Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] з позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений 06 вересня 2014 року, в якому народилась дочка [PERSON] , [INFO] , оскільки шлюб носить формальний характер. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між ними взаємовідносини погіршились, оскільки відповідач мав до неї безпідставні претензії та вимоги, докоряв у невиконанні побутових обов`язків, погано ставився до неї, не надавав коштів на утримання сім`ї. В результаті таких дій шлюбні стосунки між ними припинені, протягом року проживають окремо, а тому не має наміру на подальше збереження сім`ї. Малолітня дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Вважає, що фактично шлюб носить формальний характер, а проживати у формальному шлюбу вона не бажає, що і стало причиною для звернення до суду з вказаним позовом. 06 липня 2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначено перше судове засідання. 28 липня 2020 року за клопотання відповідача надано сторонам по справі термін на примирення строком на 2 місяців та зупинено провадження по справі до 28 вересня 2020 року. 29 вересня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 09 жовтня 2020року. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.69-70). Такі дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце цього засідання повідомлявся у встановленому законом порядку та надав відзив, в якому просив призначити строк на примирення. (а.с 46-47,63). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка відповідача у судове засідання за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно вимог ст.77, 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу. Встановлено, що сторони уклали шлюб 06 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 40 (а.с.6). Від даного шлюбу народилася малолітня дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Перебуваючи у шлюбі, між сторонами склалися неприязні стосунки, вони не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що сторони не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, поновлювати наміру їх не мають, оскільки заходи для примирення вжиті судом за клопотанням відповідача не дали результату і позивач подала заяву на а.с.69, в якій настоює на припиненні шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що примирення між строронами не відбулося, позивач категорично заперечує проти збереження сім`ї та наполягає на розлученні, суд не може покласти на неї обов`язок збереження сім`ї при наявності її категоричного заперечення цього. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їхньої дитини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, а малолітню дочку [PERSON] залишити на проживанні з матір`ю. Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України: у разі задоволення позову на відповідача покладаються витрати, пов"язані з розглядом справи, що в даному спорі становлять 840 грн. 80 коп. (за сплату судового збору). На підставі наведеного, ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved