Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Снятинської райдержадміністрації про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що 17.06.2006 р. було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу у них народилось троє доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ., [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння та довіри, часті сварки та скандали, вживання останнім спиртних напоїв, призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного, в результаті чого сторони протягом останнього року проживають окремо. Діти проживають біля позивачки та знаходяться на її утриманні. Крім того, донька [PERSON] потребує постійного догляду, періодично проходить курс лікування по захворюванню серця в м. Івано-Франківську, однак відповідач не допомагає у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Вважає, що примирення між ними не можливе, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ", стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття та визначити місце проживання дітей біля неї, матері [PERSON] . Стягнути з відповідача на її корсить сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник органу опіки та піклування Снятинської РДА в судове засідання не з"явився. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб 17.06.2006р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народилась донька [PERSON] та згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Снятинської міської Ради №4159 від 15.10.2019р., [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , а проживає по [ADDRESS] . До складу сім"ї [PERSON] входять: донька [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] , які проживають біля матері та перебувають на її утриманні. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім" ї [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] , слідує, що [PERSON] разом із доньками зареєстрована по [ADDRESS] , однак фактично проживають по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Згідно ст.160 ч.2 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.161 ч.2 СК України, суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків, і в будь - якому випадку в атмосфері любові моральної підтримки та матеріального забезпечення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При вирішенні спору суд також враховує правову позицію висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.10.2018р. у справі № 402/428/16-ц, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сім"ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки, а шлюб існує формально, тому його слід розірвати. Позивачці після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ., [PERSON] , [INFO] . в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 14.11.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, із досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що слід визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ., [PERSON] , [INFO] ., [PERSON] , [INFO] . біля матері [PERSON] . При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 84, 104, 105, 110, 112, 160, 161, 180, 184 СК Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved