Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.12.2014року в сумі 13 966,53грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 5676,34грн, заборгованості про процентам за користування кредитом - 4216,35грн, заборгованість за пенею 4073,84грн, також стягнути судові витрати. Обґрунтовують свої вимоги таким. Між позивачем та відповідачем була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 24.12.2014року, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 6002,06грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, чим порушила зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, через що станом на 10.11.2019року виникла заборгованість в сумі 13966,53грн. Ухвалою суду від 27грудня 2019року відкрито провадження у данній справі, визначено розгляд справи проводити в спрощеному порядку, призначено судове засідання. (а.с.48). В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяву про розгляд справи у відсутність представника банку. Відповідач [PERSON] в судовому визнала позовні вимоги частково. Пояснила, що через відсутність роботи вона не змогла вчасно погашати заборгованість, вона працює одна, дитина хворіє. Суму заборгованості не оспорює. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутності представника позивача. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України , якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася. Судом встановлено, що 24 грудня 2014року між позивачем та відповідачем укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. (а.с.11). Пунктом 2.1. зазначеної угоди передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 6002,08грн на строк 36 місяців, з 24.12.2014р по 31.12.2017р, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в сумі 6002,08грн., зі сплатою процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця, позичальник надає банку щомісячний платіж в сумі 217,76грн для погашення заборгованості по кредиту, який складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до умов і правил . Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.12.2017р. Пунктом 2.2 угоди встановлено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день , по зобов"язанням , строк яких не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починається з 32 -го дня порушення, вважається простроченною, Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 874,2грн. Пунктом 2.8 угоди передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний у умовах і правилах за кожен день прострочки. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до позову, передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобов"язань на суму від 100грн, позичальник сплачує банку пеню, яка розраховується так: ПЕНЯ = базова процентна ставка по договору/30(нараховується за кожен день прострочення кредиту) +50грн(одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по договору. (а.с.27 зв.ст.) Відповідач ознайомилась і погодилась з Умовами та правилами . Своїм підписом підтвердила факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ "Приватбанк", про що зазначено в пункті 2.11 генеральної угоди. Судом встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти в сумі 6002,08грн, але зобов`язання щодо поверння кредиту щомісячно в сумі 217,76грн не виконувала, у зв`язку з чим за договором виникла заборгованість станом на 10 .11.2019року в загальній сумі 13966,53грн, в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 5676,34грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4216,35грн, заборгованість за пенею 4073,84грн. Розмір зазначеної заборгованості наведений позивачем в таблиці і відповідає умовам кредитного договору (а.с.8-9). Оскільки відповідач не виконує умови генеральної угоди щодо повернення кредиту та процентів за його користування, суд вважає, що сума заборгованості по кредиту в розмірі 5676,34грн., а також проценти в сумі 4216,35грн. підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Загальна сума до стягнення складає 9892,69грн. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 4073,84грн., суд вважає не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-рзатверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком дорозпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-рдо зазначених населених пунктів належить м.Дружківка . В подальшомурозпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-рзупинено діюрозпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно дорозпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-рзатверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 11 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Дружківка. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачеві [PERSON] , яка проживає у м.Дружківка , пеня нарахована, починаючи з 20 квітня 2015 року, і таким чином є підстави для застосування вимогст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог (71%) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1364грн (а.с.1)

Outcome: partial