSON] передав відповідачу кредитні кошти у розмірі 9200грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. На погашення вказаного кредиту відповідачка зобов'язалася вносити заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, сплачувати комісії. \~Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідачка не виконувала належним чином свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 12 жовтня 2016 року складає 15775грн.94коп., у тому числі: 2829грн.95коп. складова заборгованості кредиту за ставкою 2,7%; 11718грн.56коп. - складова заборгованості кредиту за ставкою 3,5%; 500грн. штраф (фіксована частина); 727грн.43коп. штраф (процентна складова), позивач просив суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість та судовий збір у сумі 1378грн. \~\~\~У судове засідання сторони не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача у своїй заяві просив суд справу розглядати за його відсутності, позовну заяву підтримав повністю. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила. Судом ухвалено слухати справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України. \~\~Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. \~\~На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. \~\~\~ \~Укладення сторонами кредитного договору, є підставою виникнення між ними цивільних прав і обов'язків. \~Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Зазначене також стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог \~\~\~і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у \~\~\~справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено і позивачем надано відповідні докази про те, що 22 березня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з одного боку та [PERSON] з іншого боку уклали кредитний договір б/н, за умовами якого [PERSON] надав відповідачу кредит у сумі 9200грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, а остання зобов'язалася повернути заборгованість за кредитом. Пунктами\~2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.1, 2.1.1.2.3-2.1.1.2.4, 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.2, 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.13-46), які є невід'ємною частиною кредитного договору, з якими відповідач ознайомлений та не надав будь-яких заперечень, передбачено, що позичальник взяв на себе обов'язок погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, перевитрати платіжного ліміту, комісії, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобов"язання на вимогу Банка виконати зобов"язання по поверненню кредита та винагороди. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів, сплатити Банку штраф у розмірі \~500грн. + 5% від суми позову. Сторонами погоджено, що зобов"язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов"язаннями. Відповідач при укладенні договору дав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. На підставі п.2.1.1.1.12.2 Договору, якщо на дату нарахування відсотків клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов"язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. У разі непогашення клієнтом боргових зобов"язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти у розмірі, зазначеному у тарифах, що діють на дату нарахування. У разі виникнення прострочених зобов"язань за кредитом клієнт сплачує Банку проценти у подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін. За період користування частиною кредиту з 01 вересня 2014 року по 01 квітня 2015 року розрахунок процентів здійснюється за ставкою 2,7% від суми залишку непогашеної заборгованості та за період користування частиною кредиту з 01 квітня 2015 року розрахунок процентів здійснюється за ставкою 3,5% від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідачка свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів не виконала належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно наданому позивачем розрахунку (а.с.7-8), станом на 12 жовтня 2016 року складає 15775грн.94коп., у тому числі: 2829грн.95коп. складова заборгованості кредиту за ставкою 2,7%; 11718грн.56коп. - складова заборгованості кредиту за ставкою 3,5%; 500грн. штраф (фіксована частина); 727грн.43коп. штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що позивач зі свого боку повністю виконав умови договору, надавши відповідачці кредит, а остання свої зобов'язання за договором не виконала та припинила погашення кредиту. Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили повне виконання боржником кредитного зобов'язання, відповідачка суду не надала. Суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у заявленому обсязі. \~За ст.ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по сплаті на користь позивача судових витрат у справі у розмірі 1378грн.

Outcome: approved