Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначає, що у 1932 році його бабуся - [PERSON] уклала шлюб з його дідусем [PERSON] На підставі договору на право забудування земельної ділянки від 05 січня 1934 року [PERSON] було дозволено будівництво житлового будинку на вулиці Радянській у місті Мерефа Харківського району Харківської області, даний договір було засвідчено в Харківській нотаріальній конторі 17 квітня 1934 року. На даній земельній ділянці [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, на який оформив право особистої власності. 10 серпня 1943 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані за адресою: м.Мерефа, вул.Радянська, 40. Його бабуся - [PERSON] спадщину у вигляді 1/2 частки зазначеного домоволодіння прийняла, про що отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було посвідчено державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району 06 квітня 1976 року за реєстровим №1654. На іншу 1\\2 частку вказаного вище домоволодіння [PERSON] 06 квітня 1976 року було отримано свідоцтво про право власності, як на частину у спільному майні подружжя, набутого під час шлюбу. Згідно з довідкою КП "Харківське районе бюро технічної інвентаризації" №659 від 30 січня 2015 року домоволодіння №40 по вулиці Радянській у м.Мерефа зареєстроване - 1/2 частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 14 липня 1995 року за реєстровим №2-2891 та 1/2 частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 06 квітня 1976 року за реєстровим №1654 і свідоцтва про право власності, виданого Першою державною нотаріальною конторою 06 квітня 1976 року за реєстровим номером 1652. 09 липня 1994 року [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частки домоволодіння №40 по вулиці Радянській у м.Мерефа. Після смерті [PERSON] його батько - [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, чим фактично її прийняв. Його рідна тітка - [PERSON] спадщину не прийняла, оскільки померла у 1975 році. Її донька - [PERSON], відповідач по справі, також спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, оскільки до нотаріальної контори із заявою не зверталась, разом із [PERSON] на час її смерті не мешкала. 09 травня 2014 року його батько - [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частки зазначеного домоволодіння, яку позивач прийняв 12 лютого 2015 року. Оформити свої спадкові права на іншу 1/2 частку спірного домоволодіння через нотаріальну контору він невзмозі, тому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку домоволодіння №40 по вулиці Радянській у м.Мерефа з відповідними надвірними спорудами та будівлями в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 09 травня 2014 року. Позивач та його представник у судове засідання не з"явились, надали суду письмову заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність та задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явилась будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.524 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкємство за законом має місце коли воно не змінено заповітом. Згідно з вимогами ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні у 1932 році був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Від цього шлюбу подружжя [PERSON] мало двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.16). Згідно з договором про право забудування земельної ділянки, посвідченого Харківською державною нотаріальною конторою 17 квітня 1934 року за реєстровим №295/2 [PERSON] була виділена земельна ділянка №40 по вулиці Радянській у м.Мерефа, на якій був побудований житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями і який був зареєстрований в Харківському міжміському Бюро технічної інвентаризації 17 березня 1972 року за реєстровим №6728. 10 серпня 1943 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 квітня 1976 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за реєстровим №1654 [PERSON] після смерті чоловіка - [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/2 частки домоволодіння №40 по вулиці Радянській у м.Мерефа (а.с.13-14). 06 квітня 1976 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області на ім"я [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на 1/2 частку домоволодіння №40 по вулиці Радянській у м.Мерефа. 09 липня 1994 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15). Після її смерті син спадкодавця - [PERSON] звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері і 14 липня 1995 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване за реєстровим №2-2891, за яким він прийняв спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] у вигляді 1/2 частки домоволодіння №40 по вулиці Радянській у м.Мерефа з відповідними надвірними та господарськими спорудами. Інша 1/2 частка цього домоволодіння залишилась відкритою для інших спадкоємців, що прийняли спадщину. (а.с.17-19) 09 травня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.20). Після його смерті його син - позивач по справі, звернувся до П"ятої Харьківської державної нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав і 12 лютого 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку домоволодіння №40 по вулиці Радянській у м.Мерефа з відповідними надвірними спорудами та будівлями (а.с.24-25). Як вбачається з листа КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" №659 від 30 січня 2015 року 1/2 частка домоволодіння №40 по вулиці Радянській у м.Мерефа з відповідними надвірними спорудами та будівлями, станом на 31 грудня 2012 року, була зареєстрована за [PERSON], а інша 1/2 частка зазначеного домоволодіння - за [PERSON] (а.с.26). Аналогічні відомості вбачаються з копії технічного паспорту на спірне домоволодіння (а.с.27-31). Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті своєї бабусі - [PERSON], що відповідач після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до нотаріальних органів не зверталась, в управління та володіння 1/2 часткою домоволодіння №40 по вулиці Радянській у м.Мерефа не вступала, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеного домоволодіння з відповідними господарськими спорудами та будівлями, яка залишилась у якості спадку після смерті [PERSON] і зареєстрована на ім"я [PERSON] На підставі вище викладеного, ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved