Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина на належне померлому майно: 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0672 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0023 вартістю 25 143 грн. цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, місце розташування якої [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0196 га кадастровий номер 3220481301: 02:028:0024 вартістю 7 333,50 грн. цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, місце розташування якої [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1066 га кадастровий номер 3220481301:02:030:0001 вартістю 39 884,50 грн. цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, місце розташування якої [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0005 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0025 вартістю 187 грн. цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, місце розташування якої [ADDRESS]. Позивачка посилалася на те, що вона, є спадкоємцем за законом першої черги після покійного [PERSON], як дружина покійного. Позивачка вказувала на те, що вона вчасно прийняла спадщину після [PERSON] і в Білоцерківській районній державній нотаріальній конторі 11.06.2014 року було заведено спадкову справу №183/2014 року згідно якої позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Позивачка посилалася на те, що оформити спадщину на чотири земельні ділянки площею 0,0672 га, 0,0196 га, 0,1066 га, 0,0005 га шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі не представляється можливим, оскільки ці земельні ділянки були придбані спадкодавцем 13.11.2012 року згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу землі, але не були зареєстровані при житті в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно і за таких обставин нотаріус з посиланням на глави 10 і 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст. 182 ЦК України, ст.ст.46-50 Закону України "Про нотаріат" відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом про що виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2014 року №1130/02-31. Позивачка просила визнати за нею право власності на: 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0672 га кадастровий номер №3220481301:02:028:0023 (державний акт серія ЯМ №023030) вартістю 25 143 грн. цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, місце розташування якої [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0196 га кадастровий номер № 3220481301:02:028:0024 (державний акт серія ЯМ №023031) вартістю 7 333,50 грн. цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, місце розташування якої [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1066 га кадастровий номер № 3220481301:02:030:0001 (державний акт серія ЯМ №023033) вартістю 39 884,50 грн. цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, місце розташування якої [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0005 га кадастровий № 3220481301:02:028:0025 (державний акт серія ЯМ №023034 вартістю 187 грн. цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, місце розташування якої [ADDRESS] в порядку спадкування після спадкодавця [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] право власності: на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0672 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0023 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0196 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0024 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1066 га кадастровий номер 3220481301:02:030:0001 цільове призна чення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0005 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0025 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]. Позивачка в суді свої уточнені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду листи в яких просив справу розглядати без участі представника відповідача, у листах представник відповідача вказав на те, що позов відповідач визнає. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши учасника процесу, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Також встановлено, що позивачка по справі [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] при житті заповіт не залишив. А тому позивачка по справі, як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно [PERSON] Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається із копії спадкової справи № 183/2014 Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області щодо майна померлого [INFO] [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області звернулася позивачка [PERSON] Із копії вищевказаної спадкової справи вбачається, що 18.06.2014 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на ім"я його дружини [PERSON] на спадкове майно, а саме: на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до постанови від 17.06.2014 року №1130/02-31 державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на земельні ділянки, оскільки спадкодавець не здійснив державної реєстрації права власності на них. Судом встановлено, що за життя [PERSON] разом з [PERSON] 13.11.2012 року уклали договір купівлі-продажу земельних ділянок, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] в реєстрі № 3873. Відповідно до вказаного договору покупці [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках кожен земельні ділянки, які належали продавцю [PERSON] на праві приватної власності, а саме: земельну ділянку площею 0,0672 га, яких згідно якісної характеристики земель: сільськогосподарських угідь - 0,0000 га, з них багаторічних насаджень - 0,0000 га, ріллі - 0,0000 га, кормових угідь - 0,0000 га, та під будівлями - 0,0672 га; земельну ділянку площею 0,0196 га, яких згідно якісної характеристики земель: сільськогосподарських угідь - 0,0000 га, з них багаторічних насаджень - 0,0000 га, ріллі - 0,0000 га, кормових угідь - 0,0000 га, та під будівлями - 0,0196 га; земельну ділянку площею 0,0005 га, яких згідно якісної характеристики земель: сільськогосподарських угідь - 0,0000 га, з них багаторічних насаджень - 0,0000 га, ріллі - 0,0000 га, кормових угідь - 0,0000 га, та під будівлями - 0,0005 га; земельну ділянку площею 0,1066 га, яких згідно якісної характе ристики земель: сільськогосподарських угідь - 0,0000 га, з них багаторічних насаджень - 0,0000 га, ріллі - 0,0000 га, кормових угідь - 0,0000 га, та під будівлями - 0,1066 га. Місце розташування земельних ділянок: [ADDRESS]. Вказані земельні ділянки належали продавцю [PERSON] згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ЯМ №023030, ЯМ №023031, ЯМ №023033, ЯМ №023034. Зазначені державні акти видані Дроздівською сільською радою Білоцерківського району і зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Управлінням Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області. У вказаному договорі також було зазначено, що договір підлягає державній реєстрації. Наведене підтверджується копією договору купівлі-продажу земельних ділянок від 13.11.2012 року. На вказаних державних актах виданих на ім"я [PERSON] приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] було зроблено відмітки про те, що 13.11.2012 року за реєстровим №3873 посвідчено договір купівлі-продажу земельних ділянок на підставі якого право власності на земельні ділянки переходять до [PERSON], [PERSON]. В суді встановлено, що [PERSON] за життя не зареєстрував договір купівлі-продажу земельних ділянок від 13.11.2012 року згідно до вимог чинного законодавства України. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим докумен том. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обме ження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельних ділянок від 13.11.2012 року [PERSON] купив 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0672 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0023 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0196 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0024 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1066 га кадастровий номер 3220481301:02:030:0001 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуго вування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0005 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0025 цільове призна чення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господар ських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]. Але цей договір купівлі-продажу земельних ділянок від 13.11.2012 року за життя [PERSON] не пройшов державну реєстрацію, тобто, спадкодавець право власності на вказані частини зазначених вище земельних ділянок не зареєстрував відповідно до вимог чинного законодавства, а тому спадкоємець - позивачка по справі не має можливості оформити спадщину на вказані частини зазначених вище земельних ділянок. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При вирішенні даного спору судом враховуються ті обставини, що право власності [PERSON] на вищевказані частини зазначених земельних ділянок посвідчено договором купівлі-продажу земельних ділянок від 13.11.2012 року, тобто згідно до ст. 328 ЦК України, право власності [PERSON] на вказані частини зазначених земельних ділянок було набуто на підставі вказаного договору, але договір не пройшов державну реєстрацію за життя [PERSON] у визначеному законом порядку, тобто державна реєстрація цього договору не була здійснена. Виходячи з умов ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на вищевказані частини зазначених земельних ділянок, які засвідчуються договором купівлі- продажу земельних ділянок від 13.11.2012 року. Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані частини зазначених земельних ділянок, то суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] право власності: на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0672 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0023 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0196 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0024 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1066 га кадастровий номер 3220481301:02:030:0001 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0005 га кадастровий номер 3220481301:02:028:0025 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS], оскільки інший порядок для набуття позивачкою права власності на вказані частини зазначених земельних ділянок законодавством не визначений. На підставі викладеного та ст.ст. 182,328,1216,1218,1225,1261,1268-1270,1268 ЦК України, ст.ст. 125,126 ЗК України,

Outcome: approved