Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

в червні 2013 року позивачі звернулись до суду з позовом, покликаючись на те, що на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебували виконавчі провадження про стягнення з них на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за договорами кредиту. В ході виконавчого провадження, державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно, належне позивачам - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира входить до складу предмету іпотеки за іпотечним договором, укладеним між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". В подальшому спірна квартира була придбана з прилюдних торгів [PERSON], який оформив право власності на неї. Вважають, що державний виконавець не мав права передавати спірну квартиру для примусової реалізації, оскільки в ній зареєстрований неповнолітній, торгівельна організація не дотрималась вимог закону про порядок повідомлення про проведення торгів, вартість квартири є заниженою, а [PERSON] не є її належним покупцем, оскільки він не запропонував найвищої ціни під час проведення прилюдних торгів. [PERSON] подав зустрічний позов, який мотивує тим, що він придбав квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з прилюдних торгів, у встановленому порядку зареєстрував право власності на неї, а тому попередні власники втратили своє право на проживання та користування спірною квартирою та підлягають примусовому виселенню і зняттю з реєстрації, оскільки виконати це в добровільному порядку відмовляються. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за первісним позовом - [PERSON] позов підтримав, надав суду письмові пояснення по суті позовних вимог. Просить первісний позов задоволити, а в зустрічному позові відмовити в повному обсязі. Інші позивачі за первісним позовом в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Подали суду заяву, в якій первісний позов підтримують та просять слухати справу за їх відсутності. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] проти первісного позову заперечив, просить в такому відмовити, а зустрічний позов задоволити в повному обсязі. Представники відповідачів - ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», Галицького ВДВС ЛМУЮ в судове засідання не з'явилися, при цьому подали до суду письмові заперечення на первісний позов ( а.с. 28-32, 40-42) та просили справу слухати за їх відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала письмові пояснення ( а.с.36) та просила суд розглянути справу у її відсутності. Представник третьої особи - органу опіки та піклування ГРА ЛМР в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про судове засідання, а тому суд вважає за можливим розглядати справу у його відсутності, згідно ст.169 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів. При цьому, суд враховує пояснення представника, які були дані суду в судовому засіданні 05.03.2014 року, відповідно до яких останній первісний позов підтримує в повному обсязі, а проти зустрічного позову заперечує. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON], [PERSON] вона ж в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Галицького ВДВС ЛМУЮ, ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція", [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, протоколу про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, витягу про реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності підлягає до часткового задоволення, а в зустрічному позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON] вона ж в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] третя особа орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради про виселення та зняття з реєстраційного обліку, слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до умов іпотечних договорів № 1488/9723/325570 від 27 червня 2007 року, що був укладений між позивачами за первісним позовом та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 712 та № 014/9723/82/45983 від 13 листопада 2006 року, що був укладений між позивачами за первісним позовом та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 712, в порядку забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань, згідно кредитних договорів, позивачі за первісним позовом передали в іпотеку іпотекодержателю - ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" належну їм квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 6.4 (одного і другого договорів іпотеки) та застереження до них - іпотекодержателю належить право від свого імені продати Предмет Іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України. Сторони встановлюють, що положення цього пункту з його підпунктами та іншими положеннями цього Договору, являють собою повний укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя в якому сторони визначили можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з постанов головного державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Меленчука В.І. від 19.02.2013 року ним відкрито виконавчі провадження за № 36607487, 36607679, 36607311, 36606915, 36606368, 36606768, 36607061, 36607186, 36606254, 36608026, 36607932, 36607834 про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості у розмірі 55 848,65 грн., 766,84 грн., 120,00 та 76 057,5 грн., що разом становить 132 792,99 грн. Відповідно до акту опису і арешту майна від 27.02.2013 року головним державним виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ Меленчуком В.І. проведено опис майна і накладено арешт на нерухоме майно, належне боржникам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.97-98). Згідно висновку оцінювача ФОП [PERSON] від 27.02.2013 року вартість описаної та арештованої державним виконавцем спірної квартири становить 195 749,00 грн. (а.с. 101). Вказаний висновок оцінювача позивачами за первісним позовом не оскаржувався. Як вбачається з заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такі 11.03.2013 року повідомляли головного державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Меленчука В.І. про те, що в спірній квартирі проживає та зареєстрований неповнолітній [PERSON], а тому просили його в силу "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 звернутись до органу опіки і піклування для отримання попередньої згоди на продаж спірної квартири з прилюдних торгів. (а.с. 12). Всупереч "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 вказана квартира була передана державним виконавцем для примусової реалізації через Приватне підприємство "Спеціалізоване підприємство "Юстиція". Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 03/115/13/і-1 від 29 квітня 2013 року переможцем прилюдних торгів став учасник під № 2 - [PERSON], що придбав спірну квартиру за 195 749,00 грн. (а.с.77). Як вбачається з акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 травня 2013 року, спірну квартиру придбано [PERSON] за 195 749,00 грн. (а.с.15). Відповідно до свідоцтва від 26.04.2013 року, що було видане приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] власником спірної квартири є [PERSON], яку він придбав за 195 749,00 грн.. (а.с.16). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4103013 від 29.05.2013 року виданого приватним нотаріусом [PERSON], за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.17). З довідки форми № 2, виданою ЛКП "Старий Львів" від 05.03.2013 року за № 431, вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.11). Окрім цього, судом також встановлено, що відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2013 року, скаргу [PERSON], [PERSON] та вона ж в інтересах неповнолітнього [PERSON] на дії головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Меленчука В.І. та зобов'язання до вчинення дій, задоволено частково - визнано неправомірними дії головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Меленчука В.