Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 12 222,65 грн. за договором №37 від 05.02.2013 року, стягнення судових витрат, посилаючись на те, що згідно вказаного кредитного договору [PERSON] отримала в позивача кредитні кошти в сумі 8 400,00 грн. терміном на 24 місяці до 05.02.2015 року зі сплатою 40,00 % річних та зобов'язалася проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, визначені договором. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами кредитного договору, станом на 23.10.2014 року за позичальником [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в сумі 12 222,65 грн. З метою забезпечення умов кредитного договору між КС "Станіславська" та [PERSON] було укладено договір поруки від 05.02.2013 року, відповідно до якого поручитель зобов"язалася перед позивачем відповідати усім своїм майном по зобов"язаннях [PERSON] За вказаних обставин позивач просить стягнути з поручителя вказану заборгованість. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.08.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено [PERSON] (а.с.33). Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01.03.2016 року змінено статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] на співвідповідача(а.с.54). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позов задоволити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості, заперечив, суду повідомив, що договір поруки припинив свою дію, оскільки, згідно графіку розрахунку заборгованості процентна ставка нарахування заборгованості за кожним місяцем то збільшується, то зменшується, що свідчить про зміну процентної ставки зі сторони позивача, про що поручитель не повідомлялась. Крім того, оскільки, у договорі поруки відсутня умова щодо терміну дії поруки, то порука є припиненою з 04.04.2014 року зі спливом шестимісячного терміну з дати прострочення зобов"язання [PERSON], так як позивач звернувся до суду з позовом лише 23.10.2014 року (а.с.72, 73). На підставі наведено просив відмовити в задоволенні позовних вимог до відповідачки [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.47, 62, 68, 82-84, 103-105, 113-115). Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору забезпеченого порукою, внаслідок чого кредитна спілка позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 05.02.2013 року між Кредитною спілкою «Станіславська» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №37, за яким кредитна спілка надала, а позичальник (відповідачка) отримала кредитні кошти в розмірі 8 400 грн. та зобов'язалася повернути кредит до 05.02.2015 року. Умовами п. 2.1. Кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 40% річних (а.с.3-5). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично їх порушувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №37 від 05.02.2013 року (а.с. 12) та детальним розрахунком заборгованості (а.с.94). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.2.2.1. Кредитного договору, у разі виникнення прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом, якщо час прострочення становить більше 30 (тридцяти) днів, Позичальник сплачує Кредитодавцеві підвищений процент у розмірі 60 (шістдесят) % річних від суми несплаченого кредиту, починаючи з дати виникнення прострочення платежу і до дати сплати простроченого платежу. У випадку нарахування підвищеного проценту Кредитодавцем, процент (відсоток), розмір якого встановлений в п.2.1. цього Договору, на прострочений платіж не нараховується. Позивачем станом на 23.10.2014 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №37 від 05.02.2013 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в розмірі 12 222 грн. 65 коп., а саме: 7 515 грн. 72 коп. - заборгованість по кредиту і 4 706 грн. 93 коп. - відсотки за користування кредитом ( а.с.12, 94). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачки [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. В забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору №37 від 05.02.2013 року, між Кредитною спілкою та відповідачкою [PERSON] 05.02.2013 року було укладено договір поруки, відповідно до якого п. 1.1. передбачено, що поручитель зобов'язалася перед кредитором відповідати усім своїм майном по зобов"язаннях [PERSON], які виникають з кредитного договору №37 від 05.02.2013 року (а.с.7). У зв'язку з чим, поручитель за вимогою кредитної спілки повинна нести солідарну з позичальником відповідальність. Представник відповідачки [PERSON] посилався на те, що порука припинена у зв"язку з тим, що згідно графіку розрахунку заборгованості процентна ставка нарахування заборгованості за кожним місяцем то збільшується, то зменшується, що свідчить про зміну процентної ставки зі сторони позивача, про що поручитель не повідомлялась. Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості відповідачів (а.с.94), позивачем застосована процентна ставка визначена п.п. 2.1., 2.2.1. кредитного договору - 40% і 60%. Будь-яких інших розмірів процентів згідно детального розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивачем на застосовувалось. Щодо твердження представника відповідачки, що, оскільки, у договорі поруки відсутня умова щодо терміну дії поруки, то порука є припиненою з 04.04.2014 року зі спливом шестимісячного терміну з дати прострочення зобов"язання [PERSON], так як позивач звернувся до суду з позовом лише 23.10.2014 року, то суд виходить з наступного. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 2.2 договору поруки встановлена солідарна відповідальність боржника та поручителя перед кредитором за належне виконання умов кредитного договору. Пунктом 3.1. встановлено строк дії Договору - 24 місяці. Днем початку строку дії Договору є 05.02.2013 року. Днем закінчення строку дії Договору є 05.02.2015 року. За змістом п.3.2.1. договору поруки, договір поруки припиняється якщо Кредитор протягом трьох років від дня закінчення строку дії Договору, вказаного в п.3.1. Договору не пред"явить вимогу до поручителя (а.с.7). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Пунктом 1.2 кредитного договору встановлений кінцевий строк виконання зобов'язань за цим договором - 5 лютого 2015 року. Отже, позивач звернувся до суду з вимогою в межах строку визначеного кредитним договором та договором поруки. Крім цього, слід зазначити, що у претензіях та вимогах від 01.04.2014 року та 07.08.2014 року позивач просив відповідачів сплатити поточну заборгованість, яка виникла станом на 01.04.2014 року та 07.08.2014 року відповідно, а не повернути всю суму кредиту, чим не визначив нового строку виконання основного зобов"язання. А отже, застосування правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у Постанові №6-190цс14 від 21.01.2015 року у вказаних спірних правовідносинах є безпідставним. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 546, 548, 611, 612, 1050, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved