Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу та моральної шкоди. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що згідно договору про перевід боргу та заміну сторони в зобовязанні №100ТВК05/07-2010 від 05.07.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було досягнуто згоди про переведення на неї як на нового боржника частини боргу Перечинської районної кредитної спілки «Туря» перед позивачем у розмірі 8237,19 гривень у звязку з чим на таку суму зменшився борг перед кредитною спілкою за договором кредиту-поруки 52/1 від 18.02.2008 року, згідно якого [PERSON] боргувала кредитній спілці цю суму коштів. Внаслідок цього Перечинська районна кредитна спілка «Туря» вибула з правовідносин оскільки була замінена новим боржником [PERSON] Позивач посилається на те, що згідно підпункту (3) пункту 2.1 вказаного договору відбулася новація зазначеного вище боргового зобовязання на значно сприятливіших для [PERSON] умовах ніж були раніше та які були визначені пунктами 2.1, 2.2, 3, 4 вказаного вище договору. Зокрема зазначає, що згідно положень підпункту 2.1 та 2.2 зазначеного вище договору переведення боргу між позивачем та відповідачем1 було досягнуто домовленості щодо нових умов сплати останнім позивачу зазначеної вище суми боргу: що максимальний строк сплати заборгованості відповідачем позивачу складає 6 місяців з моменту укладення даного договору рівними частинами (до 05 числа кожного місяця) з правом дострокового сплати всієї суми; відсотки нараховуються у розмірі 22,5% річних щоденно на залишок заборгованості та сплачуються щомісячно у визначений даним абзацом строк та невиплачені своєчасно приєднуються до суми заборгованості, при цьому в момент повного погашення заборгованості, залежно від строків її погашення та відповідно при наявності підстав, здійснюється перерахунок відсоткової ставки у розмірі визначеному згідно пункту 2.1 договору. Позивач вказує, що [PERSON] згідно пункту 4 договору №100ТВК05/07-2010 від 05.07.2010 року поручився перед позивачем за виконання [PERSON] (відповідач 1) обовязків за цим договором у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, збитків у тому числі упущеної вигоди) солідарно строком на десять років з дня укладення. Згідно вказаного пункту договору [PERSON] (відповідач 2) зобовязався здійснювати постійний та систематичний контроль за виконанням відповідачем 1 своїх обовязків. Позивач обґрунтовує позовні вимоги невиконанням відповідачами перед позивачем своїх зобовязань та на те, що у визначені строки заборгована сума коштів не повернута. У звязку з чим позивач вже письмово звернувся до відповідачів з вимогою №1-100ТВК05/07-2010 сплати боргу, доказом чого є квитанції ЗД УДППЗ «Укрпошта» від 09.12.2010 року відповідно №2947 та №2948. Позивач вказує на те, що згідно з договором відповідач зобовязалася протягом шести місяців рівними частинами до 5-го числа кожного місяця сплатити вказану суму боргу із нарахуванням 22,5 процентів річних на залишок боргу. Розмір щомісячного платежу (без відсотків) за таких умов складав 1372,86 гривень. Також позивач надав відповідачі 1 можливість повернути борг достроково на умовах, визначених пунктом 2.1 договору. Оскільки у визначений договором (п.2.1) пільговий шестимісячний період жодної сплати відповідачами здійснено не було, то відповідно до пункту 2.2 договору проценти за користування коштами за договором нараховуються із розрахунку 22,5 процентів річних, що складає 0,0616438% в день. Розрахунок суми процентів, здійснюється з урахуванням приєднання їх невиплаченої частини до тіла заборгованості (пункт 2.2 договору). Також позивач посилається на положення статті 611 ЦКУ якими передбачені наслідки порушення зобовязання та зокрема на те, що договором передбачено сплату неустойки у подвійному розмірі облікової ставки Національного банку України. Оскільки відповідачем не виконувалися умови договору щодо сплати боргу, то за період прострочення, згідно пункту 3 договору нараховувалася пеня у розмірі: з 08.07.2010 року по 09.08.2010 року 0,0465753% в день; (2) з 10.08.2010 року по 22.03.2012 року 0,0424657% в день; (3) з 23.03.2012 року по 09.06.2013 року 0,0410959% в день; (4) з 10.06.2013 року по 31.12.2013 року 0,0383562% в день. У звязку з наведеним, оскільки згідно з пунктом 3 договору на всі вимоги згідно договору поширюється позовна давність тривалістю десять років, за період з 06.08.2010 року по 31.12.2013 року відповідачам була нарахована пеня у розмірі 5153,95 гривень. Також позивач зазначає, що за період існування заборгованості мали місце інфляційні процеси та відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦКУ на суму боргу нараховуються також 3% річних та борг підлягає до сплати з урахуванням інфляції, у звязку з чим станом на 31.12.2013 року заборгованість відповідачів перед позивачем складала 13649,88 гривень. Три проценти річних на цю ж дату склали 1029,62 гривень. Відтак, позивач посилається на те, що згідно з Рішенням Виноградівського районного суду у справі 299/311/14-ц з відповідачів стягнуто заборгованість станом на 31.12.2013 року у розмірі 19833,45 гривень, в тому числі: 13649,88 гривень основного боргу з урахуванням інфляції, 5153,95 гривень пені, 1029,62 гривень трьох процентів річних; а також 10000,00 гривень моральної шкоди та 300,00 гривень судового збору. Також позивач стверджує, що викладені в позовній заяві обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи 299/311/14-ц провадження Виноградівського районного суду Закарпатської області, яку просив витребувати та оглянути в судовому засіданні. Позивач вказує, що на виконання рішення суду для стягнення вищевказаної заборгованості ним були отримані та предявлені до примусового виконання органам ДВС виконавчі листи, однак відповідачі рішення суду не виконують відтак посилається на те, що рішення суду не виконане, та окрім цього грошове зобовязання відповідачів перед позивачем продовжує існувати тому наявні підстави стягнути заборгованість за договором (відсотки із розрахунку 22,5% річних, пеня із розрахунку подвійного розміру облікової ставки НБУ, 3% річних а також заборгованість з урахуванням інфляції), яка за період з 01.01.2014 року по 31.05.2015 року склала 162%. Позивач вказує, що у звязку звернувся до відповідачів з вимогою про сплату боргу №4-100ТВК05/07-2010 від 29.05.2015 року, у якій, окрім виконання зобовязання за вказаним вище рішенням суду також вимагав додатково добровільно сплати заборгованість за вказаним вище договором за період з 01.01.2014 року по 31.05.2015 року в загальній сумі 23647,78 (двадцять три тисячі шістсот сорок сім гривень 78 копійок) згідно доданого розрахунку суми заборгованості який доданий до позовної заяви. Зазначена вище вимога була надіслана на всі відомі позивачу адреси обох з відповідачів рекомендованими поштовими відправленнями 8801503218382, 8801503218390, 8801503218412, 8801503218404. Оскільки досудові вимоги позивача не були виконані відповідачами, то за період з 01.01.2014 року по 31.05.2015 року заборгованість відповідачів перед позивачем за договором №100ТВК05/07-2010 від 05.07.2010 складає: 16178,04 гривень основного боргу, 6793,73 гривень пені, 676,00 гривень трьох процентів річних. Також позивач вказує а те, що порушенням зобовязання йому заподіяно моральну шкоду, обовязок відшкодування якої передбачений договором (п.3). Відповідно до статті 23 ЦКУ будь-яка особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода зокрема полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 611 ЦКУ визначені підстави відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення зобовязання а саме, що така шкода відшкодовується якщо таке передбачено законом або договором. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості тобто відшкодування моральної шкоди не має привести до збагачення позивача. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивач зазначає, що особливість його професії обумовлює відсутність медичних та фізіологічних проявів душевних хвилювань, оскільки позивач часто у свої роботі стикається з протиправними рішеннями, однак характер таких хвилювань має інтелектуальну складову, яка виразилася у переживаннях сутність яких викладена в даній позовній заяві. Окрім цього, у звязку з необхідністю звернення до суду, позивач змушений втрачати час. Позивач зазначає, що для нього час це особлива цінність, якої завжди не вистачає, оскільки його завжди доводиться ділити між своєю сімєю і друзями та клієнтами, а тому «непродуктивні» витрати часу викликають у позивача сильні душевні хвилювання, оскільки витрачаючи час на повернення боргу, чого очевидно не було би потреби робити у разі належного виконання відповідачами своїх обовязків, позивач втрачає години і хвилини, які може провести зі своєю сімєю яка, згідно положень статті 3 Сімейного кодексу, є первинним та основним осередком суспільства а отже зазнає немайнових втрат, або у іншому разі для цього йому потрібно оплатити послуги іншого адвоката, у звязку з чим понести матеріальні витрати. Як на підставу відшкодування моральної шкоди позивач посилається на ущемлення його природного немайнового права на сімю та підтримання звязків з членами своєї сімї, яке захищається цивільним законодавством України (ст.291). Обовязок утримувати неповнолітніх членів своєї сімї є одним з основних обовязків позивача в суспільстві. Виконання такого обовязку позивача у свою чергу неодмінно передбачає несення матеріальних витрат, які можуть бути покриті лише внаслідок оплати суспільно-корисної праці позивача, як адвоката, однак порушення відповідачами своїх обовязків змушує позивача витрачати свій час на мало приємну річ судового, а в перспективі примусового, стягнення боргу. Усвідомлення такого вимушеного протиправною поведінкою відповідачів марнотратства часу, в свою чергу, теж змушує позивача зазнавати немайнових втрат, які водночас мають і економічне вартісне підґрунтя. Вказує на те, що протиправна поведінка відповідачів змушує його відриватися від реалізації суспільно значимих проектів, які позивач здійснює як голова наглядової ради Благодійного фонду «Золота Рибка», а тому для позивача є дуже прикрим усвідомлення того, що частину часу витраченого на судову тяганину з відповідачами, позивач міг би витратити на благодійну та громадську діяльність. Позивач зазначає, що на протязі значного часу відповідачі ухилялись від виконання взятих на себе зобовязань за договором, а також не виконують судове рішення, що свідчить про заподіяння душевних страждань позивачу. З огляду на це душевні страждання полягали в порушенні душевного спокою та нормального життєвого укладу позивача та останній зазнавав і продовжує зазнавати хвилювань в тому числі викликаних необхідністю встановлення місцезнаходження боржниці й зверненні до суду за захистом своїх прав. Наведені вище обставини та їх значна тривалість (майже 5 років) обумовлюють глибину душевних страждань позивача, а отже і розмір моральної шкоди. Посилаючись на вищевикладене позивач просив стягнути солідарно з відповідачки [PERSON] та відповідача [PERSON] на його користь: заборгованість за договором №100ТВК05/07-2010 від 05.07.2010 року за період 01.01.2014 по 31.05.2015 року включно: 16178,04 гривень основного боргу з урахуванням інфляції, 6793,73 гривень пені, 676,00 гривень трьох процентів річних згідно статті 625 ЦКУ; а також 10000,00 гривень моральної шкоди та покласти на відповідачів судові витрати по сплаті судового збору та на участь в судових засіданнях. Позивач подав заяву, якою просить провести судовий розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися на судовий розгляд справи, належним чином своєчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутності не надходило. Судовий розгляд із огляду на попередню згоду представника позивача, проведено у порядку, передбаченому ст.