Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу в розмірі 62 898,50 грн. та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.10.2018 року на вул. Туполєва, 3 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , відповідальність якої застрахована за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 116306а8кг, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Постановою Святошинського районного суду від 14.11.2018 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 162 398,50 грн. Різниця між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту, складає 62 898,50 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, як з особи, з вини якої настав страховий випадок. Ухвалою суду від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. Обгрунтовуючи тим, що на момент вчинення відповідачем ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] як водія транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за полісом № АМ/6364230 від 03.10.2008 та за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №301-107/18 ВО від 02.10.2018. Згідно договору добровільного страхування (КАСКО) №116306а8кг від 25.04.2018, майнові інтереси [PERSON] були застраховані у ПрАТ «CK «АРКС», які пов`язані із володінням, експлуатацією і розпорядженням транспортного засобу Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] , від страхових ризиків «ДТП», «ПДТО», «ІВП», «ВИКРАДЕННЯ». Розмір завданої матеріальної шкоди власнику автомобіля Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] згідно рахунку № ПАсС- 0013246 від 26.10.2018 та розрахунку страхового відшкодування у страховій справі 1.003.18.0018360, склав 162 398,50 грн. За заявою [PERSON] про виплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування (КАСКО) №116306а8кг від 25.04.2018р. позивач ПрАТ «CK «АРКС» виплатив своєму страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування матеріального збитку у розмірі 162 398,50 грн. Полісом відповідача встановлений ліміт цивільно-правової відповідальності страховика відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за шкоду, нанесену майну третім особам у розмірі 100 000,00 грн. з безумовної франшнзою у розмірі 500,00 грн. Договором відповідача добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №301-107/18 ВО від 02.10.2018р. встановлений додатковий ліміт цивільно-правової відповідальності страховика відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за шкоду, нанесену майну третім особам у розмірі 200 000,00 грн. з безумовної франшизою у розмірі 0 грн. Після виплати страхового відшкодування матеріального збитку власнику автомобіля Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , позивач звернувся до страховика відповідача за виплатою відшкодування в порядку регресу. Позивач отримав від страховика відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за полісом № АМ/6364230 від 03.10.2008 відшкодування в порядку регресу у розмірі 99 500, 00 грн. Виходячи з того, що відповідач на момент ДТП мав додатковий поліс ОСЦПВВНТЗ №301-107/18 ВО від 02.10.2018 із законодавчо встановленим лімітом відповідальності за шкоду, нанесену майну третім особам Страховиком ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ- КООП» у розмірі 200 000,00 грн., особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду у порядку регресу позивачу в повному обсязі є ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП». 08.10.2021 за платіжним дорученням (квитанцією) №0.0.2293799051.1, відповідач [PERSON] сплатила відповідачу безумовну франшизу за полісом АМ/6364230 від 03.10.2008 у розмірі 500,00 грн. Ліміт відповідальності страховика відповідача - ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (страхова сума в межах якої здійснюється відшкодування за шкоду нанесену майну третім особам) складає 200 000 грн., а розмір виплаченого страхового відшкодування матеріального збитку позивачем [PERSON] склав 162 398,50 грн., сума понесених збитків позивачем покривається в повному обсязі за договором [PERSON] добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №301-107/18 ВО від 02.10.2018. А тому, пред`явлені вимоги позивача по стягненню з відповідача відшкодування в порядку регресу у розмірі 62 898, 50 грн. є неналежними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2600,00 грн. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому вважає, що представником відповідача помилково прийнято норми, які стосуються загальнообов`язкового страхування, до відносин, що складаються з приводу відшкодування шкоди за договором добровільного страхування, що страхувальник, який здійснив зобов`язання з приводу відшкодування страхового відшкодування потерпілій особі, має право відшкодувати шкоду як за рахунок страховика винної особи, так і самої особи, яка завдала шкоду в деліктному зобов`язанні. Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому наголосив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена (застрахована) договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №301-107/18 ВО від 02.10.2018р. у ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», з лімітом відповідальності страховика відповідача за шкоду, нанесену майну третім особам у розмірі 200 000,00 грн. з безумовної франшизою у розмірі 0 грн. А тому пред`явлені вимоги позивача по стягненню з відповідача відшкодування в порядку регресу у розмірі 62 898, 50 грн. с неналежними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов наступних висновків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.10.2018 року на вул. Туполєва, 3 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , відповідальність якої застрахована за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 116306а8кг, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Постановою Святошинського районного суду від 14.11.2018 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за полісом № АМ/6364230 від 03.10.2008 та за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №301-107/18 ВО від 02.10.2018. Згідно рахунку ТОВ «Віді-Пауер» № ПАсС-0013246 від 26.10.2018 завданої матеріальної шкоди автомобілю Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] , становить 162 398, 50 грн. Згідно п. 1 ст. 979 Цивільного кодексу Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Віді-Пауер» страхове відшкодування згідно акту № АХА2422963, що підтверджується платіжним дорученням № 511599 від 05.11.2018 року. Полісом відповідача встановлений ліміт цивільно-правової відповідальності страховика відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за шкоду, нанесену майну третім особам у розмірі 100 000,00 грн. з безумовної франшнзою у розмірі 500,00 грн. Договором відповідача добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №301-107/18 ВО від 02.10.2018р. встановлений додатковий ліміт цивільно-правової відповідальності страховика відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за шкоду, нанесену майну третім особам у розмірі 200 000,00 грн. з безумовної франшизою у розмірі 0 грн. 08.02.2021 року позивач направив на адресу відповідача лист з вимогою сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 62 898,50 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. На підставі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодував шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виточеного відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічні висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року в справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18). Таким чином, відповідальною особою за заподіяний збиток внаслідок експлуатації транспортного засобу є, зокрема, страховик у межах, визначених чинним законодавством та договором страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, а не винна в ДТП особа. В даному випадку з"ясовано, що ліміт відповідальності страховика відповідача - ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (страхова сума в межах якої здійснюється відшкодування за шкоду, нанесену майну третім особам) складає 200 000 грн., згідно договору добровільного страхування, а розмір виплаченого страхового відшкодування матеріального збитку позивачем [PERSON] склав 162 398,50 грн., сума понесених збитків позивачем покривається в повному обсязі за договором [PERSON] добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №301-107/18 ВО від 02.10.2018, що відповідає суті страхування та нормам відповідного Закону України "Про Страхування". Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Інші доводи позивача щодо добровільного договору страхування не впливають на зроблений вище судом висновок щодо відповідальності застрахованої особи та відповідно ліміту відповідальності, та визначених Законом України "Про Страхування" обов"язків страхової компанії. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннямистатті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістомстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Строною відповідача було заявлено у відзиві про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 2 600 грн., оскільки такі витрати підтверджені, є співмірними зі складністю справи, ціною позову та обсягом виконаних робіт, які документально підтверджені, тому такі підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Підстав для зменшення заявлено не було та судом не встановлено.

Outcome: approved