Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.09.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір пр. надання споживчого кредиту, за умовами якого банк надав відповідачеві кредит в сумі 90000 доларів США, а останній зобов»язався повернути кошти в повному обсязі не пізніше 18.09.2037р. згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,9% річних. 24.02.2009р. між сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої змінено строк сплати процентів. Згідно з п.7.1 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачеві додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквівалентну) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. 14.03.2014р. відповідачу було направлено вимогу про погашення заборгованості, але останній свої зобов»язання не виконує. Таким чином, станом на 17.04.2014р. заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 82609,99 доларів США, що за курсом НБУ становить 941432,52грн., з яких: кредитна заборгованість - 75492,18 доларів США, що еквівалентно 860317,19грн.; заборгованість по процентам - 6338,46 доларів США, що еквівалентно 72233,79грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 446,94 доларів США, що еквівалентно 5093,36грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 332,41 доларів США, що еквівалентно 3788,18грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСибанк» вказану заборгованість та судові витрати - сплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Представником позивача за довіреністю Морозовою А.О. надано клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив, не скористався правом надання заперечень проти позову. Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 21.09.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №112191000 про надання споживчого кредиту (іпотечний кредит - п.1.4 договору), за умовами якого банк надав відповідачеві кредит в сумі 90000 доларів США, а останній зобов»язався повернути кошти в повному обсязі не пізніше 18.09.2037р. згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,9% річних (п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору). Графік є невід»ємною частиною кредитного договору (додаток №1). 24.02.2009р. між сторонами укладено додаткову угоду №1, яка є невід»ємною частиною кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строк сплати процентів. Відповідно до п.4.1 кредитного договору, позичальник зобов»язався використати кредит на зазначені у договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. За п.5.5 та п.7.3 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому договором у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або сплати процентів, комісій. Згідно з п.7.1 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачеві додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквівалентну) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Строк дії даного договору встановлений з дня укладення цього договору і до повного погашення суми кредиту, сплати процентів, комісій та пені у разі її нарахування (п.9.5 кредитного договору). 21.03.2014р. відповідачу було направлено вимогу про погашення заборгованості, але останній свої зобов»язання не виконав. Так, судом встановлено, що останній платіж в рахунок погашення боргу [PERSON] здійснено 24.07.2012р. - сплата тіла кредиту, та 27.11.2013р. - сплата процентів за користування кредитом. Отже, судом встановлено, що позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договору і відповідно до наданих розрахунків, станом на 17.04.2014р., мається заборгованість за кредитним договором від 21.09.2007р. в розмірі: кредитна заборгованість - 75492,18 доларів США, що еквівалентно 860317,19грн.; заборгованість по процентам - 6338,46 доларів США, що еквівалентно 72233,79грн. Станом на 17.04.2014 року - 1 долар США становить 11,39611грн. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухове і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Крім того, якщо за порушення зобов"язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч.1 ст.624 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 21.09.2007 року, з якими під час укладання погодився [PERSON] Відповідно до положень п. 10 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відтак, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). Крім того, як вже зазначалось, стягнення заборгованості, в т.ч. боргу по кредиту та відсотків за користування кредитними коштами може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993р. №15-93. Що стосується вимог щодо стягнення з відповідача пені, то вона підлягає до стягнення у розмірі: пеня за прострочення сплати кредиту - 5093,36грн. та пеня за прострочення сплати процентів - 3788,18грн., розрахунок якої проведено у національній валюті - гривні, оскільки вищезазначені положення Декрету КМУ не підлягають до застосування при вирішенні цього питання. Таким чином, встановивши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором від 21.09.2007р.: борг за тілом кредиту - 75492,18 доларів США, що еквівалентно 860317грн. 19коп.; борг за відсотками 6338,46 доларів США, що еквівалентно 72223грн. 79коп. (за курсом НБУ станом на 17.04.2014р. 1 долар США становить 11,39611грн.), а всього - 81830,64 доларів США, що еквівалентно 932550грн. 98коп. Крім того, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача за неналежне виконання умов кредитного договору від 21.09.2007р. пеню: пеню за прострочення сплати кредиту - 5093грн. 36коп., пеню за прострочення сплати відсотків - 3788грн. 18коп., а всього 8881грн. 54коп. На підставі ст. 88 ЦПК, ЗУ "Про судовий збір" необхідно стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" судовий збір в розмірі 3654 грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням від 24.04.2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved