Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

У липні 2020 [PERSON] , в особі адвоката Якімова В.А., звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 13 000 дол. США основного боргу та 99 776,17 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами. Позовна заява обгрунтована тим, що 26.08.2018 [PERSON] пообіцяв продати [PERSON] від імені власника [PERSON] , автомобіль марки "PORSCHE CAYENNE", д. н. з. [NUMBER] , 2004 року випуску, чорного кольору. За продаж автомобіля того ж дня відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 13 000 дол. США, про що написав розписку та передав позивачу ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Сторони домовилися, що нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу укладуть через два тижні. Після сплину зазначеного терміну, позивач телефонував відповідачу щодо домовленостей по автомобілю, але відповідач ухилявся від конкретної розмови щодо укладення договору. Через певний період часу позивач був зупинений співробітниками поліції та йому було повідомлено, що автомобіль знаходиться у розшуку ПАТ "КБ "Надра", як такий, що знаходиться в заставі банку. Автомобіль був вилучений працівниками поліції та поставлений на штрафний майданчик. Відповідач при зустрічі повідомив, що він немає грошових коштів, щоб повернути позивачеві, однак на протязі певного часу поверне отримані за продаж автомобіля грошові кошти в повному обсязі. До цього часу відповідач грошові кошти не повернув. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання. Ухвалою суду від 01.10.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. У зв"язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу передано для розгляду судді Заставенко М.О., яка ухвалою від 07.12.2020 прийняла справу до свого провадження та призначила до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином за адресою реєстрації місця проживання, однак відзив до суду на позовну заяву не подав, з будь-якими заявами з процесуальних питань до суду не звертався, тому суд, враховуючи позицію сторони позивача, ухвалив розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 13 000 дол. США за продаж автомобіля "PORSCHE CAYENNE", д. н. з. [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 10.10.2006, власником автомобіля "PORSCHE CAYENNE", д. н. з. [NUMBER] , являється [PERSON] . В особливих відмітках зазначено, що відчуження заборонено без дозволу філії ВАТ КБ Надра. Враховуючи викладене, [PERSON] набув грошові кошти від продажу [PERSON] автомобіля "PORSCHE CAYENNE", д. н. з. [NUMBER] , безпідставно, а тому відповідно до ст. 1213 ЦК України, зобов"язаний їх повернути. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, Кодекс) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Стаття 536 ЦК України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, розмір відсотків за користування безпідставно набутими коштами, виходячи з облікової ставки НБУ за період з 26.08.2018 по 04.07.2020 становить 99 776,17 грн. Враховуючи встановлене, суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів та відсотків за їх користування. Доказів на спростування заявлених позовних вимог відповідачем до суду не надано. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved