Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає , що з 23 серпня 2007року по травень 2014року він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народився [INFO] син [PERSON]. В березні 2013року дружина разом з дітьми переїхала мешкати в м.Дружківка до своїх батьків. Він залишився мешкати в м.Нова Каховка, оскільки вважав, що окреме проживання буде тимчасовим. Після отримання 12 грудня 2013р відповідачем у власність трьохкімнатної квартири в м.Дружківки, остання повідомила, що не збирається повертатися до м.Нова Каховка та проживати разом з ним. Весь цей час, він, як батько свого сина, хотів бачитись , спілкуватися з ним, дбати та приймати участь у його вихованні. Декілька разів приїжджав до м.Дружківка, щоб побачитись з сином. Саме тоді відповідачска повідомила, що ніколи не дасть йому можливості з сином поїхати до м.Нова Каховка, де він проживає та де зареєстрований син. Крім того повідомила, що якщо він має намір бачитись з сином, то повинен знімати номер в готелі в м.Дружкіка де зможе проводити час з дитиною. Поїхати з сином до своєї домівки, хоча б не декілька дныв не дозволяє. Оскільки він мешкає в м.Нова Каховка Херсонської області, він не може кожен тиждень приїжджати до м.Дружківка, щоб доїхати потрібно витратити один день на дорогу і на повернення теж, а побачення з дитиною може за бажанням дружини тривати декілька хвилин. Весь цей час він спілкується з сином через мережу Інтернет, він його признає та весь час запитує коли будемо проводити час разом. Намагався домовитись з відповідачкою про те, щоб не було з її боку перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також визначитись щодо способу участі у вихованні дитини. Але вона не погоджується на будь-які умови. Звертався з заявою про прийняття рішення щодо зобов"язання [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином до Служби у справах дітей Дружківської міської ради та визначити способи участі у вихованні сина. 21 травня 2014року комісія вирішила встановити час та місце побачень з сином весною та восени по 1 тижню, влітку та взимку по 1 місяцю за попередньою домовленністю з матір"ю дитини. Влітку він неодноразово телефонував колишній дружині з питання попередньої домовленності про день коли він може приїхати до м.Дружківка та взяти сина із собою на місяць, але вона находила причини за яких він не може приїхати до дитини та забрати сина до м.Нова Каховка. Тобто влітку дружина не дала йому змоги бачитись з сином. На початку жовтня він поїхав до м.Дружківка аби побачитись з сином та взяти його із собою на один тиждень, але відповідачка повідомила, що вищезазначене рішення вона виконувати не буде і не дозволила йому взяти сина із собою. Весь цей час він намагався налагодити нормальний зв"язок із дитиною, приймати участь у її виховані, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Його права як батька сьогодні є порушенними. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною спричинить шкоду сину не існує. Просить зобов"язати відповідача усунути перешкоди в спілкуванні з сином; визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: періодичні побачення, а саме один раз на місяць восени та весною терміном по сім діб, за місцем його проживання в м.Нова Каховка, за попереднім повідомленням та за бажанням сина без участі матері; побачення з сином взимку та влітку загальним терміном два місяці, за місцем його проживання в м.Нова Каховка, за попереднім повідомленням та за бажанням сина без участі матері. В судове засідання позивач не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просить його позов розглядати без його участі, на позові наполягає. Під час попереднього судового засідання позивач також наполягав на позові, оскільки вважає, що відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною , не виконує рішення органу опіки, яким встановлено спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON]. Відповідачка позовні вимоги не визнала. Пояснила, що позивач є батьком сина [PERSON]. Її батьки, родичи подарували їй трикімнатну квартиру в м.Дружківка, і в березні 2013року вони з сином приїхали жити в м.Дружківка. Вона пропонувала і відповідачу їхати разом з ними, але останній відмовився. В м.Нова Каховка вони мешкали в будинку батьків позивача. Крім них там також мешкали сестра відповідача, племінник. Після переїзду до м.Дружківка , вона просила позивача надати згоду на реєстрацію сина [PERSON] в її квартирі, але він відмовляв їй в цьому. Вони тривалий час не мали можливості зареєструватися в квартирі. Вона вимушена була звернутися до суду за розірванням шлюбу, в рішенні було встановлено, що дитина залишається проживати з нею, після чого вона змогла зареєструвати дитину в квартирі, яка їй належить. Також за рішенням суду з позивача стягнуто аліменти на утримання дитини. Ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною, позивач не мав. [PERSON] приїзджав в 2014 році - весною, літом, та зимою. Він зупинявся в будинку її батьків, по [ADDRESS], спілкувався з дитиною, скільки бажав, ніхто йому не перешкоджав в цьому. Вона дійсно заперечує щодо вивозу дитини в м.Нова Каховка, але це обумовлено тільки воєнною ситуацією в країні. Дитині три рочки, дорога автобусами дуже для нього складна, тим більше взимку. [PERSON] ходить у дитячий садок, де займається, і відривати його від садку взимку та восени, вважає недоцільним. Позивач офіційно не працює і відповідно не має обмежень в часі. Вона не заперечує, щоб він приїзжав до м.Дружківки і спілкувався з дитиною скільки забажає. Вона також не заперечує щоб дитина поїхала з батьком в літку до м.Нова Каховка, але при зміні воєнної ситуації в країні. Всі її хвилювання викликані через воєнну ситуацією в країні, а також тим, що дитина ще мала за віком, і не залишалася надовго без матері. У випадку закінчення АТО, вона не заперечує, щоб дитина разом з батьком відвідали його в м.Нова Каховка. Дитина любить батька, тому вона тільки за те щоб дитина спілкувалася з батьком, але на даний момент нехай батько приїзжає в м.Дружківку і спілкується з дитиною за місцем проживання дитини. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи [PERSON] підтримала висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради щодо участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO]. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], який народився [INFO] (а.с.8). Шлюб між сторонами розірвано 13 травня 2014 року. Неповнолітнього сина [PERSON] залишено проживати з матір"ю (а.с.15). На час розгляду справи дитина зареєстрована з матір"ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], фактично мешкає по [ADDRESS]. [PERSON] відвідує ДНЗ №4 "Сонечко" (а.с. 42). Позивач офіційно не працевлаштований, що ним підтверджено в попередньому судовому засіданні. Проживає в [ADDRESS] , в якій також проживають [PERSON], наймач квартири , бабуся [PERSON], [PERSON], онук наймача квартири. Умови в квартирі відповідають санітарно-гігієничним нормам. Створені належні умови для проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] , проте необхідно обладнати окреме місце для сну малолітнього [PERSON]. За місцем проживання позивач характеризується позитивно. (а.с. 7,10,11,13,14). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матір"ю відповідачки [PERSON] пояснила, що її донька [PERSON] з березня 2013року фактично мешкає з ними по [ADDRESS], оскільки працює, а вони - батьки, допомагають їй доглядати за дитиною [PERSON]. [PERSON] любить батька. Але з березня 2013року і до травня 2014року він жодного разу не приїзжав до дитини. Після розірвання їхнього шлюбу, позивач став наполягати на спілкуванні з дитиною. В травні 2014року [PERSON] відвідував дитину приблизно три дні, влітку - 5 днів, в грудні- 5 днів. Кожного разу він зупинявся в їхньому будинку. Йому ніхто не перешкоджав в спілкуванні з дитиною, не обмежував в часі спілкування. Вони разом гуляли, де бажали. Позивачу пропонувалося залишитися мешкати в м.Дружківка, оскільки у відповідача є власна квартира, а в м.Нова Каховка, свого житла в них не було. Позивач не бажає. Відповідачка дійсно заперечує щодо надання дитини відповідачу в даний час, оскільки хвилюється за дитину через воєнний стан в країні. Можливо ситуація зміниться, дитина побільшає, і батько зможе взяти дитину до себе в м.Нова Каховка, але враховуючи вік дитини, ситуацію в країні [PERSON] заперечує щодо передання дитини батькові в інше місто. Нехай батько приїзджає і спілкується з дитиною в м.Дружківка. Свідок [PERSON], яка є сусідкою [PERSON], та головою селищної ради, підтвердила в судовому засіданні, що в 2014році позивач тричі відвідував сина [PERSON] за місцем проживання батьків відповідача по [ADDRESS]. Вона неодноразово бачила позивача з дитиною. [PERSON] в розмові з нею дуже радісно розповідав, що до нього приїхав тато, який подарував йому машину. Вона бачила їх разом на дитячому майданчику. Як голова селищної ради, вона може характеризувати [PERSON] та її батьків [PERSON], як мешканців, які не можуть конфліктувати. З розмови з [PERSON] їй відомо, що батько дитини висловлював думку з приводу того, щоб забрати [PERSON] до себе. Пояснення свідків позивачем не спростовані, у суду відсутні підстави ставитися до пояснень свідків критично. Аналізуючи пояснення свідків, суд приходить до висновку, що в період з березня 2013 до травня 2014року позивач ні разу не відвідував дитину в м.Дружківка , хоча заборон з цього приводу з боку матері дитини не було, і став наполягати на спілкуванні з дитиною тільки після розірвання шлюбу в судовому порядку. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] . Судом встановлено, що позивач звертався до органу опіки та піклування Дружківської міської ради із заявою про встановлення місця і часу побачень з сином [PERSON]. Заяву розглянуто і встановлено час і місце побачень [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] таким чином: весною та восени по 1 тижню, влітку та взимку по 1 місяцю за попередньою домовленністю з матір"ю дитини (а.с.16). Відповідно до ст. 157,158,159 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частиною другою ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) теж передбачено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.3 ст. 9 Конвенції, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Із системного тлумачення Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. (ст. 157 СК України). Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (ст. 158 СК України). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON], орган опіки вважає доцільним визначити час та місце побачень батька з сином: весною та восени по 1 тижню, влітку та взимку по 1 місяцю за попередньою домовленністю з матір"ю дитини (а.с.25). Оскільки між сторонами виник спір з приводу участі у спілкуванні та вихованні дитини, суд вважає необхідним зобов"язати відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні [PERSON] з дитиною - [PERSON],[INFO]. Враховуючи вік дитини, який на час розгляду справи складає тільки три роки, також той факт, що дитина відвідує дитячий садочок, виходячи із інтересів малолітньої дитини, а також можливості реалізації права позивача, який постійно проживає у м. Нова Каховка, на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд вважає необхідним визначити участь батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, як періодичні побачення і зустрічі з сином восени, взимку та весною терміном по сім днів, за місцем проживання дитини, без присутності матері дитини за попередньою домовленністю з матір"ю дитини, влітку - терміном один місяць, за місцем проживання батька, за попередньою домовленністю з матір"ю дитини та за бажанням сина, без участі матері. Вказаний графік спілкування не являється остаточним і може бути в подальшому змінений в залежності від віку дитини, ії бажання, прихильності до батька.

Outcome: partial