Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

05.05.2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їм майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Померлі та позивачі були членами колгоспного двору і їм належало по 1/7 (6/42) частці господарства кожному. Зазначають, що в установлений законом строк вони звернулись до нотаріуса, щоб оформити спадщину, однак постановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі правовстановлюючого документу, так як їх господарство відносилось до колгоспного двору, та у свідоцтві про право власності на житловий будинок, виданому 25.12.1989 виконавчим комітетом Поберезької сільської ради Тисменицького району, відсутній підпис голови виконкому та відтиск печатки Поберезької сільської ради. Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явились, від них 25.06.2021 до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 25.05.2021 від нього до суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі. Допитаний в судовому засіданні 22.06.2021 в якості свідка [PERSON] суду надав показання, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер в 2002 році. Допитана в судовому засіданні 22.06.2021 в якості свідка [PERSON] вказала, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер в 2002 році, вони разом проживали за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 25.06.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд встановлює факти родинних відносин між фізичними особами. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00029193879 від 13.01.2021 [PERSON] , народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Відповідно до довідки Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 15.01.2021 №7 [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав в житловому будинку [ADDRESS] та на момент його смерті [INFO] з ним в даному будинку проживали: [PERSON] , 1919 року народження, дружина; [PERSON] , 1949 року народження, син; [PERSON] , 1957 року народження, невістка; [PERSON] , 1977 року народження, внучка; [PERSON] , 1980 року народження, внук; [PERSON] , 1986 року народження, внук (а.с.8). Також, як вбачається із довідки виданої виконкомом Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 27.07.2020 №688 станом на 15.04.1991 в колгоспному дворі, що знаходиться по [ADDRESS] проживав [PERSON] , 1919 року народження - голова двору; [PERSON] , 1919 року народження, дружина; [PERSON] , 1949 року народження, син; [PERSON] , 1957 року народження, невістка; [PERSON] , 1977 року народження, внучка; [PERSON] , 1980 року народження, внук; [PERSON] , 1986 року народження, внук (а.с. 9). Відтак з оглянутих вище документів та показів свідків, суд вважає доведеним факт родинних відносин, між [PERSON] , [INFO] та його матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] , та батьком [PERSON] , померлим [INFO] . Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, Крім того, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Факт, який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження на підставі поданих письмових доказів. Встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати право на спадкування. Також, відповідно до копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 25.12.1989 виданого на підставі рішення виконкому тисменицької районної Ради народних депутатів від 19.12.1989 №233 по [ADDRESS] (відповідно до довідки Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 15.01.2021 №6 переіменована на [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. 15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність". На момент вступу в дію Закону України „Про власність" в колгоспному дворі проживали: [PERSON] , 1919 року народження - голова двору; [PERSON] , 1919 року народження, дружина; [PERSON] , 1949 року народження, син; [PERSON] , 1957 року народження, невістка; [PERSON] , 1977 року народження, внучка; [PERSON] , 1980 року народження, внук; [PERSON] , 1986 року народження, внук. Даний факт підтверджено вищезазначеною довідкою виданою виконкомом Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 27.07.2020 №688. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. У зв`язку із зазначеними вище обставинами, на час припинення колгоспного двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , стали співвласниками будинковолодіння в рівних долях, тобто їм належало на праві спільної сумісної власності по 1/7 (6/42) частині домоволодіння, як членам колишнього колгоспного двору. Відповідно до п.6 розділу 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зі вступом в дію 15.04.1991 року Закону України „Про власність" - колгоспні двори ліквідовані, а ті члени двору, які не втратили частку в майні колгоспного двору на момент припинення його існування стали співвласниками у рівних частках, при цьому на виділ частки з майна колишнього колгоспного двору встановлено трирічний строк позовної давності. [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть від 05.03.1996 серії [NUMBER] померла [INFO] . 1/7 частку її майна успадкував її чоловік [PERSON] та син [PERSON] та їм стало належати 9/42 часток. [PERSON] на випадок своєї смерті [INFO] склав заповіт, який посвідчено секретарем Поберезької сільської ради/Ради народних депутатів Тисменицького району Івано-Франківської області Базилюк Л.С., зареєстровано в реєстрі №31, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належне на день його смерті і на, що він за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть від 16.01.2003 серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). Після смерті батька [PERSON] його частку майна за заповітом успадкував син [PERSON] , і йому стало належати 18/42 часток. Згідно з свідоцтвом про смерть від 26.01.2008 серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с16). Після смерті останнього належні йому 6/42 часток в колгоспному дворі прийняли його абтько [PERSON] та мати [PERSON] в розмірі 3/42, яким стало належати: [PERSON] 21/42 частка (18/42+3/42), а [PERSON] - 9/42 часток (6/42+3/42). Після смерті [PERSON] належні йому 21/42 частки по 7/42 часток успадкували [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ). Відповідно до вимог ст.ст.1261, 1268 ЦК України [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , прийняли спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Даний факт підтверджується вищевказаними довідками Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 15.01.2021 №7 та виконкому Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 27.07.2020 №688, а такожпоказами свідків. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З матеріалів справи встановлено, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, позивачі, що є спадкоємцями за законом, звернулись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але таке їм не видано, оскільки на свідоцтві відсутній підпис голови виконавчого комітету та відсутній відтиск печатки Поберезької сільської ради. Крім того, у документах виявлені розбіжності. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що позивачі є членами колгоспного двору, від прийняття спадщини не відмовлялись, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказане майно, тому позов слід задовольнитиповністю.

Outcome: approved