Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить відібрати [PERSON], [INFO]. від батьків [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO].; позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO].; стягувати із [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]. на користь ліцею «Просвіта» 1000 грн. у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації згідно з законом, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягувати із [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]. на користь ліцею «Просвіта» 1000 грн. у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації згідно з законом, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що розпорядженням голови ШРА від 09.10.2018 року №555 «Про негайне відібрання та влаштування в «Центр підтримки дітей при ліцеї Просвіта», дитину [PERSON], [INFO], відібрано від батьків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сім»я проживає за адресою: м.Львів, Урочище Голоско, обслуговуючий кооператив «Ветеран» у садовому будинку. В данному будинку відсутні умови для належного проживання, розвитку дитини, територія біля будинку вся у смітті. Під час візиту батьки перебували у стані алкогольного сп"яніння, конфіктували та агрессивно себе поводили. Відділом соціальної роботи ШРА неодноразово проводилася профілактична робота із [PERSON] та [PERSON] Вжиті заходи не дали позитивних результатів. [PERSON] та [PERSON] категорично відмовляються від допомоги у поміщенні в реабілітаційний центр для осіб із алкогольною залежністю, а також від інших соціальних послуг, що створює безпосередню загрозу для життя та здоров"я дитини у випадку забирання її батьками на виховання та спільне проживання у садовому будинку, який не пристосований для проживання. Батьки не вживають жодних заходів направлених на зміну обставин, що дають можливість стверджувати про позитивні зміни у забезпеченні ними належних умов для проживання та виховання дитини. У зв"язку із чим змушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення повідомлення, оголошеннями на сайті суду, у судове засідання не з"явились. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачів, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживала разом із своїми батьками [PERSON] та [PERSON] у садовому будинку, що розташований за адресою: м.Львів, Урочище Голоско, обслуговуючий кооператив «Ветеран». Батьки дитини зловживають алкоголем, не піклуються про здоров'я, життя та безпеку доньки. Будинок, в якому вони проживають є садовим, не пристосованим для проживання, в будинку не має води, опалення та каналізації, антисанітарні умови. Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації від 09.10.2018 року №555 «Про негайне відібрання та влаштування в «Центр підтримки дітей при ліцеї Просвіта», дитину [PERSON], [INFO], відібрано від батьків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки дитина перебуває з 23.11.2017 року на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах через незабезпечення виконання батьками своїх обов"язків щодо створення належних умов для проживання та виховання дитини та зловживання алкоголем. За результатами проведеної роботи відділом Органу опіки та піклування ШРА встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ніде не працюють, зловживають алкоголем. Адміністрація закладу, під фактичним вихованням якого перебувала [PERSON] за час її навчання неодноразово зверталася до Шевченківської районної адміністрації з проханням щодо надання батькам комплексу соціальних послуг, враховуючи факт зловживання ними алкоголем, відсутності житла та працевлаштування. Проте, [PERSON] та [PERSON] категорично відмовляються від допомоги у поміщенні в реабілітаційний центр для осіб із алкогольною залежністю, а також від інших соціальних послуг, що створює безпосередню загрозу для життя та здоров"я дитини у випадку забирання її батьками на виховання та спільне проживання у садовому будинку, який не пристосований для проживання. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов"язані піклуватись про здоров"я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Пунктом 2 ст.8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року передбачено, що у всіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст.9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в ході судового розгляду, відділом соціальної роботи ШРА неодноразово проводилася профілактична робота із [PERSON] та [PERSON] Вжиті заходи не дали позитивних результатів. Крім того, згідно з повідомлень з навчального закладу батьки дитину часто забирали у стані алкогольного сп"яніння, вступали у конфлікти із працівниками ліцею, які супроводжувалися нецензурною лайкою. Після припинення відвідування навчального закладу у звязку із закінченням навчального року [PERSON] фактично проживала у садовому будинку розам з [PERSON] та [PERSON] При відвідуванні сім"ї працівниками відділу соціальної роботи відділу у справах дітей батьки вели себе агресивно. Мати [PERSON] написала письмову заяву від 10.09.2018 року до адміністрації навчального закладу про те, щоб дитину без супроводу дорослих відпускати додому. Дана заява на переконання суду свідчить про байдужість до безпеки та життя житини з боку матері, оскільки судом встановлено, що дитина маючи 11 років змушена була б самостійно добиратися до садового будинку після закінчення навчання минаючи велику частину міста, а також після того впродовж 30 хвилин сама йти через ліс, який межує між м.Львів та смт.Брюховичі, оскільки навчальний заклад «Просвіта» знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Просвіти, 2/4. Таке добирання додому щодня без батьків, самостійно створює реальну загрозу для життя дитини. До Шевченківської районної адміністрації або відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району м.Львова [PERSON] та [PERSON] з моменту відібрання дитини ні письмово, ні усно не зверталися щодо повернення дитини їм на виховання, жодного рану не провідували її, не цікавились її життям. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Савіни проти України» встановив, що між інтересами дитини й інтересами батьків має існувати справедлива рівновага, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу треба приділяти інтересам дитини, які за своєю природою повинні переважати над інтересами батьків. При ухваленні рішення суд враховує, що сім"я, в якій виховується дитина, є виразно неблагополучна, існує небезпека для життя дитини, перебуванням в ліцеї «Просвіта» буде кращим чином забезпечено її розвиток у безпечному, стійкому та спокійному середовищі. Беручи до уваги вищенаведене, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що слід відібрати малолітню [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] та позбавити їх батьківських прав щодо [PERSON] у зв?язку із ухиленням ними від батьківських обов?язків. Крім того, відповідно до відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов?язок не залежить від матеріального становища батьків. Згідно з ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зважаючи на те, що [PERSON] не працює і може мати мінливий дохід вважаю за доцільне стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., що підлягає індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.10.2018 року і до досягнення нею повноліття. Крім того, слід стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., що підлягає індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.10.2018 року і до досягнення нею повноліття. В порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягаю задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved