Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

10 березня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що 20 травня 2016 року сторони уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт у розмірі 18958грн.38коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На погашення вказаного кредиту [PERSON] зобов'язалася вносити заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, сплачувати комісії у вигляді внесення щомісячного платежу з "1" по "25" число кожного місяця. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідачка не виконувала належним чином свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 22 лютого 2017 року складає 44366грн.40коп., у тому числі: 15771грн.11коп. - заборгованість за кредитом; 1052грн.08коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3154грн.20коп. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; 24389грн.01коп. - штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, позивач просив суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість та судовий збір у сумі 1600грн. У судове засідання сторони не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача у своїй заяві просив суд справу розглядати за його відсутності, позовну заяву підтримав повністю. Відповідачка також надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги позивача визнала повністю. Судом ухвалено слухати справу за відсутності сторін. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Укладення сторонами кредитного договору, є підставою виникнення між ними цивільних прав і обов'язків. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Зазначене також стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено і позивачем надано відповідні докази про те, що 20 травня 2016 року ПАТКБ «ПриватБанк» з одного боку та [PERSON] з іншого боку уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, з метою створення сприятливих умов для виконання кредитного договору, за умовами якого Банк надав відповідачці кредит у сумі 18958грн.38коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, а остання зобов'язалася повернути заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6). Пунктами 1.1.2.5, 1.1.2.6 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.7-30), які є невід'ємною частиною кредитного договору, з якими відповідачка ознайомлена та не надала будь-яких заперечень, передбачено, що позичальник взяв на себе обов'язок погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, перевитрати платіжного ліміту, комісії, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобов"язання на вимогу Банка виконати зобов"язання по поверненню кредита та винагороди. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, остання вважається простроченою та позичальник сплачує банку штраф у розмірі 24389грн.01коп. Відповідачка свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів не виконала належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно наданому позивачем розрахунку (а.с.4), станом на 22 лютого 2017 року складає 44366грн.40коп., у тому числі: 15771грн.11коп. - заборгованість за кредитом; 1052грн.08коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3154грн.20коп. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; 24389грн.01коп. - штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Таким чином, судом встановлено, що позивач зі свого боку повністю виконав умови договору, надавши відповідачці кредит, а остання свої зобов'язання за договором не виконала та припинила погашення кредиту. Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили повне виконання боржником кредитного зобов'язання, відповідачка суду не надала. Суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, визнані відповідачкою і підлягають задоволенню у заявленому обсязі. За ст.ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по сплаті на користь позивача судових витрат у справі у розмірі 1600грн.

Outcome: approved