Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Сарненська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулась із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на його утримання. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є матір"ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], однак не займається його утриманням та вихованням, ухиляється від виконання батьківських обов"язків, в зв"язку з чим дитина з 2001 року залишились без батьківського піклування і опинилась в складних життєвих обставинах, так як батько записаний зі слів матері згідно ст.135 СК України, а відповідач фактично залишила сина в сім"ї тітки [PERSON], при цьому не приймала участі у його вихованні, утриманні, а протягом двох останніх років взагалі не спілкується з дитиною і не цікавиться її життям, в зв"язку з чим просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ним повноліття. Представник позивача Сарненської РДА Гаврилюк Р.Б. підтримав вимоги позовної заяви і дав позмістно пояснення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутності не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача Сарненської РДА, прокурора, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III від 26.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав": ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 07.07.1998 року батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], запис про батька вчинений на підставі ст.135 СК України відповідно до витягу з ДРАЦС громадян про народження від 27.12.2011 року. З показань свідка [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що з 2001 року неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], постійно проживає в її сім"ї, так як мати [PERSON] залишила дитину і не приймала участі у її вихованні, утриманні, а протягом двох останніх років взагалі не спілкується з дитиною і не цікавиться її життям, на даний час [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його матері батьківських прав. Факт ухилення від виконання батьківських обов"язків [PERSON] також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], [INFO], від 09.04.2014 року, довідок про проведення бесіди з дитиною [PERSON], [INFO], від 09.04.2014 року, з яких встановлено, що дитина з 2001 року постійно проживає в сім"ї тітки [PERSON] по [ADDRESS], яка займається його утриманням, вихованням, при цьому мати [PERSON] залишила дитину, не спілкується з нею, не приймає участі в її утриманні, вихованні; довідками-листами Сарненської ЗОШ І-ІІІ ст. №4, з яких вбачається, що мати [PERSON] не відвідувала навчального закладу, де навчається непонолітній [PERSON], [INFO], і не цікавиться його життям, навчанням. Із висновку органу опіки і піклування Сарненської РДА від 06.05.2014 року встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов"язків по утриманню і вихованню сина [PERSON], який залишився без батьківського піклування, а тому в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і законним, так як [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов"язків по утриманню і вихованню малолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишився без батьківського піклування, а тому в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], позбавлення відповідача батьківських прав буде доцільним та буде відповідати інтересам дитини, зокрема в частині забезпечення її піклуванням з боку [PERSON], так як мати не бажає піклуватись про дитину та забезпечувати її умовами для проживання, виховання. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON], яка є матір"ю неповнолітньої дитини, що знаходиться на утриманні тітки [PERSON], зобов'язана утримувати його до досягнення повноліття шляхом сплати аліментів. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, враховує такі обставини як неповнолітній вік дитини та її потреби, майновий стан відповідача, та вважає за доцільне визначити розмір аліментів у виді 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття, так як дані позовні вимоги є законними, оскільки права дитини підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з матері.

Outcome: approved