Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] ,13 жовтня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2007 року з відповідачки стягнуто на користь [PERSON] суму боргу за договором позики грошові кошти у розмірі 26 500,00 грн. та судові витрати у розмірі 265,00 грн. Однак, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2007 року не виконано, суму позики не повернуто. 01.02.2010 року звернувся до Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ з заявою про примусове виконання рішення. 05.02.2010 року за заявою було відкрито виконавче провадження. Державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Моренко К.С., відповідачці надавався строк для добровільного виконання рішення суду до 12 лютого 2010 року. В процесі перевірки майнового стану відповідачки було виявлено, що за місце проживання належного майна не має, транспортних засобів на ім'я відповідачки не зареєстровано. Однак, відповідачка є власником земельної ділянки площею 3,065 га, яка розташована на території Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. У зв'язку з чим, 11 березня 2010 року на вищевказану земельну ділянку, державним виконавцем було накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження. 15.07.2010 року виконавчий лист був повернутий. Згодом, звернувся з заявою про примусове виконання рішення суду від 23.01.2007 року до Відділу державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції. 03.04.2012 року державним виконавцем Федориненко О.В. Відділу державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення суду до 10 квітня 2012 року, однак рішення суду виконано не було. Постановою від 26 грудня 2012 року виконавчий документ був повернутий, у зв'язку з тим, що в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. Повторно у квітні 2013 року звернувся з заявою про примусове виконання рішення до Відділу державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції. 11 квітня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду до 18 квітня 2013 року. Однак боржник рішення добровільно не виконав. 30 жовтня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу у зв'язку з тим, що в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. Постановою від 08 липня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження, щодо примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2007 року. На даний час виконавчий документ перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідачки в судовому порядку інфляційні нарахування на суму боргу за весь час прострочення у розмірі 29 648,20 грн., 3% річних за користування коштами у розмірі 6 109,52 грн. та судові витрати . В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала частково, а саме просила стягнути за останні три роки інфляційні втрати у розмірі 4473,44 грн. та 3% річних у розмірі 2387,18 грн.. Надала суду заяву про застосування строку позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2007 року стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] за рахунок виплати суми боргу за договором позики грошові кошти у розмірі 26 500 грн. та судові витрати у розмірі 265 грн. /а.с.8-9/ 05.02.2010 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження, щодо примусового виконання виконавчого листа №2-209 виданого 14.02.2007 року Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 26765 грн. та надано боржнику строк для добровільного виконання до 12.02.2010 року/а.с.11/ Згідно Інформаційної довідки від 16.08.2014 року про виконавче провадження, виконавчий лист №2-209 виданий 14.02.2007 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська - повернутий у зв'язки з тим, що стягував не здійснив авансування витрат на проведення виконавчих дій, тому виконавче провадження було завершено по п.4 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження»/а.с.12-13/ 03.04.2012 року державним виконавцем Федориненко О.В. Відділу державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, щодо примусового виконання виконавчого листа №2-209 виданого 14.02.2007 року Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 26765 грн. та надано боржнику строк для добровільного виконання до 12.02.2010 року./а.с.16/ Відповідно до Інформаційної довідки від 16.08.2014 року про виконавче провадження, виконавчий лист №2-209 виданий 14.02.2007 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська - повернутий у зв'язки з тим, що в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. Здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними./а.с.17-18/ Також встановлено, що 11.04.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно заяви стягувача, виконавчий лист пред'явлений за місцезнаходженням майна боржника./а.с.20/ Разом з тим, відповідно до Інформаційної довідки від 16.08.2014 року про виконавче провадження, виконавчий лист №2-209 виданий 14.02.2007 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська - повернутий у зв'язки з тим, що в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. Здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними./а.с.21-23/ 08.07.2014 року державним виконавцем Федориненко О.В. Відділу державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, щодо примусового виконання виконавчого листа №2-209 виданого 14.02.2007 року Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 26765 грн. та надано боржнику строк для добровільного виконання до 14.07.2014 року./а.с.24/ Згідно Інформаційної довідки від 12.10.2014 року про виконавче провадження, 08.07.2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, щодо примусового виконання виконавчого листа №2-209 виданого 14.02.2007 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 26765 грн../а.с.25-26/ Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 598 цього Кодексу зобов"язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов"язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 цього Кодексу зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд приходить до висновку, що в [PERSON] виникли грошові зобов"язання перед позивачем, що передбачені ст. 11 ЦК України. Відповідачкою [PERSON] надано суду заяву про застосування строку позовної давності. Дане клопотання відповідає положенням ч.ч. 3 і 4 ст. 267 ЦК України, за якими позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ст. 256 і п. 1 ч. 2 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З урахуванням наведеного, при визначенні прав і обов"язків щодо стягнення коштів індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми застосуванню підлягає саме загальна позовна давність, що визначена у три роки. З урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 6.2.- 97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ»та позовної давності, відповідачка повинна сплатити позивачу з жовтня 2011 року (оскільки позивач звернувсь до суду 13 жовтня 2014 року) 4 473,44 грн. з наступного розрахунку: 26500 грн. х 100,00 х 100,1 х 100,2 (жовтень - грудень 2011 року) х 99,8 (2012 рік) х 100,5 (2013 рік) х 100,2 х 100,6 х 102,2 х 103,3 х 103,8 х 101,0 х 100,4 х 100,8 х 102,9 (січень-вересень 2014 року) : 100 =30973,44-26500 =4473,44 грн. Крім того, відповідач повинен сплатити позивачеві 3% річних від простроченої суми за останні три роки прострочення, що складає 2387,18грн. із наступного розрахунку: 26500 х 3:100=795 грн. :365 днів = 2,18 грн. х 1096 днів (три роки) = 2387,18 грн. За таких обставин, стягненню підлягають сума індексу інфляції у розмірі 4473,44 грн. та три відсотки річних у розмірі 2387,18 грн., а всього 6860,62 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, в силу ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial