Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання їх спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 24 жовтня 2012 року по 21 грудня 2015 року, від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. З квітня 2015 року позивачка проживає разом з сином, який перебуває на її утриманні, відповідач немає сталого та регулярного заробітку, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, син часто хворіє, звернення позивача про надання матеріальної допомоги відповідачем ігнорувалися, тому позивачка звернулася до суду. Позивач в судове засідання не з"явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В зв"язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивачки на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що допомоги на утримання дитини не надає та надавати в подальшому не буде, оскільки не працює та розмір аліментів є великим. Одночасно, пояснив, що знає, що дитини часто хворіє та він, як батько, має надавати допомогу дитині. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з 24 жовтня 2012 року по 21 грудня 2015 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, що не заперечувалось, зокрема, відповідачем в ході розгляду справи. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 5). Малолітній син проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, відповідач на даний час на утримання дитини коштів не надає. Крім того, перебування на утриманні позивачки малолітнього сина підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 23.12.2015 року за № 2945, відповідно до якої позивачка проживає в [ADDRESS] та до складу її сім»ї входять: батько [PERSON]., мати [PERSON]., сестра [PERSON]., племінник [PERSON]. та син [PERSON] (а.с.6). Позивач самостійно несе витрати, пов'язані з утриманням дитини, її лікуванням, проте її доходів, зокрема, соціальних виплат держави, не достатньо для забезпечення потреб сина. Доказів зворотного, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, в розпорядження суду, зокрема, з боку відповідача, суду надано не було. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. ст. 181, 184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки і сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є обґрунтованими, оскільки в розпорядження суду не надано доказів щодо офіційного працевлаштування відповідача та розміру його постійного заробітку. Судом також встановлено, що домовленість між сторонами щодо утримання сина не досягнута, а тому право позивача на отримання від відповідача аліментів підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум на одну особу: дитину віком до 6 років становить 1167 грн. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він не працює, в зв"язку з чим немає змоги виплачувати аліменти, оскільки він є особою працездатного віку, має нормальний стан здоров"я, не є інвалідом, пенсіонером, інших утриманців немає, в зв"язку з чим має змогу та зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Разом з тим, при зверненні до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 гривень на місяць, це сума, яка іде на утримання дитини, на її харчування, лікування, речі першої необхідності. Визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], суд враховує обставини справи, положення вказаного Закону та СК України, матеріальне становище дитини, індивідуальні особливості її стану здоров'я та розвитку, наявність у відповідача та позивача на утриманні інших дітей, їх сімейні стани та стани здоров'я. Оскільки з боку позивача не надано достатніх доказів на підтвердження розміру аліментів - 1000 грн., а надані позивачем чеки не свідчать про сталість витрат, які несе позивач кожного місяця на лікування дитини, а також, враховуючи те, що батьки мають рівні обов»язки щодо утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення аліментів з моменту пред»явлення позову і до повноліття дитини в розмірі 1000 гривень підлягають частковому задоволенню в сумі 600 гривень. На думку суду, з урахуванням стану здоров"я дитини, його віку, такий розмір аліментів є необхідним для забезпечення утримання малолітнього [PERSON], оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається як на відповідача, так і на позивача по справі. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 185, 191 СК України,

Outcome: partial