Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги мотивовано тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON]. Оскільки сімейне життя не склалося, то 11 березня 2008 року шлюб між ними розірвано. З того часу неповнолітній син залишився проживати з нею. Відповідач після розлучення перстав бачитись з сином, не цікавиться його інтересами, не бере участі у його вихованні та не забезпечує матеріально. Оскільки відповідач матеріально не утримував сина, то вона змушена була звернутися до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Однак відповідач аліменти сплачує не регулярно, на сьогодні є значна сума заборгованості по сплаті аліментів. Важає, що за таких обставин відповідача слід позбавити батьківських прав. Позивачка в судовому засіданні заявлений позов підтримала з викладених підстав. Вказала, що на даний час вона створила сім'ю з іншим чоловіком і у сина з вітчимом склалися хороші дружні стосунки. Теперішній чоловік утримує сина, піклується про нього, цікавиться його розвитком. Відповідач інтересами сина не живе, бачиться з ним рідко, тому позбавлення його батьківських прав буде доцільним. Представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, вказав, що відповідача слід в судовому порядку позбавити батьківських прав щодо сина з підстав, визначених у п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України. [PERSON] усунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню і утриманню сина. Відповідач на протязі довгого часу не бачиться з дитиною, не проявляє жодної уваги щодо дитини, а тому позов слід задовольнити. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву про здійснення розгляду справи у відсутності представника служби. Підтримав висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позбавлення його батьківських прав. Суду пояснив, що за час перебування у шлюбі із [PERSON] в них народився син [PERSON]. У березні 2008 року шлюб між ними розірвано і син залишився проживати з колишньою дружиною. В зв'язку із скрутним матеріальним становищем не має змоги вчасно сплачувати присуджені судом аліменти. Однак періодично, коли має змогу, дає синові кошти на його потреби. Відмітив, що вони з сином періодично зустрічаються, син відвідує його батьків у селі, вони спілкуються по телефону. За місцем проживання сина не відвудує, оскільки має образу на колишню дружину і уникає створення конфліктних ситуацій. Між ним і сином нормальні стосунки. Зазначив, що відсутність неналежного спілкування між ним та сином протягом останнього часу була обумовлена не відсутністю такого бажання з його сторони, а об'єктивними причинами, що перешкоджали цьому. Усвідомлює, що син не отримує належної уваги та підтримки з його боку, однак готовий змінити характер сосунків і у міру можливостей забезпечуватиме його всім необхідним. Не вважає себе поганим батьком, хоч і усвідомлює, що недостатньо уваги приділяє синові. Просив не позбавляти його батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін, свідків, неповнолітнього, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Після розлучення дитина залишилася проживати з позивачкою. Відповідач хоч і зрідка, але бачиться з сином, підтримує зв"язок по телефону, цікавиться його життєвими інтересами. Крім того, [PERSON] підтримує стосунки з родиною батька, зокрема з дідусем і бабусею, іншими родичами, відвідує їх в канікулярний період. Вказані обставин підтвердив у судовому засіданні неповнолітній [PERSON], який заявив, що добре відноситься до батька і потребує спілкування з ним. З пояснень відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], судом встановлено, що відповідач має батьківські почуття до сина, однак не проявляє ініціативи та наполегливості у вирішенні питань щодо своєї участі в житті дитини. Свідок [PERSON] в судовом узасіданні пояснив, що до ініціювання процесу про позбавлення батьківських прав відповідач рідко бачився з сином, не спачував аліменти, однак після початку судового розгляду помітив, що відповідач став частіше спілкуватись з [PERSON], відправив кілька поштових переказів. Він, як вітчим, не перешкоджає можливості [PERSON] бачитись з батьком і вважає, що стосунки між відповідачем і сином повинні продовжуватись. Відповідно до інформації про результати психологічного обстеження неповнолітнього, в [PERSON] склались довірливі стосунки з вітчимом, в сім"ї панує сприятлива атмосфера, вітчим вільний час намагається проводити разом з дитиною. Однак [PERSON] потербує спілкування і з рідним батьком і виявляє позитивне ставлення до нього. Висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача суд вважає об"єктивним і таким, що враховує в першу чергу інтереси дитини. Той факт, що відповідач через нестабільне матеріальне становище не має можливості належно забезпечити сина не є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до роз'яснень п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей, за умови винної їх поведінки, свідомого нехтування ними своїми обов'язками тощо. Отже, про ухилення від обов'язків щодо виховання дитини, передбачених п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мова може йти тільки за умови винної поведінки особи, свідомого ігнорування нею своїми батьківськими обов'язками. Тому з урахуванням поведінки відповідача, обставин справи, при відсутності переконливих доказів про умисне ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню дитини, суд вважає, що підстав для позбавлення його батьківських прав на даний час немає. При цьому суд вважає за необхідне вказати [PERSON] на необхідність налагодити стосунки із сином та змінити ставлення до своїх батьківських обов"язків і безпосередньої участі у вихованні дитини. На підставі наведеного, ст.ст.150, 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed