Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Виконком Інгулецької районної у місті ради як Орган опіки та піклування звернувся до суду в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів посилаючись на те, що відповідачі по справі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Родина мешкає за адресою: [ADDRESS]. З 28 жовтня 2016 року діти перебувають на обліку в службі у справах дітей як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах. Мати дітей [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов"язків, не займається вихованням дітей, неодноразово залишала дітей самих на невизначений термін, та перебувала невідомо де, внаслідок чого, 04 липня 2017 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Батько дітей [PERSON] на данний час не працює, не має документів, які посвідчують його особу. Також ухиляється від виконання батьківських обов"язків, внаслідок чого, 12 вересня 2016 року та 28 квітня 2017 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Батьки самоусунулись від виховання дітей. Діти за заявою батька 16 серпня 2017 року були направлені до КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" за адресою: вул. Озерна буд.17, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. Головним спеціалістом служби у справах дітей систематично здійснювались візити в родину, з батьками було проведено безліч профілактично-роз"яснювальних та інформаційних бесід, що стосувались санітарно - гігієнічних норм, харчування, тощо. Поведінка батьків травмує психологічне здоров"я дітей, кошти, які отримують від держави на утримання дітей витрачають на власні потреби, в тому числі на тютюнові вироби та алкогольні напої. Вище перелічені факти свідчать про те, що дії [PERSON] та [PERSON] містять безпосередню загрозу фізичному та психологічному здоров"ю дітей, вони ухиляються від виконання батьківських обов"язків відносно своїх шістьох дітей. 04 вересня 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради визнано доцільним позбавити відповідачів батьківських прав. Просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію представника позивача та просила позов задовольнити. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що родина [PERSON] їй добре відома. Мати не слідкує за дітьми, не має на них впливу. Діти в жахливому стані, хворіють на педикульоз. Вдома брудно. Мати в центрі дітей не відвудує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вживає алкоголь та вчиняє сварки. Діти голодують та займаються крадіжками. Мати веде аморальний спосіб життя. дітей не провідує. Батько декілька разів їздив до дітей. Вислухав представників позивача та третьої особи, відповідача [PERSON], свідків, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8-13). Як вбачається із актів обстеження умов проживання від 28 жовтня 2016 року, 14 серпня 2017 року за місцем мешкання відповідачів та їх дітей за адресою: [ADDRESS] санітарний стан житла незадовільний, брудно, відсутні продукти харчування,відсутній письмовий стіл, одяг, взуття та іграшки брудні, повітря затхле, сморід, бігають таргани (а.с.24, 26). Криворізький міський центр соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді звертались з листом №133/4 від 07 квітня 2017 року до начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради [PERSON] та начальника Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON] про прийняття відповідних заходів щодо захситу прав неповнолітніх, оскільки мати дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] не виконує своїх батьківських обов"язків (а.с.27). Згідно з повідомлення КЗО "КБНРЦ "Перлина" ДОР" від 18 жовтня 2016 року №229 на ім"я начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради [PERSON] учень [PERSON], 10 грудня 2007 року до закладу приходить в брудному одязі, відсутні канцелярські предмети навчання, періодично відсутній на уроках без поважних причин. Батьки не приділяють достатньої уваги вихованню дитини. 11 жовтня 2016 року классний керівник відвідала сім"ю [PERSON], про що склала відповідний акт, згідно якого у кімнаті відсутні спальні місця, брудно та антисанітарія (а.с.25, 28). Криворізькою загальноосвітньої школи №92 від 15 серпня 2016 року №229 на ім"я начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради [PERSON] надано клопотання про надання допомоги у роботі з родиною [PERSON], оскільки батьки не приділяють належної уваги вихованню та утриманню дітей (а.с.29). Відповідно до витягу із протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради від 04 вересня 2017 року визнано доцільним позбавити відповідачів батьківських прав (а.с.7). Викладеним обставним відповідають правовідносини, що врегульовані ст.ст.150, 151,164,165 СК України. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені в ст.164 СК України, в тому числі в зв'язку з ухиленням від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дитини ( п.2 ч. 1 даної норми ). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з'ясування ставлення батька до дитини. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьківських обов'язків не виконують, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, матеріально не утримують, умов для виховання дітей не створюють, суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей. Обґрунтованими на думку суду є також вимоги позивача про необхідність стягнення аліментів з відповідачів на утримання їх дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідачі є батьками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тому вони за законом зобов'язані надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідачів аліменти у розмірі по 1/2 частини з усіх видів їх заробітку (доходу) з кожного. Оскільки позивач за подання позову відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, то з відповідачів пропорційно до задоволених вимог необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 280,00 грн.на користь держави. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Суд роз'яснює відповідачам у справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Outcome: approved