Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

у липні 2016 року ТОВ "Ліко-житлосервіс" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на умовах укладеного Договору про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки № Б-40 від 04 березня 2015 року ТОВ "Ліко-житлосервіс" для належного санітарного, протипожежного, технічного стану машиномісця № 40 підземної автостоянки (паркінгу) Блок Б за адресою: [ADDRESS], забезпечує надання послуг з утримання підземної автостоянки, а відповідач [PERSON] зобов"язувався своєчасно відшкодувати витрати на утримання підземної автостоянки, у строк та на умовах, що передбачені договором. Згідно п. 3.1 договору щомісячний розмір витрат на утримання підземної автостоянки на дату укладення цього договору становить 1 000 грн. з ПДВ. З моменту укладення договору та по теперішній час відповідач користується послугами, проте в порушення договірних умов не оплачує їх. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов"язань у відповідності договору, за відповідачем утворилась заборгованість перед ТОВ "Ліко-житлосервіс" за період з 01 квітня 2015 року по 29 лютого 2016 року на суму 16 780 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника банку. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за утримання машиномісця підземного паркінгу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги України» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону передбачає поділ житлово-комунальні послуги на групи за порядком затвердження цін/тарифів на них, зокрема, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 14 Закону це ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, визначено розмір та порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Цим Порядком установлено, що вартість інших послуг (зокрема, вбудованих паркінгів, тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками паркінгів та відповідними надавачами послуг. Виходячи з наведеного, правовідносини між власником машиномісця в паркінгу з приводу надання послуг на його утримання і обслуговування та особою, яка надає такі послуги, виникають на підставі укладеного між ними договору. Судом встановлено, що відповідач користується машиномісцем № 40 підземної автостоянки (паркінгу) блок Б за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS]. Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання та щодо надання інших послуг по обслуговуванню підземної автостоянки. 04 березня 2015 року між ТОВ «Ліко-житолосервіс» та [PERSON] укладено договір № Б-40 про тимчасове користування машимісцем та відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, відповідно до умов якого позивач для належного санітарного, протипожежного, технічного стану машиномісця № 40 підземної автостоянки (паркінгу) Блок Б за адресою: [ADDRESS], зобов"язувався забезпечити надання послуг з утримання підземної автостоянки, а відповідач [PERSON] зобов"язувався забезпечити своєчасне відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, у строк та на умовах, що передбачені договором. (а.с. 4) Згідно п. 3.1 договору щомісячний розмір плати за користування машимісцем на дату укладення цього договору становить 1 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2015 року між сторонами був укладений договір № Б-40 про тимчасове користування машимісцем та відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки строком до 31.12.2015 року включно (а.с. 5). Вказаним договором передбачено, що відповідач зобов'язується: сплачувати необхідні щомісячні платежі у сумі 1 000 грн.з ПДВ не пізніше 20 числа поточного місяця, а також виконувати інші свої зобов'язання згідно даного договору (а.с. 5). За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON] не дотримався умов щодо сплати суми за отримання послуг згідно з встановленим графіком, у зв'язку з чим станом на 29 лютого 2016 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 16 780 грн. (а.с. 10) Як вбачається з укладеного договору, датою його укладення є 04 березня 2015 року. Пунктом 5.2 договору передбачено, що якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку дії цього договору письмово не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію договору, то договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зміни та доповнення до цього договору можуть бути внесені лише за взаємною згодою сторін у письмовій формі та підписані сторонами, крім випадків, встановлених п. 2.1.3 цього договору. (п. 5.3 договору) У відповідності до ч.1 ст.651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи, що між сторонами не було укладено додаткової угоди, щодо зміни дати укладеного договору, він вважається укладеним з 04 березня 2015 року, і заборгованість підлягає стягненню починаючи з 01 квітня 2015 року по 29 лютого 2016 року у сумі 16 780 грн За таких ппідстав, позовні вимоги ТОВ "Ліко-житлосервіс" підлягають задоволенню як обгрунтовані. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved