Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

11.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] у 2018 році було укладено договір про споживчий кредит за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 5500,00 грн, на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 01 березня 2023 року. Позивач виконав умови договору. Відповідач зі своєї сторони порушила взяті на себе зобовязання, щодо повернення кредитних коштів та має заборгованість. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання в якому просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач повторно не з"явилася, повідомлена вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Згідно з частиною 1 статті 178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв'язку з незявленням в судове засідання без повідомлення причин неявки відповідача та неподачею відзиву на позовну заяву, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, матеріалами справи встановлено, що 01.03.2018 року між ПАТ Державний ощадний банк України в особі керуючого ТВВБ №10026/0660 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" та [PERSON], укладено договір про споживчий кредит №236_0660, за яким відповідач отримала грошові кошти (кредит) у сумі 5500 грн. на строк 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 01 березня 2023 року. Відповідно до п.2.4.1 договору, за користуванням кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату ( проценти) в розмірі 56 % річних( процентна ставка є фіксованою). Проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим Договором (п. 2.4.2 Договору). Згідно п.п. 1.1.12, 2.3, 3.2.1. договору, кредит надавався на споживчі цілі, одноразово, шляхом безготівкового перерахунку коштів на Поточний рахунок № [NUMBER] позичальника [PERSON] для здійснення розрахунково-касового обслуговування позичальника, в тому числі для видачі та обслуговування кредиту. Відповідно до п. 3.3.3 договору, позичальник зобов'язувалася здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 91,67 гривень та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з квітня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів позичальник зобов'язувалася здійснити не пізніше дати (терміну остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором, а саме 01.03.2023 року). Пунктом 3.10.2 договору передбачено, що термін остаточного повернення кредиту за цим договором є таким, що настав з дати виникнення будь-якої з вказаних в цьому пункті договору відкладальних обставин, і позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користуванням кредитом та інші визначені цим договором платежі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якої з наступних відкладальних обставин, а саме згідно п.3.10.2.2 договору: спливу строку, відведеного законодавством України для усунення порушення споживачем (позичальником) умов договору про споживчий кредит у разі, якщо Банк вимагає повернення кредиту, здійснення платежів, строк сплати яких не настав; прострочення виконання зобов'язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості ( у тому числі за кредитом та /або комісіями) на строк 58 календарних днів. Відповідно до п.п.4.3.1, 4.3.2 договору, позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання та визначено, що позичальник зобов'язаний точно в строки, обумовлені цим договором погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено договором. Відповідно до п.8.3 договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та /або сплати суми комісійної винагороди, позичальнику зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу. Судом встановлено, що з березня 2018 року позичальник перестала здійснювати внесення коштів на поточний рахунок № [NUMBER] за користуванням кредитом, чим припинила виконувати належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитом і як зазначив позивач станом на 19.06.2018 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 6417,42 грн., яка складається з: основна заборгованість (прострочена) - 5500,00 грн., прострочені чергові платежі по нарахованим відсоткам - 787,80 грн., пеня за несвоєчасну сплату чергових платежів за кредитом (за основним боргом) - 84,39 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 32,16 грн., сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з березня 2018 року по червень 2018 року - 0,73 грн., сума інфляційних втрат від прострочених сум по відсоткам з березня 2018 року по червень 2018 року - 2,05 грн., сума 3 % річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу з березня 2018 року по червень 2018 року - 7,45 грн., сума 3 % річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з березня 2018 року по червень 2018 року - 2,84 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved