Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Щастинської міської військово - цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа: Щастинська державна нотаріальна контора. Позов мотивує тим, що [INFO] помер її співмешканець [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , у складі сім`ї один. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] , яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу квартири. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому спадкування належного йому майна має відбуватися за законом. З 2004 р. позивач проживала разом з [PERSON] однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. [PERSON] та позивач у зареєстрованому шлюбі не перебували, дітей у [PERSON] не має. Весь період спільного проживання [PERSON] та позивач [PERSON] мешкали у належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] . Поховання [PERSON] також здійснила позивач за власні кошти. При зверненні позивача до нотаріуса з метою успадкування майна померлого, їй було повідомлено, що вона може бути спадкоємцем, якщо в судовому порядку буде встановлено факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю на протязі не менше ніж 5 (п`ять) років до його смерті. Крім того, позивач зазначила, що нею пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини, узв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 11.08.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.11.2021 р. підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.11.2021 р. в порядку ст. 84 ЦПК України від Щастинської державної нотаріальної контори та з Новоайдарського відділу ДРАЦС у Щастинському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) витребувано докази. Ухвала суду виконана. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 26.11.2021 р. в порядку ст. 84 ЦПК України з Новоайдарського відділу ДРАЦС у Щастинському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) витребувано докази. Ухвала суду виконана. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Лободюк Н. І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, позивач надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, а саме пояснила, що [PERSON] розірвав шлюб зі своєю дружиною у 2006 р. Разом вони проживали як чоловік та дружина з 2001 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вона сплачували комунальні послуги за його квартиру. Всі оригінали правовстановлюючих документів [PERSON] знаходяться у неї. На поховання [PERSON] з родичів нікого не було, дітей також. [PERSON] за дітей їй ніколи нічого не говорив. Представник відповідача Щастинської міської військово-цивільної адміністрації у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень з приводу позовних вимог до суду не надав. Третя особа державний нотаріус Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області Харченко О. у судове засідання не з`явилась, заперечень щодо позовних вимог суду не надала, справу просила розглядати за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 29.07.2004 р. (а.с.9), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10). Згідно акту про фактичне проживання від 29.03.2021 р., [PERSON] проживав з серпня 2004 року та до дня смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю співмешканкою [PERSON] , 1954 р.н., в квартирі присутні його особисті речі (а.с.11). Поховання [PERSON] здійснила позивач за власні кошти, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 157 від 18.12.2020 р. (а.с.14), копією рахунка-замовлення № 157 від 18.12.2020 р. (а.с.15), копією свідоцтва про поховання (а.с.13). Згідно з копією довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 14.07.2021 р. да додатків до неї, [PERSON] здійснювала платежі за газ, електроенергію, вивіз сміття, за технічне обслуговування, оплату за опалення та підігрів води, за водовідведення, водопостачання, електропостачання (а.с.22-59). З інформації, наданої державним нотаріусом Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області Харченко О. С. вбачається, що з заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] до нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.91). З інформації, наданої Новоайдарським відділом ДРАЦС у Щастинському районі Луганської області від 10.11.2021 р. вбачається, що актовий запис №1374 про шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , складений 29.07.1977 р., Відділом державної реєстрації шлюбів та народжень реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, шлюб розірвано (а.с.85). Відповідно до інформації Новоайдарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Щастинському районі Луганської області від 06.12.2021 р., в результаті проведеної перевірки в архіві відділу по первинних та поновлених актових записів про розірвання шлюбу відносно громадян [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по смт Новоайдар та Новоайдарському районі, відомостей про розірвання шлюбу не виявлено. Крім того, згідно відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про розірвання шлюбу вищевказаних громадян, також не виявлено. Проте, виявлено актовий запис про шлюб №1374 від 29.07.1972 р., складений відділом державної реєстрації шлюбів та народжень реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, в якому є відмітка про розірвання цього шлюбу, а саме: а/з про розірвання шлюбу №353 від 13.07.2004 р., складений Артемівським в/ЗАГС м. Луганська (а.с.101). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , показав, що він знайомий з позивачкою на протязі більше 20-ти років та проживають в одному будинку, як сусіди з 2004 року. [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу з 2004 р., разом вели господарство, їздили відпочивати. Похованням [PERSON] займалася [PERSON] . Спільних дітей [PERSON] та [PERSON] не мали, [PERSON] від першого шлюбу має доньку, а [PERSON] має двох дорослих дітей доньку та сина, світлини яких, він показував за життя, проте вони з ним спілкувалися лише телефоном, до м. Щастя вони не приїздили, він їх не бачив. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , показала, що з [PERSON] знайома з моменту заселення в будинок, а саме з 1981 р., спілкуються кожного дня як сусіди. [PERSON] познайомилася з [PERSON] приблизно у 2001 р. [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік і дружина, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки, відносини між ними були дуже гарними. Похованням [PERSON] займалася [PERSON] [PERSON] має двох дітей, проте вона їх жодного разу не бачила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , показала, що з [PERSON] знайома з 1980 р., а з 2004 року [PERSON] постійно мешкає в їх будинку, вони спілкуються кожного дня як сусіди. [PERSON] з 2001 р. мешкала з [PERSON] однією сім`єю як чоловік і дружина, вели спільне господарство, у них були дуже гарні взаємовідносини. [PERSON] має доньку, а [PERSON] має доньку та сина, проте вона жодного разу їх не бачила. Вони разом їздили відпочивати в 2011-2013 роках. Похованням [PERSON] займалася [PERSON] . Суд приймає до уваги показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , враховує як докази, підстав для сумніву у їх правдивості у суду не має, оскільки їх свідчення є повідомленням про відомі їм обставини, які мають значення для справи, ґрунтуються на їх обізнаності щодо певної обставини, є послідовними та не суперечать один одному та іншим письмовим доказам. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК\~України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77\~ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За правилами статті 81\~ЦПК\~України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Виходячи з наведених норм, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому, укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою для створення їхньої сім`ї. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. І хоча проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім`єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов`язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов`язків подружжя. Згідно з ч. 1 та ч. 2\~ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. \~Відповідно до\~ст. 1264 ЦК України\~у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі\~статті 1264 ЦК України\~необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Так, у листі Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 зазначено, що до заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). \~\~Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В\~рішенні Конституційного Суду України у справі №5-рп/99 від 03.06.1999 року\~зазначено таке. До членів сім"ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв"язках. Обов"язковою умовою для визнання їх членами сім"ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Слід зазначити, що згідно правових позицій Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справах № 643/6799/17-ц, № 522/25049/16-ц проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов"язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Отже, із наведеного випливає, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Разом із тим, для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено\~та підтверджено\~належними,\~допустимими,\~достовірними та\~достатніми доказами,\~що [PERSON] проживала з\~ [PERSON] однією сім`єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, \~позивач та\~свідки підтвердили,\~що [PERSON] та померлий [PERSON] \~ були\~пов`язані спільним\~побутом,\~мали взаємні\~права та\~обов`язки, вели спільні витрати щодо харчування, купівлі майна, приймали спільну участь у витратах на утримання житла, його ремонту, надавали взаємну допомогу. Крім того, до матеріалів справи долучені сімейні світлини зі свят та відпочинку на яких [PERSON] та [PERSON] разом (а.с.64-66). Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 521/16365/15, провадження N 61-28987св18, що для встановлення факту спільного проживання не має значення те, що спадкодавець та позивач ніколи не були зареєстровані за однією адресою (Постанова від 12 серпня 2019 року). Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Відповідно дост.1217\~ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 5\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України обставини справи підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами, які у своїй сукупності дають змогу суду дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачем доведений належними і допустимими доказами факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , оскільки встановлено факт ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, що свідчить про те, що між ними склались та мали місце протягом більш п`яти років усталені відносини, які притаманні подружжю і є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах. Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у постанові від 28 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц, у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17. Що ж стосується позовних вимог позивача [PERSON] про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до наступного. Для прийняття спадщини згідно із ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3\~ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з\~ст. 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач зазначила, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки в квітні 2021 р. вона зверталася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, але заява була повернута їй. Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини, оскільки не був підтверджений факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , а тому їй необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі ст. ст. 3, 21, 25, 36 Сімейного кодексу України, ст. 1270 ЦК України,

Outcome: approved