Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримав та в позовній заяві зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебував в незареєстрованому цивільному шлюбі в період з 2000 року по 2007 рік, під час якого в них народився син - [PERSON], [INFO]. Коли родився син [PERSON], він перебував на роботі в місті Києві і не мав можливості приїхати додому, оскільки вони офіційно не зареєстровані в шлюбі, [PERSON] попросила записати сина на своє прізвище, щоб отримувати більшу матеріальну грошову допомогу на сина, як мати одиночка. Однак, коли синові [PERSON] було шість років, то вони розійшлися з [PERSON] В подальшому він продовжував з сином спілкуватися і підтримував з ним хороші відносини, допомагав матеріально. На даний час, до нього звернувся син з проханням проживати разом і взяти його прізвище. 19.05.2016 року, він звернувся із заявою до Косівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про внесення змін до актового запису про народження сина, проте йому було рекомендовано звернутися з позовом до Косівського районного суду Івано-Франківської області. Просить позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме, що дійсно з 2000 року по 2007 рік перебувала в незареєстрованому шлюбі з [PERSON], під час якого в 2001 році народився син [PERSON]. Однак вносити зміни в Книгу реєстрації народжень, до актового запису про народження сина відмовляється, оскільки позивач сам відмовлявся від зазначення його батьком дитини під час народження сина. Представник зацікавленої особи Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав: У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали в незареєстрованому шлюбі в період з 2000 по 2007 рік, під час якого народився син [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджено показаннями свідків, зокрема [PERSON], який є сином відповідачки в судовому засіданні показав, що батьки, а саме [PERSON] та [PERSON], проживали разом коли йому було ще біля восьми років. Проживаючи з матір"ю він весь час підтримував зв"язок з позивачем, який його постійно підтримує матеріально, надаючи грошову допомогу. На даний час проживає з [PERSON], який його навчає по господарству та бажає, щоб позивача вказали батьком в свідоцтві про народження. Будучи допитаною в судовому засіданні, свідок [PERSON] дала наступні покази, а саме, що вона є сусідкою відповідачки та бачила, що в період з 2000 по 2007 рік [PERSON] проживала разом із [PERSON], а також впевнена, що саме позивач являється батьком неповнолітнього [PERSON] Також свідок [PERSON], який є братом позивача, будучи допитаним в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом біля восьми років, протягом цього часу в них народився син [PERSON]. Свідок [PERSON], яка є матір"ю відповідачки, в судовому засіданні показала, що дійсно [PERSON] та відповідачка проживали певний період часу разом, однак під час народження сина, позивач матеріальної допомоги відповідачці не надавав, морально не підтримував, а залишив її та поїхав на заробітки в місто Київ. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] звернувся до начальника відділу ДРАЦС РС Косівського РУЮ в Івано-Франківській області із заявою про внесення змін до актового запису про народження сина [PERSON], де у відомостях вказати його батьком дитини (а.с.6). Однак, згідно відповіді начальника Косівського РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області Малик Н.В. від 24.05.2016 року № 144/10-06-132 (а.с.7), [PERSON] було відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження дитини, оскільки згідно розділу III п.1 підпункт 15 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52\\5 (у редакції наказу Мін"юсту від 24.12.2010 р. №3307\\5) - якщо батьки дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини про визнання батьківства. У випадку спору батьків щодо визнання батьківства, згідно ст.128 Сімейного кодексу України визнання батьківства здійснюється за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред"явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Також ст.130 СК України зазначає, що заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.06.2001 року, батьком [PERSON], [INFO], записано [PERSON]. Однак, відповідно до підсумків судового експерта відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Юрченко М.В., які викладені у висновку експерта № 341 від 07.11.2016 року (а.с.55-58), молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,9%; за вимогами Другого Міжнародного Симпозіуму з Ідентифікації людини - біологічне батьківство вважається доведеним. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним , установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача доведені, обставини, викладені в позові підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами і показами свідків, а відтак є всі законні підстави для його задоволення; обставини, що спростовують позовні вимоги не встановлені. Частиною 1 ст.84 ЦПК передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн., витрати за проведення судової експертизи в сумі 4413,80 грн., вартість проїзних квитків 291,46 грн., а також 1000,00 грн. за надання правової допомоги, що в загальній сумі становить 6256,46 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 125, 128, 130, 135 СК України, та

Outcome: approved