Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача: Громадська організація «Комітет захисту прав міноритарних акціонерів ЗАТ «Полярна зірка» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення неправомірних дій та просить визнати дії, вчинені [PERSON] щодо продажу майна АТЗТ «Полярна зірка» та неотримання АТЗТ «Полярна зірка» коштів за продаж даного майна незаконними та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення неправомірних дій в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] працювала на Одеському міському хладокомбінаті (який пізніше був перейменований на АТЗТ «Полярна зірка») з 05.04.1951 року до 15.12.1979 року та була звільнена у зв'язку з виходом на пенсію за інвалідністю. У 1994 році відбулася приватизація данного підприємства. Працівники стали акціонерами простих іменних акцій. 24 липня 2006 року [PERSON] було придбано 21 одиницю іменних акцій АТЗТ «Полярна зірка». У зв*язку з вчиненням незаконних дій з боку генерального директора АТЗТ «Полярна зірка» [PERSON], пов*язаних з неотриманням та не внесенням грошових коштів на розрахунковий рахунок чи в касу АТЗТ «Полярна зірка», а також пов*язаних з банкрутством підприємства, [PERSON] було завдано моральної шкоди, а саме: робота на АТЗТ «Полярна зірка» була дуже важкою, вони працювали з ранку до ночі та виготовляли близько 500 тон морозива за літній період сподіваючись на безбідну старість отримуючи дивіденди за акції, які вони купували у підприємства, але у зв'язку з незаконністю дій [PERSON] щодо продажу майна АТЗТ «Полярна зірка» та неотримання АТЗТ «Полярна зірка» коштів за продаж даного майна призвело до погіршення стану здоров'я позивача та спричинило ряд захворювань, які розвилися на підставі морального струсу, після її звільнення та незаконних дій відповідача. Крім того, у зв'язку з банкрутування підприємства, позивач втратила престиж та ділову репутацію в очах оточуючих. Для налагодження стосунків її потрібно докладати дуже багато зусиль і навіть до теперішнього часу з деякими особами стосунки дуже натягнуті через проблеми, пов*язані зі складною ситуацією на АТЗТ «Полярна зірка». З метою відновлення свого порушеного права, позивач змушена звернутися з вказаним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник Громадської організації «Комітет захисту прав міноритарних акціонерів ЗАТ «Полярна зірка» та голова правління Зіпір А.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач, сповіщений належним чином, у судове засідання не з*явився, докази про сповіщення містяться у матеріалах справи, заперечень стосовно предмету позову або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, годину та місце слухання справи та про причину неявки суду не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на Одеському міському хладокомбінаті (який пізніше був перейменований на АТЗТ «Полярна зірка») з 05.04.1951 року до 15.12.1979 року та була звільнена у зв'язку з виходом на пенсію за інвалідністю, відповідно до записів трудової книжки, відкритої на ім*я позивача. Генеральним директором АТЗТ «Полярна зірка» був [PERSON]. У 1994 році відбулася приватизація даного підприємства. Працівники стали акціонерами простих іменних акцій. 24 липня 2006 року [PERSON] було придбано 21 одиниць іменних акцій АТЗТ «Полярна зірка», відповідно сертифікату акцій Серії А № 263 від 24 липня 2006 року. Постановою Господарського суду Одеської області по справі № 7/441-06-13712 від 02.07.2007 року АТЗТ «Полярна зірка» була визнана банкрутом у зв'язку з наявністю заборгованості щодо сплати податків до державного бюджету та відсутності майна та грошових коштів у підприємства для погашення такої заборгованості. Але 11,15 березня 1999 року в м. Києві Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України було винесено рішення АС № 248ш/98 за позовом представників (по довіреності АТЗТ «Полярна Зірка» (Україна) Брилько Анатолія Миколайовича та Тулякова Марини Анатоліївни до фірми «RIAL Q4 LTD» (Швейцарія) про стягнення боргу у розмірі 252 886,74 доларів США. Позов представників АТЗТ «Полярна Зірка» - був задоволений частково і стягнуто з фірми «RIAL Q4 LTD» (Швейцарія) на користь АТЗТ «Полярна Зірка» 242 212,19 доларів США. В межах виконання вказаного рішення, вказану суму грошових коштів мало бути перераховано на рахунок АТЗТ «Полярна зірка», але відповідно до виписки від 27.12.2010 року по особовому рахунку, який використовувався АТЗТ «Полярна зірка», за період з 01.01.1998 року по 01.01.2003 року жодних коштів на виконання рішення арбітражного суду не надходило. Проте в мережі Інтернет на сайті Американської корпорації "Universal Business Ventures" було розміщено інформацію стосовно отримання грошових коштів у сумі 460 тис дол. США підприємством АТЗТ «Полярна зірка» у зв'язку з виконанням рішення міжнародного комерційного суду від 11, 15 березня 1999 року. Вказані обставини є підставою припускати, що [PERSON], як посадова особа АТЗТ "Полярна зірка" зловживаючи своїм службовим становищем, після отримання коштів за рішенням арбітражного суду від 11, 15 березня 1999 року, не вніс їх на розрахунковий рахунок чи в касу АТЗТ "Полярна зірка", що призвело до банкрутування підприємства та завдання моральної шкоди [PERSON] та порушення прав держави, щодо неотримання грошових коштів в якості податків. Дані обставини сприяли банкрутству підприємства, а також торкнулися виплати дивідендів працівникам АТЗТ «Полярна зірка», в тому числі [PERSON], що призвело до моральних страждань останньої. Також, в матеріалах справи міститься договір від 14.05.2002 року, укладений між генеральним директором АТЗТ "Полярна зірка" [PERSON] та ПП "Галина". Згідно листа Державної податкової адміністрації в Одеській області № 40920/9/29-0013 від 25.11.2011 року [PERSON] є засновником ПП "Галина". Відповідно до даного договору від 14.05.2002 року, до ПП "Галина" перейшло право власності на цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Мечнікова, 15, придбаний за 614 487,55 грн. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 січня 2013 року по справі № 5-546км13 встановлений факт, згідно з яким, відповідно додаткової експертної оцінки, вартість майна проданого ПП «Галина» на 14 лютого 2002 року складала 1 521 060 грн., а не 614 487,55 грн. за якою була продана, а також що у касу та на рахунок підприємства дані кошти від продажу не надходили. До того ж листом Управління охорони об'єктів культурної спадщини № 0115/1072 від березня 2011 року вказується, що цілісний майновий комплекс, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Мечнікова - це будівля колишньої жіночої гімназії (1893 р.) була прийнята під охорону держави рішенням Одеського облвиконкому від 15.08.1985р. №480, від 27.07.1971р. №391, як пам'ятник архітектури та історії місцевого значення. Крім того, управлінням охорони об'єктів культурної спадщини облдержадміністрації узгодження на відчуження вказаного пам'ятника за період з 01.01.2000 - 01.01.2003 рр. не надавалось. Представник позивача вказав, що до майна підприємства також входив дитячий садок, який знаходився за адресою: м. Одеса, Цегляний провулок, 7, який був проданий на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 1999 року генеральним директором [PERSON] ПП "Галина" в особі директора Венгера Аркадія Дмитровича. Дана будівля була продана за 54 000,00 (п'ятдесят чотири тисячі) гривень 00 коп. Також, 03.04.2001 року між генеральним директором АТЗТ "Полярна зірка" [PERSON] та ТОВ "Анастасія-2000" було укладено договір купівлі-продажу. При цьому [PERSON] є засновником ТОВ "Анастасія-2000", що підтверджується листом Державної податкової адміністрації в Одеській області № 40920/9/29-0013 від 25.11.2011 року. Згідно даного договору до ТОВ "Анастасія-2000" перейшло право власності на житлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 106. Дана будівля була продана за 126 644 (сто двадцять шість тисяч шістсот сорок чотири) тис. доларів США. Таким чином, за період з 1999 року по 2002 роки на рахунок АТЗТ «Полярна зірка» мало надійти грошові суми за продаж вище вказаного нерухомого майна. Однак, судом встановлено, що відповідно до виписки від 27.12.2010 року по особовому рахунку № 2600730020751 в Обласній Дирекції Укрсоцбанка, який використовувався АТЗТ «Полярна зірка», за період з 01.01.1998 року по 01.01.2003 року жодних коштів від ПП «Галина» не надходило. Відповідно до листа Управління Національного банку України в Одеській області № 15-24/6949 від 15.11.2007 року встановлено, що з 2003 року на рахунках, які були відкриті АТЗТ «Полярна зірка» відсутні операції по розпорядженню коштами та всі рахунки були закриті у зв'язку в 2007 році у зв'язку з відсутністю по них руху коштів більше трьох років. Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справи було винесено ухвали від 03 липня 2012 року по справі № 5-2936км12 та 24 січня 2013 року по справі № 5-546км13, якими встановлено незаконність дій посадових осіб (в тому числі [PERSON], як генерального директора) щодо продажу майна, яке належало ЗАТ «Полярна зірка». До того ж 07.05.2004 року були проведені загальні збори акціонерів АТЗТ «Полярна зірка». В п.10 денного порядку загальних зборів було включено таке питання: "Затвердження угод". В результаті голосування збори постановили: "Затвердити умови угод щодо продажу наступного майна та нерухомості, що складається з цілісного майнового комплексу за адресою: м.Одеса, вул. Балківська, 106, та м.Одеса, вул. Мечнікова, 15". Але, згідно з Роз'ясненнями Державної комісії з цінних паперів і фондового ринку України № 24 від 10.11.1990 року формулювання питань, включених до порядку денного загальних зборів акціонерів, мають давати акціонерам змогу передбачити можливі рішення зборів з кожного питання. Включення до порядку денного зборів питання "Затвердження угод" без зазначення істотних умов цих угод, є неправомірним в зв'язку з тим, що такі дії порушують права акціонерів на попереднє ознайомлення з порядком денним загальних зборів акціонерів, що передбачено ст. 43 ЗУ "Про господарські товариства". З аналізу вищенаведених фактів вбачається, що незаконні дії [PERSON], пов*язані з приниження честі та гідності позивача в очах оточуючих, призвели до моральних страждань [PERSON] Зокрема, в силу склавшихся обставин, позивач втратила впевненість у своєму майбутньому, спостерігаючи за тим, як розпродається підприємство, якому непосильною працею віддала більшість свого життя, сподівючись на безбідне проживання на пенсії. Тому для налагодження свого життя та відновлення побуту після банкрутства підприємства, позивачу необхідно було прикладати суттєвих зусиль. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У зв'язку з тим, що честь, гідність, престиж та ділова репутація [PERSON] були принижені діями [PERSON], який призвів до банкрутства АТЗТ «Полярна зірка», їй необхідно було прикладати додаткових зусиль для налагодження свого життя, уклад якого було порушено через неможливість продовження громадських стосунків з оточуючими людьми. До того ж, з пояснень позивача вбачається, що [PERSON] була звільнена в 1979 році, але задля благополуччя підприємства в 2006 році вклала кошти у купівлю акцій АТЗТ «Полярна зірка», яких придбала 21 одиницю. Позивач сподівалась на те, що отримуючи дивіденди, суттєво збільшить свій дохід, що в подальшому надасть її можливість влаштувати собі безбідну старість. Але, у зв'язку з незаконними діями [PERSON], як посадової особи АТЗТ «Полярна зірка», дане підприємство збанкротувало і акціонери залишилися ні з чим. Тому в подальшому позивачу необхідно було прикладати додаткових зусиль для налагодження свого побуту та життя, уклад якого було порушено через неможливість продовження громадських стосунків з оточуючими людьми. Крім того, судом встановлено, що через негаразди виниклі на підприємстві, які стали причиною скрутного матеріального становища позивача, суттєво погіршився її стан здоров*я, а саме: розвився мілкоочаговий інфаркт міокарда та гіпертонічна хвороба, що підтверджується випискою з історії хвороби № 40 від 30.12.2008 року. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної шкоди. У зв'язку з вищенаведеним обставинами, враховуючи розумність, справедливість та розмір за яким було продано майно ЗАТ «Полярна зірка», а також той факт що дії [PERSON] призвели до банкрутування АТЗТ «Полярна зірка», якому віддала майже все своє життя позивачка [PERSON] та була його акціонером, суд доходить висновку, що моральна шкода позивачу повинна бути компенсована в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. У зв'язку з тим, що за подачу позову позивачем, як інвалідом другої групи (Посвідчення Серії [NUMBER] від 15.03.2002 року) не був сплачений судовий збір,

Outcome: approved