Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 03 листопада 2012 року провадила у місті Донецьку майстер-класс по грумінгу кішок. Через деякий час вона дізналась, що відповідач, яка є Президентом Донецького фелінологічного племінного центру та яка запрошувала її для проведення майстер-класу, використовує її урок, її зображення та зображення її кішок без належного дозволу та виплати відповідної винагороди. Крім того, відповідач без її згоди здійснює продаж компакт-дисків з зазначеним вище відео-уроком. У зв"язку з порушенням її авторських прав просила вилучити із цивільного обігу товари, а саме - компакт-диски, відеограмми, рекламну продукцію, яка була виготовлена та введена відповідачем в обіг; вилучити у відповідача матеріали та знаряддя, які використовувались для виготовлення цих товарів; стягнути з відповідача на її користь компенсацію за тридцять порушень її авторських прав у розмірі 365400 грн.; зобов"язати відповідача надрукувати у засобах масової інформації відомості про порушення її авторських прав та текст прийнятого з цього приводу рішення суду; накласти на відповідача штраф у Державний бюджет України у розмірі 10% компенсації, стягненої на її користь. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Також пояснив, що порушення авторських прав його доверителя полягало в тому, що відповідачем без дозволу позивача було здійснено включення спірного уроку у базу данних та урок був відтворений на компакт-диску, який був опублікований і відтворений на компьютері відповідача без згоди позивача; до зазначеного відео-уроку відповідачем був наданий вільний доступ відвідувачам сайту; відповідачем без згоди позивача були використані ім"я та зображення позивача, а також зображення його тварин. Тому вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Також відповідач пояснив, що дійсно у листопаді 2012 року вона запросила позивача провести у місті Донецьку майстер-класс по грумінгу кішок. Майстер-клас проводився за її сценарієм, запрошений відеооператор провадив зйомку цього майстер-класу, проти чого позивач не заперечував. Крім того, позивач повністю отримала оплату за проведений майстер-клас у розмірі 2000 доларів США, а також їй були компесовані витрати по проїзду до міста Донецька та назад, а також витрати по проживанню у місті Донецьку. Також пояснила, що тварини, зображені на компакт-диску з відеоуроком позивача належать [PERSON]. Компакт-диски не виготовляла та не розповсюджувала. Торгову марку, яка належить позивачеві, використовувала за її згодою. Заслухавши сторони, свідка, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 листопада 2012 року позивачем за запрошенням відповідача було проведено майстер-клас по грумінгу кішок у місті Донецьку і цей факт сторонами у судовому засіданні не оспорювався. Також судом встановлено, що договір на проведення зазначеного майстер-класу з визначенням суттєвих умов його проведення між сторонами не укладався. Судом встановлено, що позивачеві належить марка Nika Centr та пітомнік кішок "Румфольд". Відповідно до вимог ст.54 Конституції України громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникают у зв"язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. Відповідно до вимог ст.438 Цивільного кодексу України автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу, а також право: 1) вимагати зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору, якщо це практично можливо; 2) забороняти зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору; 3) обирати псевдонім у зв'язку з використанням твору; 4) на недоторканність твору. Згідно з вимогами ст.437 ЦК України, ст.11 Закону України "Про авторське право та суміжні права" авторське право виникає з моменту створення твору. Згідно зі ст.440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Використання твору, згідно з вимогами ст.443 ЦК України, здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Статтею 441 ЦК України, встановлено, що твір може бути вільно, без згоди автора та інших осіб, та безоплатно використаний будь-якою особою: 1) як цитата з правомірно опублікованого твору або як ілюстрація у виданнях, радіо- і телепередачах, фонограмах та відеограмах, призначених для навчання, за умови дотримання звичаїв, зазначення джерела запозичення та імені автора, якщо воно вказане в такому джерелі, та в обсязі, виправданому поставленою метою; 2) для відтворення у судовому та адміністративному провадженні в обсязі, виправданому цією метою; 3) в інших випадках, передбачених законом. Особа, яка використовує твір, зобов'язана зазначити ім'я автора твору та джерело запозичення. Відповідно до вимог ст.31 ЗУ "Про авторське право і суміжні права" з наступними доповненнями та змінами автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Суд не приймає до уваги твердження відповідача та свідка [PERSON] стосовно того, що майстер-класс позивач провадив за їх запрошенням, за їх сценарієм, оскільки ані відповідачем ані свідком не надано відповідних доказів на підтвердження цих тверджень. Також судом не приймаються до уваги твердження відповідача стосовно добровільної передачі позивачем йому у використання належної йому торгівельної марки та логотипів, оскільки, в порушення вимог діючого законодавства про охорону авторських та суміжних прав відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження укладання між ним та позивачем авторського договору. У відповідності з вимогами ст.442 ЦК України та ст.1 ЗУ "Про авторське право та суміжні права" твір вважається опублікованим (випущеним у світ), якщо він будь-яким способом повідомлений невизначеному колу осіб, у тому числі виданий, публічно виконаний, публічно показаний, переданий по радіо чи телебаченню, відображений у загальнодоступних електронних системах інформації. Як встановлено у судовому засіданні відповідач на своїй інтернет-сторінці повідомила невизначеному колу осіб про наявність в неї відеоуроку, проведеного позивачем, не повідомляючи при цьому наявність чи відсутність в неї авторських прав на зазначений відеоурок (а.с.17). У той же час суд не приймає до уваги доводи представника позивача про здійснення відповідачем продажу компакт-дисків із зазначеним відеоуроком, оскільким ним суду не надано належних та допустими доказів цього факту. Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що тварини, зображені на компакт-дисках та при проведенні майстер-класу, належать [PERSON], оскільки надані суду документи, свідчать про те, що вказані тварини належать саме позивачеві (а.с.34, 35, 80-85). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про наявність порушення авторських прав позивача з боку відповідача. Відповідно до вимогу ст.52 ЗУ "Про авторське право та суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб"єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушенні будь-якою особою авторського права і (або) суміжних права суб"єкти авторського права та суміжних прав мають право, зокрема, вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; звертатися до суду з позовом поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; подавати позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди; подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав,або виплату компенсації; вимагати, у тому числі в судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень. Відповідно до ч.2 ст.52 зазначеного вище Закону суд має право постановити рішення про: 1) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення авторського права і (або) суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування; 2) відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права і (або) суміжних прав; 3) стягнення з порушника авторського і (або) суміжних прав доходу, отриманого внаслідок порушення; 4) виплату компенсації, що визначається судом у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу; 5) заборону опублікування творів, їх виконання чи постановок, припинення їх постаноновок, припинення їх росповсюдження, вилучення (конфіскацію) контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм чи програм мовлення та обладнання та матеріалів, призначених для їх виготовлення і відтворення; 6) публікацію у пресі інформації про допущене порушення тощо, якщо в ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права і (або) суміжних прав або факт наявності дій, що створюють загрозу порушення цих прав. Згідно з ч.3 ст.52 вищевказаного Закону суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України. Таким чином у судовому засіданні було з достовірністю встановлений факт порушення авторських прав позивача, гарантованих ст.54 Конституції України, Цивільним кодексом України, ЗУ "Про авторське права та суміжні права". При визначені розміру компенсації за порушення авторських прав позивача, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача суд враховує характер припущених відповідачем порушень, їх тривалість та обсяг, що для відновлення попереднього стану позивачеві слід докласти певних зусиль і вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію у розмірі 219240 грн. (1218 грн. (мінімальна заробітна плата в Україні на час розгляду справи) х 10 х 18 (кількість порушень авторських прав позивача, допущених відповідачем). Крім того, у відповідності з вимогами ч.3 ст.52 ЗУ "Про авторське право та суміжні права" суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України штраф у розмірі 10% від розміру компенсації стягнутої на користь позивача. Також у відповідності з вимогами ЗУ "Про авторське право та суміжні права" суд вважає за необхідне вилучити з цивільного обігу товари, виготовлені відповідачем з порушенням авторських прав позивача з метою їх подальшого знищення та зобов"язати відповідача надрукувати у засобах масової інформації відомості про характер та обсяг порушень авторських прав позивача та зміст судового рішення, прийнятого по справі. На підставі вищевикладеного, ст.ст.435, 438, 440, 443 ЦК України, ЗУ "Про авторське право та суміжні права",

Outcome: partial