Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №26, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося через непорозуміння одне одного, різні погляди на сімейне життя, сварки на цьому ґрунті, у зв`язку з чим вони, з січня 2021 року припинили фактичні шлюбні відносини. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить їхнім інтересам, а відновлення сімейних відносин між ними не можливе, просить шлюб між ними розірвати та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] ". Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 20.08.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. Позивачка подала до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] був двічі належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяв про відкладення судового засідання не подавав. З врахуванням вказаних обставин та положень ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 11.06.2013 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №26. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони січня 2021 року проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, проти надання строку на примирення позивачка заперечує та бажає розлучитися. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, шлюбні відносини вони фактично не підтримують. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач відзив на позовну заяву не подав, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Частиною 8 ст.294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка у позовній заяві просить залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з позивачем, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, в сумі 908 грн.

Outcome: approved