Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Також, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох років або до закінчення навчання залежно від того, яка із цих обставин настане першою. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 05.08.2011 року було розірвано. Під час спільного проживання в них народилося двоє дітей. Відповідач коштів на утримання дітей не надає і ніяк не допомогає. Діти перебувають на її утриманні. Вказує, що син [PERSON] є студентом ІІІ курсу денного відділення Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП. Оскільки, син навчається на денній формі навчання, то змоги влаштуватись на роботу не має. Крім того, син [PERSON] є інвалідом з дитинства по онкології, друга група інвалідності, та потребує спеціального догляду та ліків. У зв"язку із зазначеними обставинами позивач змушена звернутися до суду із відповідним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, але до суду подала заяву в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Заяв про причини неявки, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05 серпня 2011 року було розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корецького районного упраління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 16. Під час спільного проживання у сторін народилася діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28.08.2009 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23.09.2014 року). Відповідно до довідки №02-09/108 від 18 квітня 2019 року, [PERSON] є студентом ІІІ курсу денного відділення Рівненського автотранспортного коледжу НУВГП І рівня акредитації. Стаття 180 Сімейного кодексу України регламентує порядок та обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст.182 СК України враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. За змістом ст.199 СК України обовязок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Сам факт звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, є доказом того, що відповідач належним чином не виконує свого обов"язку по утриманню дітей. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Оскільки, діти проживають разом з матір"ю, потребують матеріального забезпечення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти, позов задоволити частково.

Outcome: approved