Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ІФ02-00008 від 24.03.2014 року, посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит в розмірі 3 600,00 грн. у національній валюті, на умовах строковості, платності та поворотності строком на 12 місяців до березня 2015 року зі сплатою 8% річних від залишкової суми кредиту та 10% комісії від залишкової суми кредиту та зобов'язався виконати свої зобов'язання відповідно до умов договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість по договору про надання фінансового кредиту, яку позивач просить суд стягнути з останнього. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.20, 31). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Беручи до уваги пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору фінансового кредиту внаслідок чого позивач позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за вказаним договором. Відповідно до ст.ст. 1, 4 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Фінансовою послугою вважається надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 24.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська мікрофінансова мережа" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № ІФ02-00008, за яким Кредитодавець надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 3 600,00 грн. строком на 12 місяців до березня 2015 року. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 8% річних від залишкової суми кредиту та 10% комісії від залишкової суми кредиту (а.с. 6). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Не зважаючи на взяті на себе за договором фінансвого кредиту зобов'язання, відповідач [PERSON] систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором фінансового кредиту № ІФ02-00008 від 24.03.2014 року (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, відповідач відповідно до п.3.3.1 Договору про надання фінансового кредиту сплачує кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 50,00 грн. за кожен факт порушення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє відповідача від сплати процентів за користування кредитними коштами та інших платежів передбачених договором до моменту повного виконання зобов"язань за ним (а.с.6). Позивачем станом на 25.09.2014 року проведено розрахунок заборгованості за договором фінансового кредиту № ІФ02-00008 від 24.03.2014 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в розмірі 5 871 грн. 20 коп., з яких: 3 600,00 грн. - сума фінансового кредиту, 123,20 грн. - проценти за користування фінансовим кредитом, 300,00 грн. - штраф, 1 848,00 грн. - комісія (а.с. 5). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором фінансового кредиту відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 611, 612, 1046, 1048 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved