Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про поділ майна подружжя по 1 / 2 частці кожному, в порядку якого визнати за позивачем право власності та виділити в натурі автомобіль марки "BMB X5", чорного кольору, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане на ім"я відповідача 10 травня 2012 року), вартістю 362642 грн., із припиненням права власності відповідача на даний автомобіль; залишити у власності відповідача автомобіль марки "VOLKSWAGEN TOUAREG", сірого кольору, 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 18 лютого 2010 року на ім"я відповідача), вартістю 378708 грн.; стягнення із відповідача на користь позивача 8033 грн. вартості переотриманого майна. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2001 року, даний шлюб розірваний 09 листопада 2015 року, сторони є батьками двох неповнолітніх дітей-[PERSON]., 2004 року народження, [PERSON], 2011 року народження, які проживають разом із позивачем і перебувають на її утриманні, в період шлюбу сторонами придбано шість транспортних засобів, позивач має намір розділити два вищезазначених автомобіля, які зареєстровані за відповідачем, вартість яких становить 741350 грн., угода про добровільний їх поділ відсутня, їх вартість майже однакова, позивач користується автомобілем марки "BMB X5", який і був придбаний для неї, вартість автомобіля марки "VOLKSWAGEN TOUAREG", який залишається відповідачу, більша від вищезазначеного автомобіля на 8033 грн.. В судовому засіданні представник позивача адвокат Гринь Л.В. підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що автомобілі, які є предметом поділу, придбані за спільні кошти сторін, як подружжя, під час здійснення ними підприємницької діяльності, сторони мають рівні права на дані автомобілі, позивач користується автомобілем марки "BMB X5", відповідач користується автомобілем марки "VOLKSWAGEN TOUAREG". Представник ВДВС Ніжинського МРУЮ, як третьої особи, Романенко О.А. в судове засідання не з"явилась, відповідно до клопотання від 16 січня 2016 року просить розглянути справу за відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання на 01 лютого 2016 року, 15 лютого 2016 року, 09 березня 2016 року, 21 березня 2016 року, 08 квітня 2016 року не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України шляхом надіслання судових повістки на вказаний час за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку,[ADDRESS], згідно акту Ніжинського міськрайонного суду від 21 березня 2016 року повнолітньому члену сім"ї за вищезазначеним зареєстрованим місцем проживання відповідача повідомлено про розгляд справи на 21 березня 2016 року, останній відмовився отримувати судову повістку, відповідач відсутній за даною адресою, відповідно до акту Ніжинського міськрайонного суду від 04 квітня 2016 року (при врученні судової повістки на 08 квітня 2016 року) відповідач повторно відсутній за даною адресою, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, представник позивача в судовому засіданні не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст.61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст.69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (ч.ч.1, 2 ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч.1 ст.68 СК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2001 року, даний шлюб розірваний згідно заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, останні є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки "BMB X5", легковий універсал -В, чорного кольору, 2004 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], [ADDRESS], дата реєстрації 10 травня 2012 року, особливі відмітки-має право керування [PERSON]. Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру 7443 РСЦ МВС у Чернігівській області від 19 січня 2016 року №8/7-120 даний автомобіль, який зареєстрований за [PERSON], поставлений на постійний облік 10 травня 2012 року. Вищезазначені відомості підтверджуються також обліковою карткою ТЗ щодо даного автомобіля від 19 січня 2016 року. Ринкова вартість даного автомобіля станом на 18 грудня 2015 року становить 362642 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна ПП "Агенство по експертній оцінці майна "Дисконт-К" від 18 грудня 2015 року. Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру 7443 РСЦ МВС у Чернігівській області від 19 січня 2016 року №8/7-120 автомобіль марки "VOLKSWAGEN TOUAREG", 2004 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER], сірого кольору, зареєстрований за [PERSON] 18 лютого 2010 року на підставі біржової угоди 10/04701 від 16 лютого 2010 року. Вищезазначені відомості підтверджуються також обліковою карткою ТЗ щодо даного автомобіля від 19 січня 2016 року. Ринкова вартість автомобіля марки "VOLKSWAGEN TOUAREG", 2004 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, станом на 18 грудня 2015 року становить 378708 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна ПП "Агенство по експертній оцінці майна "Дисконт-К" від 18 грудня 2015 року. Вищезазначені автомобілі придбані сторонами в період шлюбу, докази на підтвердження придбання даного майна за особисті кошти одного з подружжя станом на час розгляду справи відсутні, посилання представника позивача в судовому засіданні щодо придбання вказаних автомобілів за спільні кошти сторін не спростовані у встановленому порядку, тобто дані автомобілі є об"єктами спільної сумісної власності подружжя, які підлягають поділу. Із врахуванням презумпції рівності часток відповідно до ст.70 СК України сторони мають право на 1 / 2 частку кожного із вищезазначених автомобілів, загальна вартість яких становить 741350 грн., варість 1 / 2 частки-370675 грн.. Посилання позивача на користування автомобілем марки "BMB X5" підтверджується свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу, в якому зазначені особливі відмітки щодо права керування ним [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України вищезазначені автомобілі, які є об"єктом права спільної сумісної власності сторін, підлягають поділу між останніми в натурі, шляхом виділення позивачу та визнання за нею права власності на автомобіль марки "BMB X5", із припиненням права власності відповідача на даний автомобіль, із залишенням у власності відповідача автомобіля марки "VOLKSWAGEN TOUAREG", та стягненням із відповідача на користь позивача 8033 грн. вартості переотриманого майна. Постановою ВДВС Ніжинського МРУЮ від 02 жовтня 2015 року відкрите виконавче провадження на примусове виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду 825/2100/15-а, виданого 03 вересня 2015 року, про стягненян із ФОП [PERSON] податкового боргу у сумі 11338 грн. 34 коп орендної плати за землю з фізичних осіб, згідно постанови даного ВДВС від 05 жовтня 2015 року накладено заборону на відчуження на все невизначене рухоме майно [PERSON] в межах суми звернення стягнення:1338 грн. 34 коп. Наявність вказаного виконавчого провадження та заборони на відчуження майна боржника [PERSON] в межах 1338 грн. 34 коп не спростовує висновку суду щодо поділу майна сторін в порядку ст.ст.60, 61, 69, 70 СК України. Понесені позивачем судові витрати- 3707 грн.судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved