Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь борг у сумі - 72200 грн. та судовий збір в розмірі 840, 80 грн.. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в березні 2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджуються борговою розпискою від 02.03.2019 року, згідно якої відповідач взяв в борг 72200 гривень та зобов`язався повернути до 30.09.2019 року. Дані кошти позивач не повернув, тому він був змушений звернутись до суду з відповідним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Повідомлень про причини неявки чи заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Сукупність даних обставин, суд, вважає достатньою для винесення заочного рішення по даній справі. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що відповідачем було укладено договір позики (боргова розписка) з позивачем, а саме 02.03.2019 року, згідно розписки відповідач взяв в борг 72200 грн. та зобов"язався повернути їх до 30 вересня 2019 року. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов"язку в натурі. Цей спосіб захисту цивільного права випливає із загального принципу повного та належного виконання зобов"язання. Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов"язків є договори та інші правочини, а також юридичні факти. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативним документом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов"язання щодо повернення [PERSON] коштів згідно розписки, а тому вони підлягають до стягнення з відповідача за рішенням суду. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved