Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шухевича-2» звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS] та входить у склад ОСББ «Шухевича-2». Стверджує, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідач відмовляється сплачувати внески на утримання будинку і прибудинкової території, внаслідок чого станом на 01 червня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 3929,11 грн. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, за мотивів, викладених у позові. Просили позов задоволити, стягнути на користь ОСББ «Шухевича-2» [PERSON] заборгованість у розмірі 3929,11 грн., а також судові витрати по справі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона будь-яких договорів з позивачем про надання послуг не укладала. Сплачувати обов'язкові платежі на утримання будинку та прибудинкової території відмовляється, оскільки вона не є членом ОСББ, послугами позивача не користується, крім того, послуги, які надаються позивачем, є неналежної якості. Просить в позові відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. За умовами ст.385 ЦК України власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном будинку можуть створювати об'єднання співвласників квартир (житла). В судовому засіданні встановлено, що 17 березня 2003 року Установчими зборами власників квартир та нежилих приміщень було прийняте рішення про створення ОСББ «Шухевича-2». 26 листопада 2003 року об'єднання було зареєстроване, як юридична особа, виконавчим комітетом Рівненської міської ради, що стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №538171. У відповідності до ч. 4 ст. 4 ЗУ " Про ОСББ" основною діяльністю об"єднання є здійснення функцій, що забеспечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об"єднання , належне утримання будинку та прибудинкових територій, сприяння членам об"єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання своїх зобов"язань, пов"язаних з діяльністю об"єднання. Згідно п.п. 2.2., типового статуту затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства за № 141 від 22.08.2003 року, завданням та предметом з діяльності об"єднання є, з поміж іншого " забеспечення сприяння членам об"єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов"язань, пов"язаних з діяльністю об"єднання. Основні засади організаційних господарських відносин , що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками , виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов"язки описані в Законі України " Про житлово-комунальні послуги". Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ " Про ЖКГ" , житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності , спрямованої на забеспечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинків і споруд, відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до цієї норми Закону до таких послуг можна віднести : водопстчання та водовідведення, теплопостачання,газопостачання та електропостачання. Вказані послуги, крім ЗУ " Про ЖКП" , релуюються наступними нормативно-правовими актами : ЗУ " Про питну воду та питне водопостачання", ЗУ " Про теплопостачання", Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджені Постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, Порядком визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді затверджено Наказом Держкомунгосп від 25.04.2005 р. № 60. Статтетю 1 ЗУ " Про ЖКП" визначено , що виконавець послуги це - суб"єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, виробник послуг це - суб"єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Суб"єктами Закону " Про ЖКП" є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Ст. 19 Закону " Про ЖКП" вказує, що учасники відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем . Особливим учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. В даній нормі Закону чітко прописано, що ОСББ ( в даному випадку це балансоутримувач управитель як одне ціле) може бути не тільки виконавцем але й споживачем будь-якої комунальної послуги. Тобто прямовго обов"язку, що ОСББ є виконавцем послуги у Закону " Про ЖКП" немає, і ОСББ може бути споживачем всіх послуг на рівні з мешканцями. Законом " Про ОСББ" врегульовано питання оплати комунальних послуг членами об"єднання, ст. 22 Закону. З метою належного утримання та обслуговування житлового будинку №2 по вул. Шухевича в м. Рівне та прибудинкової території ОСББ «Шухевича-2» уклало договори з відповідними суб'єктами господарювання. Згідно ст.13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі типового договору, форму якого затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування та житлової політики. Уразі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не може відмовитися від укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, що підготовлений виконавцем на основі типового договору, і зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені законом чи договором строки. Судом встановлено, що договір між сторонами про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не укладався, оскільки відповідач відмовляється від його укладення. Відповідно до ч.8 ст.22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відмова від укладення договору, оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Пунктом 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями встановлено, що власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Згідно п.п.17.35 зазначених Правил, власник квартири, що розташована в багатокваритрному будинку, зобов'язаний сплачувати платежі за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги. Обов'язок відповідача проводити оплату за надані позивачем послуги, обслуговування і ремонт будинку безпосередньо випливає із зазначених вище нормативних актів. Оплату за утримання житла зобов'язанні сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Статтею 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів. Згідно положень ч.1ст.20 «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності юридичних чи фізичних осіб. Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених правових норм, участь у витратах на утримання та ремонт неподільного і загального майна беруть всі власники приміщень. Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язання по оплаті обов'язкових платежів і внесків на утримання та ремонт спільного майна станом на 01 червня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 3929,11 грн. Відповідно до положень ст.11 ЦК України зобов'язання виникають не лише з договору, а й можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту. Відповідно до ст.ст. 526, 530ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та обов'язок відповідача оплатити заборгованість по обов'язкових платежах і внесках на утримання та ремонт спільного майна відповідно до вимог Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку». Також суд вважає, що відповідачка хоча і не є членом ОСББ, однак зобов"язана сполачувати обов"язкові платежі на утримання і ремонт неподільного майна ( Постанова ВГСУ від 20.08.2009 року № 14452-пн-08), при цьому ОСББ навіть не обов"язково вимагати укладення договору з відповідачкою ( Постанова ВГСУ від 10.06.2010 року № 10-11152-08-4174). Відповідно до ст.88 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати по справі. На підставі ст.ст.382, 509, 526, 530 ЦК України, Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. ст. 1, 19, 20, 14, 21, 24, 25, 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та

Outcome: approved