Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] у позові, а його представник - адвокат [PERSON], збільшивши розмір позовних вимог у подальшому, просив стягнути з відповідача 6992 грн. заборгованості за час затримки розрахунку при звільнені позивача 01.07.2013 року з роботи за період з 02.07.2013 року - з наступного за днем звільнення дня по 13.11.2013 року - по день фактичного проведення розрахунку на підставі судового наказу. У судове засідання позивач та його представник не з»явилися, але від представника позивача - адвоката [PERSON] надійшла заява, в якій він просив справу розглянути без його участі та без участі позивача, також не заперечував проти заочного розгляду справи, уточнені позовні вимоги підтримав. Представник відповідача на повторний виклик у судове засідання не з»явився, хоч про час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.24, 29), про причини неявки суд не повідомив, про відкладення справи чи про розгляд справи за відсутності його представника не просив, тому відповідно до ст.224 ЦПК України суд визнав можливим заочний розгляд справи, проти чого представник позивача письмово не заперечував, у зв»язку з чим відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд приходить до слідуючого висновку. Як убачається з копії трудової книжки на а.с.5, позивач звільнений з роботи у відповідача з посади електромонтера 01 липня 2013 року відповідно до наказу від 01 липня 2013 року № 97к у зв»язку зі скороченням чисельності. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, що відповідачем не було дотримано, оскільки розрахунок з позивачем ним було проведено 13 листопада 2013 року на підставі судового наказу Ніжинського міськрайонного суду від 27 вересня 2013 року (копія судового наказу на а.с.6 та копія платіжного доручення на а.с.9), що дає також підстави вважати про відсутність спору про розмір заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності грошей на розрахунковому рахунку. Вина відповідача в невиплаті позивачу у день звільнення з роботи всіх належних йому сум жодними доказами з боку відповідача не спростована. Середньоденна заробітна плата [PERSON] згідно розрахунку у довідці ПАТ "Ніжинський механічний завод" від 16.08.2013 року № 16 на а.с.7 за останні два місяці, які передували місяцю, в якому його було звільнено з роботи, а саме за квітень-травень 2013 року, оскільки в червні місяці нарахування по заробітній платі не проводились, становить 73 грн.60 коп., а відповідно за 95 робочих днів у розрахунковому періоді становить 6992 грн. (липень - 22 робочі дні, серпень - 21 робочий день, вересень - 21 робочий день, жовтень - 23 робочих дні, листопад - 8 робочих днів). Зазначений розрахунок позивача відповідає вимогам ст.27 Закону України "Про оплату праці", розділу ІІ п.2, розділу ІV п.8 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 і його правильність відповідачем не спростована. Тому позовні вимоги слід задовольнити. При цьому сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача - середньомісячний заробіток за затримку розрахунку при звільненні, зазначається без утримання прибуткового податку й інших обов"язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов"язком роботодавця та працівника. Згідно п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі за вимогами, що випливають з трудових правовідносин, звільняються від сплати судового збору, тому відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України судовий збір у розмірі 243грн.60 коп. слід тягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved