Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у розмірі 2805.86 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що між ПАТ "Платінум Банк" та відповідачем 20.04.2012 року було укладено кредитний договір № 199/5382SFРRG7 про надання кредиту в сумі 2308.82 грн., на строк до 22 травня 2012 року. ПАТ «Платінум банк» та ТОВ ФК «Бізнесфінанс» уклали договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги перейшло на користь ТОВ ФК «Бізнесфінанс», а 8 жовтня 2012 року між ТОВ ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 2, згідно якого ТзОВ ФК «Бізнесфінанс» відступило право вимоги коштів відповідача (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі). Відповідно до виписки з реєстру боржників від 8.10.2012 року ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідачки в сумі 2805 грн.. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язався щомісячно в період сплати надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за відсотками, комісією. В зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідача заборгованість становить 2805.86 гривень, з них: заборгованость по тілу кредиту - 2308.82 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 276 грн.; пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 221,04 грн.. Представник позивача в судове засідання не з"явився, в поданій заяві просить справу розглядати у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] у відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що кредит відповідач не отримував, хоча кредитний договір підписав, але підписав його внаслідок обману. З даного приводу вони зверталися в міліцію, але будь- яких дій щодо розшуку особи, яка вчинила шахрайські дій при отриманні даного даного кредиту, міліція не провела. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд, в свою чергу, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що ПАТ "Платінум Банк" та [PERSON] 20.04.2012 року було укладено кредитний договір № 199/5382SFРRG7 про надання кредиту в сумі 2308.82 грн., на строк до 22 травня 2012 року(а.с.6-8). Банк свої зобов"язання перед відповідачем виконав, що підтверджується меморіальним ордером № 103736255( а.с.9). 26 вересня 2012 року ПАТ « Платинум Банк» повідомив відповідача, що 26 вересня 2012 року між банком та ТОВ « ФК «Бізнесфінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги № 20120926-Г(а.с. 14). 08 жовтня 2012 року між ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 2, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК" "БІЗНЕСФІНАНС" відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належало ТОВ "ФК" "БІЗНЕСФІНАНС", а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача(а.с. 17-19). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно укладеного договору факторингу від 08.10.2012 року, укладеного між ПАТ « Платинум Банк», відповідно до договору факторингу № 2 від банку до позивача перейшли всі права щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, несплаченими відсотками за користування кредитом, за несплаченою комісією. Відповідно до наданої суду виписки з реєстру боржників від 08.10.2012 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 2805.86 гривень, з яких: заборгованость по тілу кредиту - 2308.82 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 276 грн.; пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 221,04 грн.. На виконання умов Договору факторингу № 2 від 08 жовтня 2012 року, згідно вимог ст.ст. 512 - 514, 516 ЦК України, ТОВ "ФК"БІЗНЕСФІНАНС" було направлено відповідачу письмове повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" по зазначеному в позові Кредитному договору( а.с.15). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст.1054 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу і не звільняється від виконання зобов»язання. Такі ж роз"яснення дано і у пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», із змінами і доповненнями, від 7.2.2014 р. Судом встановлено, що заборгованість по кредиту становить 2805.86 гривень, з них: заборгованость по тілу кредиту - 2308.82 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 276 грн.; пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 221,04 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості та умовами кредитного договору і будь яких заперечень відповідачем не надано( а.с.12) Що стосується вимог про стягнення процентів за користування кредитом, то вказана сума також підлягає до стягнення, так як вона пред»явлена до стягнення в межах строку позовної давності і не може бути судом зменшена. Так відповідно до роз»яснень, даних у пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ч. З ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст. ст. 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідно до статей 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) і дані вимоги позивачем виконані. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони - позивача по справі права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Такого договору суду не надано і не заявлено клопотання позивачем за строк. Відповідно до норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Тобто, суд вважає, що оскільки 09 жовтня 2012 року позивач одержав дані про борг відповідача, то з цього часу у нього виникло право на пред»явлення позову до суду, але такий пред»явлено лише 05 березня 2014 року, тобто за межами строку позовної давності для пені, тому пеня не підлягає до стягнення і в цій частині позову необхідно відмовити. Крім того судом також враховано, що [PERSON] є інвалідом 1 групи, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК( а.с.52). Що стосується доводів представника відповідача про те, що відповідач не повинен сплачувати даний кредит, оскільки ніяких коштів він не отримував, кредитний договір підписав внаслідок обману, то суд вважає, що дані доводи не можуть бути правовими підставами для відмови в позові. Дійсно [PERSON] звертався до різних правоохоронних органів, та Народного депутата України Жебрівського П.І. щодо шахрайських дій при отриманні вищезазначеного кредиту(а.с. 48-51), але за результатами розгляду даних звернень постановою від 11.10.20012 року о/у СКР Корольовського РВ Тузика І.Д. в порушенні кримінальної справи відмовлено(а.с.1 відмовного матеріалу). Будь-яких інших доказів про те, що даний кредитний договір визнаний недійсним відповідач і його представник суду не надали, хоча судом їм було роз"яснено право і порядок подання доказів. Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено вимоги договору щодо виконання зобов'язань, а тому суд задовольняє позов частково. Що стосується стягнення судового збору, то судом встановлено , що відповідач є інвалідом 1 групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК, отже у відповідності з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України " Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial