Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], треті особи Перша Львівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним заповіту - відмовлено за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 10 жовтня 2014 року справу повернуто до Рівненського міського суду для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом не вирішено позовної вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди в солідарному порядку. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог та залучення в якості співвідповідача [PERSON] - державного нотаріуса Першої Львівської державної нотаріальної контори, та просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в сумі 170000 гривень та судові витрати по справі, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 23 000 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що неправомірним діями державного нотаріуса Першої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] по складанню та посвідченню заповіту [PERSON] від 17.09.2001 року йому заподіяна моральна шкода, що полягала у приниженні його людської гідності, до погіршення стану здоров"я та матеріального стану, до душевних страждань, яких він зазнав у зв'язку з вищевказаною поведінкою відповідачів, зокрема втрати нормальних життєвих зв"язків в тому числі із матір"ю та батьком а також з рідною сестрою, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та спілкування. Позивач-відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник позивача-відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Вказав, що через дії [PERSON] та [PERSON] він позбавлений можливості спілкування з батьком та матір"ю, яких [PERSON] вивезла з міста Львова. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, вказала, що [PERSON] за 9 років проживання батьків у м. Рівне жодного разу не зателефонував та не відвідав їх. Представник відповідача-позивача [PERSON] [PERSON] збільшені позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки [PERSON] не зазначено, якими саме діями [PERSON] заподіяно моральну шкоду позивачу-відповідачу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялась судовими повістками належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що збільшені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в солідарному порядку не підлягають до задоволення у зв"язку з їх безпідставністю та недоведеністю. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у м. Рівне, Рівненської області помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], що видаче 03.10.2009 року. За життя [PERSON] 17.09.2001 року на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право а також належну йому на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] заповідає своїй дочці [PERSON], 1953 року народження. Даний заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON], підписано [PERSON] у її присутності, його дієздатність нею перевірено. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за номером 4-2906, заповідач [PERSON] особисто поставив свій підпис про одержання нотаріально оформленого документа у згаданому реєстрі. Згідно ст.1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином , який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. За змістом ст. 1257 ЦК України заповіт може бути визнано недійсним. Згідно ст.. 1233 ЦК України заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину зазначені в ст. 203 ЦК України. Так, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Недотримання цих вимог, відповідно до ст.215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. У відповідності до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до п.39 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 при посвідченні правочинів нотаріус з'ясовує обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які є учасниками правочинів (стаття 44 Закону України "Про нотаріат") виходячи з того, що цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання. Відповідно до п. 14 вказаної інструкції визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом або іншими документами, передбаченими статтею 43 Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою. Зважаючи на те, що нотаріальна дія по посвідченню заповіту [PERSON] була вчинена нотаріусом Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] сумнівів у дієздатності [PERSON] у неї не виникало. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачу [PERSON], яка складала та посвідчувала заповіт були відомі факти, які призвели б то того, що у державного нотаріуса міг виникнути сумнів у дієздатності [PERSON] Посилання позивача-відповідача [PERSON] на те, що спірний заповіт [PERSON] посвідчувався без пред"явлення [PERSON] документа, що посвідчує особу не заслуговують на увагу суду, оскільки належними та допустимими доказами вони, в порушення вимог ст. 60 ЦПК, не підтверджені, є лише припущеннями [PERSON], натомість доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Окрім того позивачем-відповідачем [PERSON] не зазначено у своїй заяві про збільшення позовних вимог якими саме неправомірними діями відповідача-позивача [PERSON] йому заподіяно моральну шкоду, не зазначено доказів на підтвердження самого факту заподіяння моральної шкоди [PERSON], а тому до задоволення така вимога не підглягає. Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особазазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'їчи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутаціїфізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичнійабо юридичній особінеправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки судом не встановлено неправомірності дій [PERSON] та [PERSON] по відношенню до [PERSON], доказів протилежного суду позивачем-відповідачем не подано, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в сумі 170000 гривень до задоволення не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки [PERSON] в задоволенні позовних вимог відмовлено вимога про стягнення витрат на правову допомогу на його користь не підлягає до задоволення

Outcome: dismissed