Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позові зазначає, що 19 квітня 2008 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON],[INFO]. У 2009 році спільне мешкання з відповідачем стало неможливе та позивач виїхала зі спільного місця мешкання та з цього часу відповідач перестав дбати про дитину. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 01.10.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. З часу припинення шлюбних відносин відповідач епізодично цікавився життям, здоров"ям та навчанням дитини до 2011 року. У 2011 році відповідач попросив надати йому фотокартку дитини, після чого позивач та її донька його не бачили. Відповідач мешкає разом з новою сім"єю. З 2010 року позивач самостійно дбає про дитину, допомагає їй у навчанні, постійно відвідує батьківські збори у дошкільних навчальних закладах. Внаслідок належного виконання своїх батьківських обов"язків позивачем, донька сумлінно навчається, має певні успіхи, є всебічно розвиненою дитиною. З 2009 року позивач не отримувала жодної допомоги від відповідача на утримання спільної дитини. Вона самостійно забезпечую дитину всім необхідним для її повноцінного навчання, розвитку, та здоров"я. Фактичним батьком для дитини з 2009 року став другий чоловік позивача , з яким вона одружилась у 2012 році. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, про час та день слухання справи сповіщався завчасно належним чином. В судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не запечував. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 3491, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Як вбачається з довідки № 119 від 20.11.2014 року, що міститься в матеріалах справи [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 р. , ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків у відношенні своєї дитини, не забезпечує належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання доньки, фактично дитини залишилася без батьківського піклування. Згідно довідки про міру участі батька у вихованні доньки від 04.12.2014 року Приватного єврейського дошкільного навчального закладу „Бейт Хана " [PERSON] виховується в навчальному закладі з 20.10.2014 року по теперішній час. Батько дитини жодного разу не приходив до дитячого закладу, не цікавився фізичним та інтелектуальним розвитком доньки, не відвідував батьківські збори, матеріально не забезпечував. Згідно довідки про міру участі батька у вихованні доньки від 04.10.2014 року навчально - виховного комплексу „ Щастя" з поглибленим вивченням іноземних мов [PERSON] виховується в навчальному закладі з вересня 2011 року по теперішній час. Протягом 2011 -2014 року вихованням дитини займалася її мати. Вона приходила до навчального закладу, цікавилася навчанням, матеріально утримувала. Батько дитини не приходив до дитячого закладу, не цікавився фізичним та інтелектуальним розвитком доньки, не відвідував батьківські збори, матеріально не забезпечував. Крім того, відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району від 23.03.2015 року районна адміністрація як орган оіпки та піклування вважає доцільним позбавить [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що дитина мешкає з матір"ю та перебуває на її утриманні, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходів) відповідача у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2014 року до її повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в доход держави в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial