Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позовну заяву мотивує тим, що 09 квітня 2016 року у результаті дорожньо-транспортної пригоди, ним було отримано тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з дифузними аксональними пошкодженнями, апалічним синдромом, які згідно висновку судово-медичного експерта від 21.10.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як таких, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення. А також отримав і інші тілесні ушкодження, які згідно цього ж висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень. Винною особою вищевказаної ДТП вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2017 року, який вступив в законну силу 25.07.2017 року - було визнано відповідачку [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і було призначено їй покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном три роки. 06 березня 2017 року за результатами огляду Івано-Франківською міською медико-соціальною експертною комісією йому було встановлено першу "а" групу інвалідності з 18 січня 2017 року до 01 квітня 2019 року. А 10 червня 2019 року Івано-Франківською міською медико-соціальною експертною комісією при повторному огляді, було встановлено першу "а" групу інвалідності безстроково. В зв"язку із цим, просить стягнути з відповідачки шкоду, пов"язану із втратою працездатності за період з 18.01.2017 року по 01.07.2019 року та стягувати довічно на його користь грошову компенсацію у розмірі не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати внаслідок каліцтва. Окрім того просить стягнути з відповідачки завдану йому моральну шкоду у розмірі 400000 грн. В судовому засіданні представник позивача адвокат Тинкалюк Д.В. позов підтримав та просить його задоволити в частині стягнення грошових коштів, проти винесення заочного рішення суду не заперечив. Відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та відзив на позовну заяву не подавала. Вислухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В свою чергу, відшкодування (компенсація) шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, і зокрема, шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, регламентовано статтями 1177 та 1187 ЦК України. А саме, відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як було встановлено судом і в силу вимог ст. 82 ЦПК України, дані обставини не потребують доказування, вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2017 року, який вступив в законну силу 25.07.2017 року, відповідачку [PERSON] було визнано винною у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, потерпілим від якого є позивач [PERSON] , що стверджується копією вироку (а.с.30-32). А згідно наявної в матеріалах справи копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ за № 400283 від 10 червня 2019 року (а.с.9), [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої "а" групи довічно з 01.04.2015 року, та потребує стороннього догляду. Як передбачено ст. 1195 та 1199 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Після досягнення потерпілим чотирнадцяти років (учнем - вісімнадцяти років) юридична або фізична особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому також шкоду, пов`язану із втратою або зменшенням його працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати. Якщо потерпілий не має професійної кваліфікації і після досягнення повноліття продовжує залишатися непрацездатним внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, завданого йому до повноліття, він має право вимагати відшкодування шкоди в обсязі не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Окрім того, згідно положень статті 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду заподіяну злочином у розмірі 106255,94 грн. та в зв`язку із завданням позивачу ушкодження здоров`я, що призвело до інвалідності та втрати ним працездатності повністю - довічно щомісячно стягувати на його користь грошову компенсацію у розмірі не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Відшкодування моральної шкоди прописано в ст. 23 ЦК України, якою передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування відповідачкою [PERSON] моральної шкоди, суд бере до уваги понесені позивачем моральні та фізичні страждання від даного кримінального правопорушення, враховує ступінь тяжкості спричинених тілесних ушкоджень та їх наслідки. Зокрема бере до уваги те, що позивач будучи зовсім юною особою, після вказаного злочину, став інвалідом першої «а» групи довічно. А тому, зважаючи на принципи розумності, справедливості, глибини фізичних та душевних страждань понесених позивачем після злочину, а також з врахуванням обставин щодо неможливості ні повернення, ні відновлення йому втраченого здоров"я, та з врахуванням реальної можливості відшкодувати завдану шкоду, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 200000 грн. моральної шкоди. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути судовий збір на загальну суму 3830,95 грн., а саме, за три позовні вимоги майнового характеру у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 1062,55 грн., 2000 грн., та 768,40 грн. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 22, 23, 1166-1167, 1177, 1187, 1195, 1199, 1202 ЦК України, та

Outcome: partial