Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство « Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції « Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON], третя особа Орджонікідзевський районний відділ у м.Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, орган опіки та піклування Орджонікідзевського району м.Запоріжжя, Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ про виселення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що у відповідності до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], для задоволення вимог банку на загальну суму 447143,58 гривень. На примусовому виконанні в Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0818/4392/2012 року виданого 15.03.2013 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 27.12.2007 року, укладеного між ВАТ „ Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON], а саме квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на загальну суму 447143,58 гривень. Вищезазначена квартира, що належить [PERSON] перебуває в якості забезпечення виконання боржником зобов'язань за кредитним договором відповідно до договору іпотеки від 27.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] за № 3862. Відповідно до довідки МКП „ Основаніє" від 16.11.2013 року стало відомо про те, що в іпотечній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Враховуючи, те, що вимогу про виселення та зняття з реєстрації відповідачі отримали, проте у добровільному порядку відповідачі квартиру не звільнили, позивач просив суд виселити відповідачів з квартири [ADDRESS], зняти їх з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою, стягнути судові витрати з відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідачі не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. В судове засідання представник третьої особи - Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області не з"явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у їх відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду. В судове засідання представники третьої особи органу опіки та піклування ЗМР по Орджонікідзевському району м. Запоріжжя не з"явився, надав заяву про розгляд справи їх відсутності, просить позовні вимоги задовольнити частково, відмовити в задоволенні позовних вимог в частині виселення та зняття з реєстраційного обліку [PERSON] В судове засідання представники третьої особи Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ . не з"явився, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Як вбачається з матеріалів справи, на забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором № 014/17-15/1883-35 від 27.12.2007 року було укладено іпотечний договір від 27.12.2007 року. Згідно з п. 1.2. зазначеного договору, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 78,17 кв. м., яка належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], для задоволення вимог банку на загальну суму 447143,58 гривень. На примусовому виконанні в Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0818/4392/2012 року виданого 15.03.2013 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 27.12.2007 року, укладеного між ВАТ „ Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON], а саме квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на загальну суму 447143,58 гривень. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового Кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу України, статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення його мешканців. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 ЖК України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2013 року Запорізька обласна дирекція ПАТ „ Райффайзен Банк Аваль" направило на адресу відповідачів вимогу № 114-16-0-00-6/3680 про звільнення квартири, яка є предметом іпотеки та щодо якої прийнято рішення про звернення стягнення, протягом тридцятиденного строку з дня отримання цієї вимоги, проте відповідачі не звільнили в добровільному порядку квартиру, що стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про виселення. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідачі мешкають в квартирі, на яку звернуто стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили, суд вважає позовні вимоги про їх виселення з квартири обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідачів суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. З урахуванням викладеного, а також у зв"язку із задоволенням судом позовних вимог про виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS], суд вважає обґрунтованими вимоги про зняття з реєстраційного обліку за зазначеною вище адресою осіб, які зареєстровані у вказаній квартирі [PERSON], [PERSON], [PERSON], в частині вимог щодо зняття з реєстраційного обліку [PERSON], суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вказана особа відповідно до відомостей наданих АДБ УДМС України в Запорізькій області у вказаній квартирі не зареєстрована. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, витрати понесені позивачем по сплаті судових витрат.

Outcome: partial