Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про повернення боргу. В обґрунтування вимог зазначає, що 10 серпня 2013 року відповідач взяв у нього в борг 150 000 рублів РФ та 2 500 грн., які зобов»язався повернути до 01.09.2013 року, про що написав розписку, яку йому передав після отримання в нього вказаної грошової суми. У визначений у розписці строк відповідач борг не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає, зустрічі уникає. Загальна сума грошового боргу станом на 30.01.2014 року, в перерахунку суми 150 000 рублів РФ на національну валюту по офіційному курсу української гривні по відношенню до російського рубля в 2,4256, становить 36 397 грн. А враховуючи, що позичив відповідачу ще 2 500 грн., то загальний борг відповідача становить 38 897 грн. Крім того, три проценти річних від простроченої суми 38 897 грн. на даний час становить 1 166 грн., Просить стягнути з [PERSON] на його користь 40063 грн. та судові витрати по справі. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у повному об'ємі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.08.2013 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав позику в розмірі 150 000 російських рублів та 2 500 грн , які зобов»ячався повернути до 01 вересня 2013 року, що підтверджується розпискою від 10.08.2013 року Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно ст..526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Предметом договору позики у справі є крім того іноземна валюта. Відповідно до частини другої статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст.. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 545 ЦК України наявність боргового документу на руках у боржника підтверджує факт виконання ним зобов'язання. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Отже, оскільки розписка була на руках у кредитора, суд вважає, що зобов»язання по розписці відповідачем не виконані. Відповідач [PERSON] у визначений в розписці строк отримані кошти не повернув, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 2500 грн та 150 000 грн російських рублів, що за курсом НБУ 150 000 х 2.4265 = слід задовольнити. Відповідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст..612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України, згідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Відповідно до вимог ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях, та відповідно до вимог ч.2 ст. 533 ЦК України - якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. За курсом НБУ станом на 25.03.2014 року офіційний курс української гривні по відношенню до російського рубля становить 10 RUB =2,8690. Таким чином сума боргу відповідача становить 150 000/10 х 2,8690 = 43 035 грн грн + 2 500 грн = 45 535 грн. Крім того, судом встановлено, що розпискою не встановлено відповідальність за порушення умов договору, однак, відповідно до вимог ст.. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. 3% річних складає - 150 000 : 10 х 2,3486 + 2500 = 37 729 : 100 х 3 = 1 131,87 грн. Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням вимог ст.. 11 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 38897 грн боргу по розписці, 1 131,87 грн що дорівнює сумі 3% від простроченої суми, а всього 40028,87 грн.. Крім того, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені при розгляді справи, а саме: витрати пов'язані з оплатою судового збору у розмірі - 400,28 грн.

Outcome: partial