Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

15.04.2016 року позивач звернувся у суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивував тим, що 02.07.2015 року померла її сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,55 га, кадастровий номер: 1421586800:03:000:0502, розташованої на території [PERSON] сільської ради, Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом № 3-88, на земельну ділянку загальною площею 0,45 га, кадастровий номер: 1421586800:03:000:0921, розташованої на території [PERSON] сільської ради, Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом № 3-89. Позивач вважає, що фактично прийняв спадщину після смерті сестри спадкового майна у вигляді земельних ділянок, т.я. на час смерті сестри проживала разом з нею, користується спадковим майном, від спадщини не відмовлялася. Спадкову справу в нотаріальній конторі не відкривала, у зв'язку з втратою оригіналів правовстановчих документів, залишилися лише копії Державного акта на земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем другої черги, другіх спадкоємців нема. Тому позивач просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки. Позивач надала заяву у якій просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] сільська рада просить розглянути справу без участі представника [PERSON] сільської ради, позов визнають. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 33885324 вбчається, що земельна ділянка загальною площею 4,55 га, кадастровий номер: 1421586800:03:000:0502, розташованої на території [PERSON] сільської ради, Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, належала [PERSON] на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом № 3-88, виданого 19.02.2015 року державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори. (а.с.10). З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 33886441 вбчається, що земельна ділянка загальною площею 0,45 га, кадастровий номер: 1421586800:03:000:0921, розташованої на території [PERSON] сільської ради, Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, належала [PERSON] на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом № 3-89, виданого 19.02.2015 року державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори. (а.с.10). З свідотцтва про смерть серія 1-НО № 909953 виданого 13.07.2015 року Зачатівською сільської радою Волноваського району Донецької області вбачається, що [PERSON] померла 02.07.2015 року.(а.с.11). З наданої інформації завідуючої Волноваської державної нотаріальної контори [PERSON] від 15.04.2016 року за № 374/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], що померла 02.07.2015 року, станом на 15.04.2016 року не відкривалася, заповіти від імені померлого не посвідчувалися.(а.с.19-20). Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Згідно ст.1262 ЦК УКраїни у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні братита сестри спадкодавця,його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.18 п.є Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ не може здійснюватися право власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, які перебувають у власності громодяндля ведення товарного сільскогосподарського виробництва, а також земельних часток/паїв/, крім передачі їх у спадщину. Відповідно ст.81 ч.1, п.г. ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 4,55 га, кадастровий номер: 1421586800:03:000:0502, розташованої на території [PERSON] сільської ради, Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом № 3-88, на земельну ділянку загальною площею 0,45 га, кадастровий номер: 1421586800:03:000:0921, розташованої на території [PERSON] сільської ради, Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом № 3-89. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved