Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

09 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 39-43). В обґрунтування уточненої позовної заяви позивач посилався на те, що 12 грудня 2006 року він уклав із ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є відповідач - АТ КБ "ПриватБанк" кредитний договір № DNDOAE00006158 відповідно до якого отримав у кредит кошти в іноземній валюті у розмірі 24 000,00 дол. США на придбання автомобіля та 4 733,44 дол. США на сплату разових страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, зі сплатою щомісячного платежу у розмірі 569,49 дол. США, з кінцевим строком повернення кредиту до 12 грудня 2011 року включно, крім того, кредитний договір було забезпечено заставою автомобіля Volkswagen LT35, 2001 року випуску, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Умови договору він начебто порушив, що стало підставою для звернення відповідача до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. щодо вчинення виконавчого напису. Так, на підтвердження боргу відповідач подав нотаріусу роздруківку на загальну заборгованість у розмірі 115 570,89 дол. США, яка розрахована за період з 12 грудня 2006 року по 04 вересня 2017 року, тобто за 3 019 днів та відповідно до курсу НБУ станом на 04 вересня 2017 року становить 2 974 794,74 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 16 483,70 дол. США, заборгованість з відсотків - 33751,19 дол. США, заборгованість з комісії - 336,00 дол. США та пеня - 65 000,00 дол. США. 13 лютого 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. вчинив виконавчий напис за № 881, яким з нього на користь відповідача стягнув вищезазначену суму заборгованості. 26 квітня 2018 року на підставі цього виконавчого напису Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження № 56272292. При цьому він заперечує безспірність заборгованості за кредитним договором, оскільки: - 12 грудня 2013 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було встановлено відсутність будь-якої його заборгованості перед банком у зв`язку з чим було відмовлено відповідачу у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави; - 27 жовтня 2014 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідачу було відмовлено у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави у зв`язку з виконанням зобов`язань перед банком; - 14 січня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було залишено без змін; - 09 вересня 2015 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області було залишено без змін. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року було припинено договір застави на автомобіль, яке постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року було залишено без змін. Додав, що при вчиненні виконавчого напису відповідач не подав нотаріусу первинних документів щодо заборгованості, а сам виконавчий напис вчинений з порушенням строку позовної давності, тобто вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, а самеЗакону України "Про нотаріат", що свідчить про спірність стягнутої суми. У зв`язку з наведеним, в уточненій позовній заяві [PERSON] просив суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича № 881 від 13 лютого 2018 року таким, що не підлягає виконанню. Не погоджуючись із пред`явленим позовом 26 липня 2019 року відповідач АТ КБ "ПриватБанк" подав суду відзив на позовну заяву, у якому посилався на правомірність вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. виконавчого напису, подання Банком вичерпного та повного пакету документів для видачі виконавчого напису, наявність безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, оскільки наразі у касаційному порядку оскаржують ся рішення судів, на які посилався позивач, як на підставу наявності спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором та вчинення виконавчого напису у межах строків, установлених ст. 88 ЗУ "Про нотаріат". У зв`язку з чим просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та провести розгляд справи за відсутності відповідача (а.с. 92-98). Ухвалою суду від 10 серпня 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 25). 05 грудня 2018 року позивач звернувся на адресу суду із уточненою позовною заявою (а.с. 38, 39-43). Ухвалою суду від 13 червня 2019 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 65-66). Ухвалою суду від 31 липня 2019 року було закрите підготовче провадження у справі, судом призначений розгляд справи по суті (а.с. 138-139). У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, але надали суду окремі заяви про розгляд справи за їх відсутності. заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити (а.с. 145, 152). Представник відповідача - Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у судове засідання не з`явився, але у відзиві на позовну заяву просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 92-98). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 149). Представник третьої особи - Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та надані учасниками справи докази, приходить до таких висновків. Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині перші статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як установлено у судовому засіданні, 12 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого за установчими документами є відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") і [PERSON] укладений кредитний договір № DNDOAE00006158 відповідно до якого останній отримав у кредит кошти в іноземній валюті у розмірі 24 000,00 дол. США на придбання автомобіля та 4 733,44 дол. США на сплату разових страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, зі сплатою щомісячного платежу у розмірі 569,49 дол. США, з кінцевим строком повернення кредиту до 12 грудня 2011 року включно, крім того, кредитний договір було забезпечено заставою автомобіля Volkswagen LT35, 2001 року випуску, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 10-11). 13 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 881, яким з [PERSON] , на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" стягнено заборгованість за кредитним договором № DNDOAE00006158 від 12 грудня 2006 року у розмірі 115 570,89 дол. США, що за курсом НБУ станом на 04 вересня 2017 року становить 2 974 794,71 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 16 483,70 дол. США, заборгованості з відсотків - 33751,19 дол. США, заборгованості з комісії - 336,00 дол. США та заборгованості з пені - 65 000,00 дол. США., а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 800,00 грн. Строк за який проводиться стягнення - 3 919 днів, а саме з 12 грудня 2006 року по 04 вересня 2017 року (а.с. 94). На підставі вищезазначеного виконавчого напису 26 квітня 2018 року Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження № 56272292 (а.с. 9). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Як установлено матеріалами справи, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та/або здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми комісії та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. На підтвердження безспірності заборгованості, ПАТ КБ "ПриватБанк" надав нотаріусу кредитний договір № DNDOAE00006158 від 12 грудня 2006 року, а також розрахунок заборгованості боржника станом на 04 вересня 2017 року (а.с. 77-78, 79-81). Між тим, суд вважає, що зазначений розрахунок заборгованості не може бути документом, який би підтверджував безспірність заборгованості, оскільки з нею боржник не мав можливості ознайомитись у встановлений 30-денний строк. Крім того, судом установлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] про звернення стягнення було відмовлено, цим рішенням також було встановлено відсутність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором (а.с. 12). 27 жовтня 2014 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави було відмовлено (а.с. 13-14). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року було залишено без змін (а.с. 15-16). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року було залишено без змін (а.с. 17-18). Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року було припинено договір застави рухомого майна № DNDOAE00006158 від 12 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] у зв`язку з виконанням основного зобов`язання та припинено обтяження рухомого майна (а.с. 19-20), яке постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року було залишено без змін (а.с. 21-22). Суд також враховує посилання відповідача на те, що наразі у суді касаційної інстанції оскаржується рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року та постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року (а.с. 108-110), на думку суду зазначені обставини спростовують безспірність заборгованості за кредитним договором № DNDOAE00006158 від 12 грудня 2006 року. Разом з тим, необхідно зазначити, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, за наявності всі необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та за умови, що заявником подано заяву до нотаріуса про вчинення такого правочину в межах строку позовної давності. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст. 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно наданого приватному нотаріусу розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором останній відступив від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № DNDOAE00006158 від 12 грудня 2006 року у квітні 2009 року (а.с. 79-81). Вимога щодо задоволення суми заборгованості кредитора за виконавчим написом пред`явлена за період з 12 грудня 2006 року по 04 вересня 2017 року (а.с. 94), тобто із перевищенням строку, встановленого ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Відповідності до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, а виконавчий напис, вчинений 13 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 881, яким з яким з [PERSON] , на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" стягнено заборгованість за кредитним договором № DNDOAE00006158 від 12 грудня 2006 року у розмірі 115 570,89 дол. США, що за курсом НБУ станом на 04 вересня 2017 року становить 2 974 794,71 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 16 483,70 дол. США, заборгованості з відсотків - 33751,19 дол. США, заборгованості з комісії - 336,00 дол. США та заборгованості з пені - 65 000,00 дол. США., а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 800,00 грн., необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 704 гривні 80 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved