Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

31.03.2017 року Товаристрво з обмеженою відповідальністю "Силікат-1" (далі ТОВ "Силікат-1" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів та зобов"язання вчинити дії. Враховуючи уточнення позовних вимог остаточно просили спонукати [PERSON] до виконання мирової угоди, визнаної ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19.06.2008 року, зобов"язати укласти договір (договори) міни належних йому земельних ділянок, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Силікат-1" витрат з поліпшенням земельних ділянок у сумі 123 000 грн., а також витрати повязані з переоформленням договору (договорів) міни в сумі 3000 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилилось на те, що 19.06.2008 року між товариством та відповідачем в судовому порядку було затверджено мирову угоду, за умовами якої договори оренди землі, укладені між [PERSON]В та ТОВ "Силікат-1" мають бути припинені шляхом їх розірвання за згодою сторін. У зв"язку з припиненням вищевказаних договорів, ТОВ "Силікат-1" зобов"язано повернути земельні ділянки, які належать [PERSON] після збору урожаю, а саме до 01.07.2008 року. Цією ж мировою угодою для забезпечення наявності раціонального відокремлення масивів землі [PERSON] було зобов"язано укласти за свій рахунок договір (договори) міни належних йому земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Оскільки мирова угода не виконується в добровільному порядку відповідачем у справі, ТОВ "Силікат-1" звернулось до суду з даним позовом. 21.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Силікат-1" про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником трьох земельних ділянок загальною площею 7,3159 га, які знаходяться в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради. 11.03.2004 року між ним та ТОВ "Силікат-1" були укладені договіри оренди вищевказаних земельних ділянок, які були зареєстровані у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2004 році за № 264, № 265 та № 266, терміном на 10 років. Строк дії договорів закінчився 31.12.2013 року і їх не було пролонговано. У квітні 2015 року на прохання керівника ТОВ "Силікат-1", позивачем було надано згоду на користування його земельними ділянками терміном до вересня 2015 року, після цього ТОВ "Силікат-1" зобов"язалося після збору врожаю повернути земельні ділянки власнику. Станом на 03.07.2017 року відповідач продовжує без відповідної правової підстави користуватися земельними ділянками, які на праві власнсоті належать [PERSON], чим порушує його права як власника. На підставі вищезазначеного [PERSON] просить витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ "Силікат-1" земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належать йому на праві власності, зобов"язати ТОВ "Силікат-1" не чинити перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження даними земельними ділянками, а також стягнути на його користь понесені судові витрати. Вказані справи ухвалою суду від 20 вересня 2017 року обєднані в одне провадження. У судове засідання 08 лютого 2018 року представник ТОВ "Силікат-1" [PERSON] не з"явилася. Направила до суду клопотання про витребування доказів, яке просила розглянути без її участі та повідомити про дату наступного судового засідання. Дане клопотання про витребування доказів суд визнав необґрунтованим та таким, що подане з порушенням норм процесуального права, оскільки розгляд справи по суті судом вже розпочато. Причини відсутності учасника процесу судом визнано неповажними. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з"явилися. Позивачем подано заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відеоконференція за участі представника [PERSON] не відбулася з технічних причин, проте представник просив суд проводити розгляд справи за таких обставин. Виходячи з приписів ст. 223 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ч.1 ст. 316 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] згідно державних актів на праві власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4386 га, 2,4387 га та 2,4386, розташовані в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, кадастрові номери 7125155100:04:000:0260, 7125155100:04:000:0261, 7125155100:04:000:0262 (а.с.110-115). 11.03.2004 року між ТОВ «Силікат-1» та [PERSON] були укладені три договори оренди землі, за якими орендодавець передав в оренду належні йому земельні ділянки строком на 10 років, з 11.03.2004 по 31.12.2013 рік (а.с. 101-107). Вищевказані договори пройшли державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку та 01.04.2004 року зареєстровані у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок районного відділу Черкаської регіональної філії Центру ДЗК за № 264, № 265 та № 266. Пунктами 2.3 договорів визначено, що договори укладено на 10 років. За правилом ст.13 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі - цей договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно умов договору та вимог земельного законодавства та у відповідності до ст. 31 цього Закону договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено. Судом встановлено, що відповідно до п. 2.3, договори були чинними до 31.12.2013 року. В п. 3.1 зазначених договорів зазначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди, орендар зобов"язаний повернути орендодавцеві земельні ділянки. Після припинення укладених з відповідачем договорів оренди земельних ділянок, останнім не було повернуто їх власнику. Зазначена обставина ТОВ «Силікат-1» не оспорюється. Крім того, позивач неодноразово повідомляв відповідача, як усно, так і письмово про намір з 2016 року самостійно вести сільськогосподарське виробництво (копії заяв позивача а.с. 116-121). Оскільки судом встановлено, що строк дії договорів оренди земельних ділянок закінчився, відповідач є недобросовісним володільцем вказаного нерухомого майна. Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно статті 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як власник вищевказаних земельних ділянок [PERSON] має право та бажає самостійно вирішувати як розпоряджатися належним йому правом власності, а у зв'язку з обмеженням відповідачем його права власності на земельні ділянки, таке право підлягає захисту, оскільки ТОВ "Силікат-1" в порушення чинного законодавства, незаконно користується земельними ділянками, строк дії договорів оренди яких закінчився. При цьому суд вважає безпідставними посилання представника ТОВ «Силікат-1» на наявність мирової угоди, затвердженої судом у 2008 році, оскільки умови даної угоди жодною зі сторін виконані не були. При встановлених обставинах, позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, підлягають задоволенню як обґрунтовані. З наведених підстав, та враховуючи положення ст. 627 ЦК України про свободу укладення договору, вимоги ТОВ «Силікат-1» про спонукання [PERSON] до виконання умов мирової угоди та зобовязання укласти договір міни, є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення витрат, повязаних з поліпшенням земельних ділянок слід зазначити наступне. ТОВ «Силікат-1» на підтвердження заявлених вимог не доведено факт здійснення поліпшення земельних ділянок [PERSON] Довідка про витрати на поліпшення земельних ділянок, що належать [PERSON] (а.с. 230) в силу положень ст. 77 ЦПК України не є належним доказом, а відтак не може бути прийнято судом. За положеннями \~\~ч. 2\~ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Факт поліпшення стану земельних ділянок, і розмір понесених витрат не може підтверджуватися лише поясненнями представника та довідкою про внесення певних добрив і виконання робіт, а повинен доводитися належними доказами. Для цього по справі необхідно було призначити судову експертизу, про що представником ТОВ «Силікат-1» клопотання заявлено не було. Крім цього, довідка від 20.09.2017 є неконкретизованою, розрахунок витрат незрозумілий. А відтак, в задоволенні зазначених слід відмовити. Також відсутні підстави для задоволення вимог ТОВ «Силікат-1» про стягнення з [PERSON] витрат повязаних з переоформленням договору міни земельних ділянок у розмірі 3000 грн., оскільки як вбачається з матеріалів справи такі договори між сторонами не укладались. Позивачем не наведено обставини понесення зазначених витрат і не надано доказів на підтвердження зазначеного. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги [PERSON] про стягнення судового збору в розмірі 1280 грн. (квитанції, а.с. 96-146).\~

Outcome: approved