І., щодо передачі на реалізацію з прилюдних торгів квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], без попереднього дозволу органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради та зобов'язано головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Меленчука В.І. усунути допущені порушення, шляхом звернення до органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради за попереднім дозволом на передачу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для примусової реалізації. Вказана ухвала вступила в законну силу. (а.с. 59-60). В процесі слухання справи, відповідачами надано ще один протокол про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 03/115/13/і-1 від 29 квітня 2013 року, де переможцем прилюдних торгів став учасник під № 2 - [PERSON] , що придбав спірну квартиру за 195 750,00 грн. При винесенні рішення по справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як виконавчі листи, видані судами. Згідно ч. 1 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ч.1,5,8 ст. 54 ЗУ "Про виконавче провадження", звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку». Згідно вимог ст. 62 ЗУ "Про виконавче провадження", реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Як вбачається з преамбули Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 68/5 від 27.10.99 року (надалі - Тимчасове положення), таке приймається на виконання статей 61, 66 Закону України "Про виконавче провадження" та діє до прийняття Законів України "Про порядок проведення прилюдних торгів", "Про здійснення операцій з нерухомим майном", якими буде встановлено порядок проведення прилюдних торгів, визначено статус спеціалізованих організацій, на які покладаються реалізація нерухомого майна та умови здійснення операцій з нерухомим майном. Відповідно до п. 1.1. Тимчасового положення, це Положення визначає умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно. Відповідно до п. 7.1. Тимчасового положення, прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця; якщо жоден із покупців не запропонував ціну, вищу за стартову ціну лота; несплати в установлений термін переможцем прилюдних торгів належної суми за придбане майно. У такому випадку майно реалізовується на наступних прилюдних торгах, які проводяться в порядку, визначеному цим Положенням. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Разом із тим слід зазначити, що виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Згідно ст. 48 ЗУ "Про іпотеку", іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Відповідно до п. 7.4. Тимчасового положення, спори, що виникають при реалізації нерухомого майна, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року по справі № 6-116цс12, відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, а тому угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину. Згідно ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ч. 1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Згідно із пп. 4.5.9 розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Здійснивши системний аналіз вищезазначених норм законодавства, суд приходить до висновку, що прилюдні торги з реалізації квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] проведені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки відсутній попередній дозвіл органу опіки і піклування на передачу зазначеної квартири на реалізацію, переможець торгів - [PERSON] не був єдиним учасником прилюдних торгів, а тому не міг купувати квартиру за її стартовою ціною, тому фактично жоден з учасників не запропонував ціну вищу початкової. Доводи відповідача, що він запропонував ціну вищу за стартову та придбав квартиру за 195 750,00 грн., спростовуються протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 03/115/13/і-1 від 29 квітня 2013 року, актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 травня 2013 року та свідоцтвом, що було видане приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] В усіх вище перелічених документах зазначено, що лот придбано [PERSON] за 195 749,00 грн. Жоден з вищезазначених документів відповідачем [PERSON] не оскаржувався. Протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 03/115/13/і-1 від 29 квітня 2013 року з продажною ціною 195 749,00 грн. підписаний переможцем торгів без застережень. Доплата [PERSON] 1 грн. за придбану квартиру вже під час судового розгляду справи, суд оцінює критично та не вважає це доказом придбання квартири за більшу, ніж стартову ціну лота. Протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 03/115/13/і-1 від 29 квітня 2013 року з продажною ціною 195 750,00 грн., не може братись судом до уваги, оскільки чинним законодавством України не передбачено внесення змін до подібних протоколів, такий протокол був виданий на заяву [PERSON] лише в грудні 2013 року, тобто вже під час розгляду справи в суді. Підставою для видачі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, даний протокол не був. Окрім цього, рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено, що дії головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Меленчука В.І., щодо передачі на реалізацію з прилюдних торгів квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], без попереднього дозволу органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради визнано неправомірними. Також, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у ч. 2 п. 45 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що у разі якщо за судовим рішенням із відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то судом не може бути змінений спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику. З матеріалів справи вбачається, що прилюдні торги з реалізації спірної квартири відбулися в межах процедури виконавчого провадження про стягнення з позивачів за первісним позовом на користь банку заборгованості за кредитним договором. При цьому, не зверталося стягнення на квартиру, як предмет іпотеки, в один із способів, що встановлений ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Відтак реалізація квартири на прилюдних торгах могла бути проведена на підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та вимог Тимчасового положення як арештоване майно, а не на підставі Закону України «Про іпотеку» як предмет іпотеки. До спірних правовідносин не може бути застосована ч.3 ст. 45 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника, оскільки в даному випадку на прилюдних торгах реалізовувалося не іпотечне, а арештоване майно. Оскільки, прилюдні торги проведені з порушеннями, їх результати є недійсними, а отже правовстановлюючі документи на спірну квартиру, що були видані відповідачу [PERSON] слід також визнати недійсними. Згідно ст. 19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав на нерухоме майно проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили, інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою, а тому за таких обставин вимога про додаткове визнання права власності за позивачами за первісним позовом не підлягає до задоволення, оскільки таке право в них відновлюється автоматично і додаткового визнання не потребує. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов [PERSON], [PERSON] вона ж в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Галицького ВДВС ЛМУЮ, ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція", [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, протоколу про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, витягу про реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності є підставним та підлягає до часткового задоволення. Натомість зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] вона ж в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] третя особа орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради про виселення та зняття з реєстраційного обліку повністю виключається задоволенням первісним позовом, за таких обставин є безпідставним та до задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed