Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що він на праві оренди користується земельною ділянкою, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 5322610100:50:006:0258, площею 0,3339 га. На даній земельній ділянці розміщена будівля котельні, яка на праві власності належить позивачу, яке останній набув за рішенням Лохвицького районного суду від 21.11.2017 року за набувальною давністю. За цією ж адресою на вказаній земельній ділянці розташований склад загальною площею 673,9 кв.м., яким позивач безперервно та відкрито користується, починаючи з серпня 2008 року. Позивач почав використовувати даний склад у власних потребах за цільовим призначенням, так як власник даного приміщення йому не був відомий. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також згідно даних Лубенського МБТІ, право власності на вказаний склад за жодним власником не зареєстроване. З метою належного володіння складом, після спливу 10 -річного строку безперервного користування, позивач почав оформлення відповідних документів, зокрема виготовив технічний паспорт на спірний об"єкт, відповідно до якого - склад " Б-1", розташований по [ADDRESS] , являється допоміжною (господарською) будівлею, має площу 673,9 кв.м. Враховуючи викладене, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на склад "Б-1", площею 673,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з"явився, від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без його участі. Відповідач, Лохвицька міська рада, в судове засідання не з"явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві оренди користується земельною ділянкою, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 5322610100:50:006:0258, площею 0,3339 га. На даній земельній ділянці розміщена будівля котельні, яка на праві власності належить позивачу, яке останній набув за рішенням Лохвицького районного суду від 21.11.2017 року за набувальною давністю. За цією ж адресою на вказаній земельній ділянці розташований склад загальною площею 673,9 кв.м., яким позивач безперервно та відкрито користується, починаючи з серпня 2008 року. Позивач почав використовувати даний склад у власних потребах за цільовим призначенням, так як власник даного приміщення йому не був відомий. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також згідно даних Лубенського МБТІ, право власності на вказаний склад за жодним власником не зареєстроване. З метою належного володіння складом, після спливу 10- річного строку безперервного користування, позивач почав оформлення відповідних документів, зокрема виготовив технічний паспорт на спірний об"єкт, відповідно до якого - склад " Б-1", розташований по [ADDRESS] , являється допоміжною (господарською) будівлею, має площу 673,9 кв.м. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіла чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У розумінні цієї статті володілець має бути визнаний таким, що добросовісно заволодів нерухомим майном, якщо не буде доведено, що він, набуваючи майно у володіння, знав або повинен був знати про незаконність такого набуття, зокрема про те, що особа, у якої він придбав майно, не мала права його відчужувати: тобто якщо не спростовується факт його добросовісності як обов`язкової умови володіння з метою набуття права власності. Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред"явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв"язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник . У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. З огляду на вказані обставини, а саме факт добросовісного і відкритого користування [PERSON] нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] , а також на те, що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси осіб, є всі підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за [PERSON] на вказаний склад, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved