Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка заповіла все своє майно в рівних долях [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. До складу спадкового майна входить земельна ділянка розміром 1,4948 га, яка розташована на території Смяцької сільської ради Сновського району Чернігівської області. А також земельна ділянка розміром 1,5447 га яка належала батьку позивача та чоловіку спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємицею якого була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх прав. Позивач звернувся до нотаріальної контори, але нотаріусом йому відмовлено в зв"язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Державні акти на вищевказані земельні ділянки було втрачено. В районній газеті « Промінь» було подано об`яву про втрату державних актів на земельну ділянку. Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутній, в позовній заяві просить розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.04.2019 року (а.с. 12), [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2009 року (а.с. 13), які були батьками позивача ( а.с. 16). Згідно довідки № 506 від 15.11.2019 року, згідно запису в по господарській книзі від 18.07.2009 року за № 273 за адресою: [ADDRESS] постійно проживали і були зареєстровані: 1.[PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 1979 року і виписаний в зв`язку зі смертю 18.07.2009 року; 2.[PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 1979 року і виписана в зв`язку зі смертю 09.04.2019 року ( а.с. 20). За життя померла [PERSON] , склала заповіт з якого вбачається, що померла заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] все своє майно. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1 (а.с.17). За життя померла [PERSON] мала у приватній власності земельну ділянку площею 1,4948 га, яка розташована на території Смяцької сільської ради, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю ( а.с. 19). За життя померлий [PERSON] мав у приватній власності земельну ділянку площею 1,5447 га, яка розташована на території Смяцької сільської ради, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю ( а.с. 18). Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7415335442019 від 07.11.2019 року підтверджується, що померла [INFO] [PERSON] на праві приватної власності мала земельну ділянку розміром 1,4948 га, кадастровий номер 7425886000:02:000:0344 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Смяцької сільської ради Сновського району Чернігівської області (а.с.39-41). Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7415334312019 від 07.11.2019 року підтверджується, що померлий [INFO] [PERSON] на праві приватної власності мав земельну ділянку розміром 1,5447 га, кадастровий номер 7425886000:02:000:0521 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Смяцької сільської ради Сновського району Чернігівської області (а.с.36-38). Як встановлено у справі у позивача відсутній оригінал належного правовстановлюючого документа на спірні земельні ділянки. Дана обставина підтверджується оголошенням у ЗМІ «Промінь» від 18.10.2019 року де зазначено, що загублений державний акт серії ІІІ-ЧН № 005495 на право власності на землю на ім"я [PERSON] вважати недійсним та загублений державний акт серії ІІІ-ЧН № 005494 на право власності на землю на ім"я [PERSON] вважати недійсним (а.с.22). Державним нотаріусом Сновської районної державної нотаріальної контори, відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 21.10.2019 року № 952/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначені земельні ділянки у зв`язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до статтей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що земельні ділянки площею 1,4948 га та 1,5447 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Смяцької сільської ради дійсно належали померлій [PERSON] . Позивач є спадкоємцем майна померлої в силу ст. 1223 ЦК України, як спадкоємець за заповітом. Відповідно до копії Витягу зі Спадкового реєстру № 59019158 від 16.01.2020 року встановлено, що в Спадковому реєстрі відсутня спадкова справа на ім"я [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в липні 2019 року звернувся до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини. Згідно копії спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що крім позивача до нотаріальної контори зверталися [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначенені земельні ділянки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельні ділянки. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки площею 1,4948 га та 1,5447 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Смяцької сільської ради Сновського району Чернігівської області в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved