Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 19.02.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов"язки з ведення спільного господарства. Відповідач постійно влаштовував сварки, в тому числі і в присутності сторонніх людей, громадських місцях. Постійно пред"являє необгрунтовані претензії, не бере участі у матеріальному житті сім"ї. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2015 року. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Просила шлюб розірвати, дітей залишити на проживання з нею, стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 23, 30, 32, 37, 42). З урахуванням думки позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Беручи до уваги пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , сторони 19.02.2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №47 (а.с. 4). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 6). Позивачка стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] між сторонами немає, так як з часу фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, вони проживають з позивачкою. Крім цього, Юля в судовому засіданні повідомила, що хоче проживати з матір"ю. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 19.02.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №47, слід розірвати. Малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишити на проживання з матір"ю [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 640,00 грн. згідно квитанції №0.0.866900027.1 від 10.10.2017 року (а.с.1). На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved