Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON], зазначивши, що після його смерті відкрилася спадщина на території Худоліївської сільської ради у вигляді земельної ділянки. Позивач являється спадкоємцем його майна згідно заповіту від 12.06.1997 року, посвідченого Степанецькою сільською радою Канівського району Черкаської області. Позивач, після смерті [PERSON], фактично прийняв спадщину, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном. Але для можливості оформити свої спадкові права йому потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлого. З урахуванням того, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 000062 на ім"я [PERSON] був виготовлений 28.11.2001 року та не видавався на руки в зв"язку із смертю останнього, і знаходиться у відділі Держземагентства у Чигиринському районі, тому нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Він просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після померлого батька, а також визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, де прохав встановити факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] та визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, додатково пояснивши, що позивач як син являється спадкоємцем майна померлого згідно заповіту та вступив у фактичне володіння і користування спадковим майном, однак не зміг нотаріально оформити спадщину. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду лист від про розгляд справи без участі представника Худоліївської сільської ради та про визнання позову в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач являється її хрещеним батьком і їй відомо, що він проживав разом зі своїм батьком у с. Худоліївка Чигиринського району, але в 1995 році він продав батьківську хату та переїхав у с. Степанці Канівського району, де вони проживали до смерті [PERSON], позивач його доглядав до смерті та поховав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживала по-сусідству з померлим у с. Худоліївка Чигиринського району. Позивач був його єдиним сином і також проживав у будинку батька. Але після смерті матері у 1995 році він забрав батька, продав будинок та переїхав з ним на постійне місце проживання у Канівський район, де вони проживали до смерті [PERSON] Вислухавши представника позивача [PERSON], свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено та вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на території Худоліївської сільської ради у вигляді земельної ділянки площею 1,59 га. Позивач є спадкоємцем майна померлого згідно заповіту від 12.06.1997 року, нотаріально посвідченого Степанецькою сільською радою Канівського району Черкаської області, який на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. Тобто, на час смерті [PERSON] діяв Цивільний кодекс УРСР. Як вбачається з листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Як вбачається з листа відділу Держземагентства у Чигиринському районі № 29-28-1000.3-111/2-15 від 27.01.2015 року, 28.11.2001 року на ім"я [PERSON] було виготовлено та зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 000062, який не видавався на руки в зв"язку зі смертю останнього, тому нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Судом також встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], і це підтверджується як довідкою Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області № 298 від 26.12.2014 року, так і показами свідків. Тобто, [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлого [PERSON], вступивши в управління та користування спадковим майном. Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори № 115/01-16 від 17.02.2015 року, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися, спадкові справи не відкривалися. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає, що поскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має, тому позов можливо задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved