Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.02.2015 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську, про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з травмою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 2006 року, працюючи гірником очисного забою 5 розряду. Під час виконання трудових обов'язків, а саме 12.08.2014 року о 10 годині 20 хв. з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав тяжку травму, а саме: опік полум'ям вибуху метану 1-2-З ст. голови, шиї, верхневих і нижніх кінцівок, тулуба, 46 (25)% площі тіла, опік дихальних шляхів, гостре отруєння продуктами горіння, важка ступінь, опіковий шок важкого ступеня, струс головного мозку. Нещасний випадок був пов'язаний з виробництвом, внаслідок чого йому було видано акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1. Після отриманої травми він тривалий час знаходився на лікуванні, але відновити здоровя він не зміг, в зв'язку з чим 10.12.2014 року він пройшов МСЕК та йому була встановлена 2 група інвалідності та 65 % втрати працездатності строком до 10.12.2015 року. Крім того, висновком МСЕК йому було протипоказана робота в підземних умовах, з токсичними речовинами та газами, на висоті та інше. В результаті виробничої травми йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що був змінений нормальний образ його життя, він позбавлений можливості повноцінно спілкуватися зі своє сім»єю, друзями, з цього приводу став дуже дратівливим, його постійно турбують сильні болі, він не може вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалою часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, психологічний дискомфорт і значне порушення спокою, яке він відчуває до теперішнього часу. В зв'язку з одержанням інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, систематичне послаблення організму, хвилювання з приводу погіршення відносин з оточуючими, критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина. Все це разом має вплив на його життя та стосунки з близькими, у нього з'явилось почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 100000 гривень, яку проситьстягнути з відповідача по справі. В судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON], представник відповідача ПАТ ШУ «Покровське», представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі ПАТ «ШУ «Покровське» перебував в трудових правовідносинах з 2006 року, працюючи гірником очисного забою 5 розряду. Під час виконання трудових обов'язків, а саме 12.08.2014 року о 10 годині 20 хв. з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав тяжку травму, а саме: опік полум'ям вибуху метану 1-2-З ст. голови, шиї, верхніх і нижніх кінцівок, тулуба, 46 (25)% площі тіла, опік дихальних шляхів, гостре отруєння продуктами горіння, важка ступінь, опіковий шок важкого ступеня, струс головного мозку. Нещасний випадок був пов'язаний з виробництвом, внаслідок чого йому було видано акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 (а.с. 14-67). Після отриманої травми він тривалий час знаходився на лікуванні, але відновити здоровя він не зміг, в зв'язку з чим 10.12.2014 року він пройшов МСЕК та йому була встановлена 2 група інвалідності та 65 % втрати працездатності строком до 10.12.2015 року. Крім того, висновком МСЕК йому було протипоказана робота в підземних умовах, з токсичними речовинами та газами, на висоті та інше (а.с. 11). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування позивача на виробництві. Висновком МСЕК від 10.12.2014 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв»язку з трудовим каліцтвом, другу групу інвалідності, дата чергового переогляду 10.12.2015 року (а.с. 11). В зв»язку з цим 10.02.2015 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов'язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіянної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв"язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 65% працездатності в зв»язку з травмою на виробництві, визнаний інвалідом другої групи. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров"я позивача, те, що професійна працездатність в зв»язку з професійним захворюванням втрачена на 65%, інвалідність другої групи встановлена на строк до 10.12.2015 року. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 26000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial