Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просила: - визнати договір купівлі-продажу Земельної ділянки загальною площею 0,06 гектарів в межах згідно з планом до державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER] яка розташована на території Садово-городницького товариства "А І Р", від 25.03.2009 року укладеного [PERSON] в інтересах [PERSON] з одного боку та [PERSON] з другого боку, таким, що відбувся. Свій позов позивач тим, що 25.09.2009 року вона та [PERSON], яка діяла на підставі нотаріальної довіреності наданої [PERSON] відбулась домовленість про купівлю-продаж належної на праві власності [PERSON] земельної ділянки площею 0,06 га на території Садово-городницького товариства "А І Р". Вона сплатила відповідачу грошові кошти в сумі 16 000 гривень, сторони засвідчили факт передачі землі в акт прийому-передачі земельної ділянки, однак нотаріально посвідчити вказану угоду не змогли через зайнятість. Позивач та представник позивача до суду не з"явились подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з"явилась, просила провести судовий розгляд за її відсутності, позов визнала. Судовий розгляд проведено за відсутності сторін та їх представників. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.12.1996 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,06 га на території м.Коростеня садівниче товариство "А І Р". Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 15.05.2006 року [PERSON] уповноважив [PERSON] продати за ціною і на умовах на її розсуд належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,06 га на території м.Коростеня садівниче товариство "А І Р". [PERSON], яка була дружиною [PERSON], нотаріально посвідчила заяву, якою надала згоду на продаж земельної ділянки. 25.03.2009 року [PERSON] склала розписку про те, що вона продає земельну ділянку на території Садово-городницького товариства "А І Р", яка належала гр-ну [PERSON] згідно державного акта серії ЖТ № 27000365, від імені якого вона діяла на підставі довіреності від 15.06.2006 року, гр-ці [PERSON] за 16 000 гривень, кошти отримала. 25.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] складено Акт прийому-передачі земельної ділянки. [INFO] року [PERSON] померла. [INFO] року помер [PERSON] Згідно даних Коростенської міської нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся його син - [PERSON], який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у виді квартири та грошових вкладів. Таким чином суд приходить до висновку, що з днем смерті [PERSON] втратила свою силу і його довіреність, однак сторони хочуть визнати договір таким, що відбувся ще за його життя. Згідно ст.12 ч.3 ЦК України, особа може відмовитись від свого майнового права, відмова від права власності на нерухомі речі здійснюється у порядку встановленому актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за догово- ром виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною четвертою вказаної норми передбачено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 640 цього Кодексу договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Правила ст. 220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки за змістом ст. 640 цього Кодексу договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації З матеріалів справи слідує, що сторони нотаріально не посвідчили угоду купівлі-продажу земельної ділянки та не провели її державну реєстрацію. Факт передачі майна і коштів для вирішення даної справи значення не має. Доказів щодо ухилення від нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу сторони не надали. Посилання на постійну, в декілька років зайнятість сторони, як причину своєчасного неукладення угоди не вказує на ухилення від посвідчення угоди. За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed