Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

У березні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , мотивуючи його тим, що вони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 21 травня 2016 року виконавчим комітетом Івановицької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис №2. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З 11.05.2019 року вони разом не проживають, припинили подружні стосунки та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Коштів на дитину відповідач не надає, участі у її вихованні не приймає. Коштів для забезпечення їх спільної дитини їй не вистачає, а відповідач взмозі сплачувати аліменти. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] на її користь на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 31.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 05.05.2020 року о 10 годині 00 хвилин. 24 квітня 2020 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що з 11 травня 2019 року вони з позивачкою не проживають спільно, припинили подружні стосунки та не ведуть спільного господарства. За усною домовленістю з позивачем він щомісячно допомагає своїй дружині матеріально на утримання та виховання дочки і станом на 24.04.2020 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] звернувшись з позовом до суду не вказала за який рахунок вона, починаючи з 11.05.2019 року, до дня подання позову про стягнення аліментів, утримувала їх неповнолітню дитину. Позивачка не надає жодного доказу, що неповнолітня дитина отримує всі належні умови для розвитку, не надає жодної квитанції, розрахункового документу, який би підтверджував, що саме вона витрачає грошові на дитину, в якому розмірі. [PERSON] просить стягнути з нього на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, тобто у твердій грошовій сумі. Тоді як він працює в ТОВ "Полісся Моторс Груп" за спеціальністю механік з ремонту транспорту та отримує заробітну плату в сумі, що не перевищує 4 266 грн. 50 коп. Крім того, у нього в м.Житомирі, де він працює, відсутнє власне житло, тому він винаймає житлове приміщення, за яке необхідно щомісячно сплачувати грошові кошти. Таким чином, він має встановлений дохід на підставі якого можливо визначити розмір аліментів у частині. Беручи до уваги, що батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, він вважає, що підстав для задоволення позову у повному обсязі не достатньо, але саме стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, цілком достатньо. Враховуючи викладене, просить суд у позові [PERSON] до нього про стягнення аліментів на її користь на їх неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісячно, відмовити. 19.05.2020 року позивачка через канцелярію суду подала письмову заяву про прийняття додаткових доказів на обгрунтування позову, а саме: копію договору найма житла, платіжні доручення про внесення оплати за послуги дитсадка та довідку про доходи з місця роботи. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься його відзив на позов. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.09.2016 року, що учасники справи являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.40). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.2016 року, виданого виконавчим комітетом Івановицької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, сторони уклали шлюб 21 травня 2016 року, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за №2 (а.с.3). Відповідно до копії довідки №204 від 23.03.2020 року, виданої виконкомом Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області, на утриманні [PERSON] знаходиться дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею (а.с.5). Із довідки про доходи позивачки за № 2 від 13.05.2020 року вбачається, що вона працює у Житомирському дошкількому закладі № 44 помічником вихователя та загальна сума її доходу за період лютого - квітня 2020 року становить 11626,26 грн, без вирахування ПДФ. Відповідно до договору найму від 01.06.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання орендує житло за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, даний договір не може бути належним доказом у справі, оскільки відомості про його належну реєстрацію, відсутні. Згідно платіжених доручень за відвідування дочкою сторін дитсадка № 46 у м. Житомирі - [PERSON] , було сплачено в період з листопада 2019 року по травень 2020 року- 2167,57 грн. За правилами ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини, так і на батька. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Пунктом 3 ст.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом дитина сторін проживає біля матері, загальна сума доходу позивачки, згідно наданої довідки з місця роботи, за останні три місяці становить - 11 626,26 грн., оплата за відвідування дитсадка дитиною за період: квітень, листопад 2019 року та січень, лютий 2020 року становить - 2167,57 грн. Згідно довідки про доходи відповідача, за період з лютого по березень 2020 року, його дохід становить 10335,00 грн. Отже відповідач є працездатним, інших утриманців не має, будь-які докази, які б підтвержували витрати відповідача на оренду житла, до відзиву на позов додані не були. Не заслуговують на увагу твердження відповідача, зазначені у його відзиві на позов щодо того, що оскільки він працює та отримує заробітну плату та має встановлений дохід, на підставі якого можливо визначити розмір аліментів у частці, а встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливо у разі якщо важко або неможливо визначити розмір аліментів у частці, оскільки положення закону, зокрема, ч.3 ст.181 СК України визначає, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік", з 01.01.2020 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить - 1779,0 грн. Отже мінімальний гарантований розмір аліментів станом на 01.01.2020 року на дитину сторін - [PERSON] , [INFO] становить - 890,0грн. А тому суд приходить до висновку про те, що позов є обгрунтованим. Однак на погляд суду заявлена у позовній заяві сума щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на їх спільну дитину у розмірі 2000 грн., є суттєво завищеною, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину сторін - дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття, оскільки на обгрунтування вимог про стягнення вище зазначеної суми позивачка будь-яких доказів щодо того, що матеріальне становище відповідача є достатнім для сплати вказаної у позові суми аліментів, а також щодо наявності у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, суду не надала. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial