Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували з 07.11.2008 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2015 року, розірваний. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розлучення вони з відповідачем почали проживати окремо, при цьому діти знаходяться на її утриманні та мешкають з нею, а відповідач свідомо не приймає участі у їх вихованні та утриманні, що, в свою чергу, не дозволяє позивачу самостійно на достатньому рівні забезпечувати виховання та розвиток дітей. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, врахувавши усні пояснення, які надані в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Вважаючи, що саме з винних та свідомих дій позивача, які спрямовані на обмеження та перешкоджання у прийнятті участі у вихованні дітей, він був позбавлений повноцінного виконання свої батьківських обов`язків. В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації підтримав складений Висновок про недоцільність позбавлення Відповідача батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін, висновки органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно ст.150 СК України батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов"язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов"язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов"язку батьківського піклування щодо неї. Батьки зобов"язані, згідно ст.180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони перебували з 07.11.2008 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2015 року, розірваний. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із пояснень сторін встановлено, що до розірвання шлюбу вони разом виховували дітей, проте в подальшому з причин взаємонепорозуміння почали проживати за різними адресами. Малолітні діти сторін проживають разом з матір»ю в квартирі за адресою: [ADDRESS], а відповідач проживає окремо від них. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, зробленого Службою у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 27.04.2016 року, для виховання, розвитку та проживання дітей за місцем проживання позивача створено всі належні умови, стосунки в сім"ї добрі. Як вбачається з Висновку №101-5071/03 від 30.05.2016 року органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, останній прийшов до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. З пояснень відповідача встановлено, що він не ніяком чином не ухиляється від виконання батьківських обов"язків, а навпаки хоче дбати про фізичний та духовний розвиток дітей, піклуватися про них, брати участь у їх житті, бажає для дітей бути батьком. Зазначив, що дітей дуже любить. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом також прийнято до уваги наступні обставини: позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом; характер винної поведінки відповідача по відношенню до дитини, що виражається у не повному виконанні рішення суду по сплаті аліментів; його особу, позитивні характеризуючі данні, який бажає приймати активну участь у вихованні дитини, допомагати її матеріально; його особисту прихильність до неї, психологічну прив»язаність до дочки й бажання бути батьком; мету позивача позбавлення батьківських прав відповідача. Відтак, суд вважає за необхідне не позбавляти відповідача батьківських прав, попередивши про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей, й покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов»язків. Відповідно до п. 15 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, в частині позбавлення батьківських прав відмовлено, то правових підстав для стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору в зазначеній частині вимог, згідно ст. 88 ЦПК України, немає. На підставі вищенаведеного, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та,

Outcome: dismissed