Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У жовтні 2017 року орган опіки та піклування Пулинської райдержадміністрації Житомирської області звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON] та [PERSON], мотивуючи його тим, що останні, являючись батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків, не займаються вихованням та утриманням доньки, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечують її матеріально, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток. Відповідачка [PERSON] разом з чоловіком та дитиною фактично не проживає, з травня 2013 року вихованням доньки не займається, а виховує спільного сина відповідачів [PERSON], [INFO], з яким проживає в м.Житомирі. Відповідач [PERSON] тривалий час разом з дочкою не проживає, не займається її вихованням, влаштовує особисте життя, систематично вживає спиртні напої, вчиняє насильство в сім»ї, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, вихованням та утриманням дитини займається бабуся [PERSON], яка постійно відвідує батьківські збори в школі, де навчається [PERSON], бере активну участь у житті класу. Із [PERSON] неодноразово проводились бесіди щодо належного виконання своїх батьківських обов»язків відносно доньки, однак вказані міри позитивних результатів не дали, тому з урахуванням уточнених позовних вимог орган опіки та піклування просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнути з них на користь їх малолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування Пулинської райдержадміністрації Житомирської області уточнені позовні вимоги підтримала і просила суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та стягнути з кожного з відповідачів аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на користь їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO] року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 07.11.2017 року, 20.11.2017 року, 30.11.2017 року та 11.12.2017 року не з"явився, про місце та час їх проведення повідомлений належним чином. Відповідачка [PERSON] в судові засідання, призначені на 07.11.2017 року, 20.11.2017 року, 30.11.2017 року, не з"явилася, до суду повернулися судові повістки з відмітками про їх невручення у зв"язку із закінченням терміну зберігання. В судові засідання, призначені на 11.12.2017 року та 14.12.2017 року, не з"явилася, про місце та час рогляду справи повідомлена телеграмами та телефонограмою. Прокурор позов підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, та просив його задовольнити. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. У відповідності до ч.2, ч.5 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов"язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-ІУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч.1 ст.12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.02.2009 року відділом РАЦС Червоноармійського РУЮ Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.02.2009 року (а.с.12). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтейй 126, 133, 135 Сімейного кодексу України відповідачі являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.16). Відповідно до довідок виконкому Пулинської селищної ради Житомирської області №2072 та №2073 від 20.07.2017 року інформацією про працевлаштування [PERSON] та [PERSON] селищна рада не володіє (а.с.4). За повідомленням Червоноармійського районного центру зайнятості №316 від 21.07.2017 року [PERSON] перебував на обліку в центрі зайнятості з 08.01.2014 року по 12.08.2014 року. В даний час на обліку не перебуває і по питанню працевлаштування не звертався (а.с.5). Згідно довідки Пулинської селищної ради Житомирської області №2869 від 03.10.2017 року [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично там не проживає (а.с.5). Той факт, що відповідач [PERSON] недостатньо займається вихованням дітей підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов №235 від 20.07.2017 року (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Червоноармійської селищної ради Житомирської області №79 від 05.06.2014 року [PERSON] зобов»язано забезпечити належні умови для фізичного, інтелектуального і духовного розвитку малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] згідно Закону України «Про охорону дитинства» (а.с.8). За повідомленням Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області №2680/224/02-2017 від 21.07.2017 року [PERSON] протягом 2017 року тричі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім»ї (а.с.9). Згідно характеристик Пулинської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 24.07.2017 року на ученицю 2-го класу [PERSON] її навчанням та вихованням займається тільки бабуся, яка постійно цікавиться успіхами дитини, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класного колективу, за період навчання батьки [PERSON] жодного разу в школі не з»являлися (а.с.10). В своєму письмовому поясненні на ім»я начальника служби у справах дітей Пулинської РДА від 30.06.2017 року [PERSON] пояснив, що з донькою [PERSON] не проживає, її вихованням займається його мати [PERSON], він не має можливості створити належний догляд своїй дитині, попереджений про життя та здоров»я своїх дітей (а.с.14). Як показала в судовому засіданні свідок [PERSON], яка являється матір»ю [PERSON] та свекрухою [PERSON], останні не беруть участі у вихованні та утриманні своєї доньки [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, мати [PERSON] проживає в м.Житомирі з молодшим сином, з травня 2013 року з дочкою фактично не спілкується, не цікавиться її життям та навчанням, батько [PERSON] пиячить, вчиняє дебоші в сім»ї, в ході яких ображає її в присутності дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що працює вчителем початкових класів Пулинської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Дитина відповідачів [PERSON] є ученицею 2-го класу даної шкоди. За час навчання дитиниу до школи приводить лише бабуся, яка бере активну участь у житті класу, переймається навчанням та вихованням дівчинки. Батьки [PERSON] жодного разу до школи не з»являлися, навчанням своєї дитини не цікавилися. Зі слів дитини її мати проживає в м.Житомирі. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню та утриманню доньки, та вважає, що їх слід позбавити батьківських прав відносно неї. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дітей. Частина 3 ст.166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не утримують свою неповнолітню дитину і не бажають цього робити, тому суд вважає стягнути з них аліменти на утримання доньки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до повноліття дитини. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує його з з кожного з відповідачів в сумі 640 грн. з позовних вимог про позбавлення батьківських прав та по 640 грн. з позовних вимог про стягнення аліментів на користь Державної судової адміністрації України, всього 2560 грн., тобто в рівних частках по 1280 грн. з кожного.

Outcome: approved