Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що 20.07.2015 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, за яким останній отримав від неї позику у розмірі 27000 грн., які зобов"язався повернути до 01.02.2016 року. Однак, до теперішнього часу відповідач зазначені кошти не повернув. Тому просила стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 27000 грн. та понесені нею судові витрати. Позивач у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Відповідач та його представник у судове засідання не з"явилися, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст.526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. У відповідності з вимогами ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується передати позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. У відповідності зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш ніж у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який засвідчує передачу йому позикодавцем певної грошової суми або певної кількості речей. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій же кількості, такого ж роду та якості, які були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором. Як встановлено у судовому засіданні 20 липня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким останній отримав позику у розмірі 27000 грн., яку зобов"язався повернути 01 лютого 2016 року (а.с.4). На підтвердження укладання договору позики позивачем була надана розписка, яка приймається судом як належний доказ, оскільки при розгляді цивільної справи №6-63/цс/13 Верховний суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише його укладання, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що відповідач прострочив виконання зобов"язання перед позивачем і з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 27000 грн. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме - судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп. На підставі викладеного, ст.ст.526, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved