Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач у грудні 2014 року звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №KGH3RX05150206 від 15.06.2006 року в розмірі- 18 733,76 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.06.2006 року між Банком та [PERSON] укладено договір №KGH3RX05150206, відповідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 1 219,90 грн., зі сплатою відсотків за користування в розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців по 14.06.2007 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка".За умовами договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячній платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2012 року стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість кредитну в розмірі 22 419 грн. 39 коп. та 224 грн. 19 сплаченого судового збору (а.с.4). Відповідач перед позивачем належним чином не виконав зобов"язання, внаслідок чого станом на 17.11.2014 року утворилась заборгованість 18 733,76 грн. ( з вирахуванням вказаної суми по заочному рішенню). Тобто, заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором на суму - 17 365,49 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.-штраф (фіксована частина), 868,27 грн.- штраф ( процентна складова), розрахунок якої додається (а.с. 5), загалом -18 733,76 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Цивільне законодавство не встановлює обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Одночасне стягнення з боржника, який порушив умови договору, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є формою неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. - судового збору.

Outcome: approved