Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Представник позивача 23.01.2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за комерційним кредитом. В своєму позові представник позивача зазначив, що 04.09.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № NKXRRХ11140015, відповідно до якого, відповідачу було надано кредит у сумі 6750,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного кредитного договору, на не виконання ним своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, внаслідок чого виникла загальна заборгованість за кредитним договором, яка, станом на 30.12.2014 року, за підрахунками банку склала 78801,11 грн, і яку позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» виниклу заборгованість та судові витрати у в розмірі 788,01 гривень по оплаті судового збору. В судове засідання сторони не з'явилися. 06.02.2015 року, а потім і 10.02.2015 року до суду надійшла письмова заява від представника позивача, в якій він зменшив свої позовні вимоги, в зв"язку з наявним судовим наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22.10.2008 року, яким з відповідача було стягнуто на користь банку кредитну заборгованість станом на 01.10.2008 року в розмірі 7680,39 грн., яка складалася з: заборгованості за кредитом - 5174,23 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 878,64 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1296,00 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором - 331,52 грн. В зменшених позовних вимогах представник позивача, посилаючись на те, що зазначене судове рішення не було виконано ВДВС Новоодеського РУЮ через відсутність у боржника майна, на яке можна було б звернути стягнення, просив суд стягнути з відповідача заборгованість, яка підлягає достягненню станом на 30.12.2014 року в сумі 67964,85 грн., з яких: 14482,94 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 972,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 51487,16 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; 250,00 грн. штрафу (фіксована частина); 772,75 грн. штрафу (процентна складова) та просив суд слухати справу у його відсутності, та можливістю розгляду справи в порядку заочного розгляду, у випадку неявки відповідача. Відповідач в судове засідання за викликом суду не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить картка зворотного поштового повідомлення. Згідно зі ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. На адресу суду не надходило ніяких заяв від відповідача про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутності, а також він не повідомляв суд про причини своєї неявки. Неявка відповідача в судове засідання за викликом, судом визнана без поважних причин. Справа, у відповідності з вимогами ст.ст.169, 224 ЦПК України, розглянута у відсутність представника позивача та у відсутність відповідача, на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем і позивачем, 04.09.2007 року було укладено кредитний договір № NKXRRХ11140015, відповідно до якого, відповідачу було надано кредит у сумі 6750,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості повинно було здійснюватися відповідачем щомісячним платежем, який складався із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та з інших витрат згідно Умов. Відповідач, отримавши 04.09.2007 року кредит, в порушення умов вищевказаного кредитного договору, не виконував своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, відсотків, комісії по ньому, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла заборгованість за кредитним договором, яка, станом на 30.12.2014 року, за розрахунками банку, склала 78801,11 грн. Судовим наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22.10.2008 року з відповідача на користь банку було стягнуто кредитну заборгованість в розмірі 7680,39 грн., яка складалася з: -5174,23 грн. заборгованості за кредитом; 878,64 грн. - заборгованості по % за користування кредитом; 1296,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 331,52 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Постановою державного виконавця ВДВС Новоодеського РУЮ від 22.05.2009 року, виконавчий лист було повернуто стягувачу через відсутність у боржника майна, на яке можливо було б звернути стягнення, а тому стягнення за зазначеним судовим наказом не здійснено. Позивач, в процесі судового розгляду справи, зменшив свої позовні вимоги і просив суд стягнути заборгованість відповідача за цим кредитним договором, яка виникла станом на 30.12.2014 року, у розмірі 67964,85 грн., з яких: 14482,94 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 972,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 51487,16 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; 250,00 грн. штрафу (фіксована частина); 772,75 грн. штрафу (процентна складова). Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, односторонньо не виконує належним чином своїх зобов'язань по цьому кредитному договору, порушує вимоги ст.ст.526, 530, 1054 ЦК України, тому, у відповідності до умов цього кредитного договору, згідно до вимог ст.ст.610-612,1050 ч.2 ЦК України, та беручи до уваги вимоги статтей 256, 259 ЦК України, суд вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за невиконання кредитних зобов"язань та відшкодувати позивачу заборгованість по кредиту, виниклу станом на 30.12.2014 року в сумі 19063,74 грн., а не 67964,85 грн., як просив позивач. Цей висновок суду грунтується на наступному. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п.5.1 "Умов та правил надання банківських послуг ", при порушенні позичальником зобов"язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, позичальник зобов"язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Пунктом 1 ч.2 статті 258 ЦК України передбачено, що до даних правовідносин застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік. Як вбачається з обставин справи, розмір простроченої заборгованості [PERSON] перед банком складає 5174,23 грн. Пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором за 1 день прострочки буде складати 7,77 грн. ( 5174,23 простроченої заборгованості х 0,15 % від суми простроченого платежу : 100% = 7,77 грн. за 1 день ). Відповідно до цього розрахунку, за 1 рік пеня буде складати 2836,05 грн. ( 7,77 грн./день х 365 днів = 2836,05 грн.) Що ж стосується вимоги банку стосовно стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) в розмірі 250,00 грн. за неналежне виконання ним грошового зобов"язання, то суд не може погодитися з задоволенням цієї вимоги позивача. Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до вимог цієї статті, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Як вбачається з обставин справи, банком в його позові вже заявлено вимогу стосовно стягнення з відповідача 772,75 грн. штрафу (процентної складової), окрім цього, позивач ще й обчислив зазначену неустойку в фіксованому грошовому виразі, а саме: в розмірі 250,00 грн., що суперечить чинному законодавству. Позивачем, при наданні відповідачу для підпису заяви разом з з "Умовами та правилами надання банківських послуг ", при укладенні договору про надання кредиту, було невірно, всупереч ч. 2 ст. 459 ЦК України розтлумачено поняття штрафу, а саме те, що штрафом являється неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, внаслідок чого, відповідачеві було нараховано штраф не тільки у відсотках від суми невиконаного зобов"язання, а ще й у фіксованому грошовому виразі, що істотно порушує права відповідача, як споживача банківських послуг та не відповідає вимогам ст. 459 ч.2 ЦК України. В зв"язку з порушенням вимог ст. 459 ч.2 ЦК України, при підписанні заяви разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг ", при укладенні договору про надання кредиту від 04.09.2007 року щодо нарахування штрафних санкцій за невиконання умов угоди, штраф у нарахованому розмірі 250,00 грн. стягненню з відповідача не підлягає. Виходячи з вищенаведеного, суд, вважає, що з з відповідача на користь банку за порушення та невиконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору слід стягнути: 14482,94 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 972,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 2836,05 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; 772,75 грн. штрафу (процентна складова), а всього стягнути заборгованість в розмірі - 19063,74 грн. Згідно з вимогами ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, але не менше 243,60 грн., тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 243, 60 гривень.

Outcome: partial