ст.169, 224, 225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні при розгляді цивільної справи 299/311/14-ц за позовом позивача до відповідачів належними доказами достовірно встановлено, що 05.07.2010 року позивач, Перечинська районна кредитна спілка «Тур"я», відповідачі уклали договір про перевід боргу та заміну сторони в зобов"язанні №100ТВК05/07-2010, відповідно до умов якого [PERSON], як новий боржник, взяла на себе зобов"язання перед позивачем повернути заборгованість у сумі 8237,19 грн. протягом 6 місяців з дати укладення договору рівними частинами до 5-го числа кожного місяця з правом достроковї сплати всієї суми, відсотки нараховуються у розмірі 22,5 % річних щоденно на залишок заборгованості та сплачуються щомісячно. При цьому, поручителем виконання зобов"язань нового боржника перед кредитором, виступив [PERSON] Всупереч умовам вищевказаних договорів про перевід боргу та зміну сторони в зобов"язанні, відповідачі взяті на себе зобов"язання щодо виконання цих договорів не виконали. Внаслідок цього, на підставі ст. 526 , ч. 1, п.3 ст. 611 ч. 2 ст. 625 ЦК України, у відповідності до вимог ст. 553, 554, 1049, 1054, 23, 611, ЦК України, постановив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за Договором про перевід боргу та заміну сторони в зобов"язанні №100ТВК05/07-2010 від 05.07.2010 року у розмірі 19833,45 (дев"ятнадцять тисяч вісімсот тридцять три грн. 45 коп.), в тому числі: 13649,88 (тринадцять тисяч шістсот сорок дев"ять грн. 88 коп.) грн. - основний борг з урахуванням інфляції, 5153,95 (п"ять тисяч сто п"ятдесят три грн. 95 коп.) грн.- пеня, 1029,62 (одна тисяча двадцять дев"ять грн. 62 коп.) грн. - три проценти річних, а також стягнути в солідарному порядку із з відповідачів на користь позивача 10000,00 (десять тисяч) грн. моральної шкоди. Дані обставини не підлягають додатковому доказуванню в силу положень статті 61 ЦПК України. Судом витребувана та оглянута в судовому засіданні цивільна справа 299/311/14-ц, матеріали якої також містять скаргу позивача на постанови та бездіяльність органу ДВС у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчих документів виданих на виконання судового рішення у цій справі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За змістом п.3 ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов"язань передбачених договором, є сплата неустойки. З огляду на вищенаведене, позивачем згідно п.3 договору №100ТВК05/07-2010 від 05.07.2010 року за період з 01.01.2014 року по 31.05.2015 року нараховано відповідно 6793,73 грн. пені, яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача, основний борг відповідачів, що складається із сум процентів нарахованих за період з 01.01.2014 року по 31.05.2015 року, які у разі їх несплати приєднуються до суми основної заборгованості та підлягають до спати з урахуванням інфляції, підлягає стягненню на користь позивача у сумі 16178,04 грн. Три проценти річних складає 0,0082192% в день. Сума нарахованих процентів згідно ст.625 ЦПК України складає 676,00 грн. Таким чином в ході розгляду справи встановлено, що відповідач, внаслідок невиконання зобов"язань по умовах договору про перевід боргу та зміну сторони в зобов"язанні, за період з 01.01.2014 року по 31.05.2015 року, має заборгованість перед позивачем в сумі 23647,77 грн. У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги до відповідачів відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України та умов договорів про перевід боргу та зміну сторони в зобов"язанні від 05.07.2010 року, в частині стягнення предявленої позивачем суми заборгованості, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Крім того, в порядку ст.ст.23, 611 ЦПК України та на підставі п.3 Договору позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., яка завдана йому порушенням зобов"язання. Позивач зазначив, що моральна шкода полягає у моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв"язків, марних витратах часу тощо у зв"язку з неправомірними діями щодо нього. Так, згідно п.3 Договору №100ТВК05/07-2010 від 05.07.2010 року у разі невиконання зобов"язання новим боржником сплачується на користь кредитора пеня із розрахунку подвійного розміру облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожний день та кредитор отримує право дострокового стягнення всієї суми заборгованості із стягненням моральної шкоди та упущеної вигоди. Оцінюючи тривалість та характер порушення прав позивача, враховуючи положення договору та те, що має місце тривале невиконання відповідачами судового рішення, виконання якого вправі очікувати позивач, враховуючи безпосередній обовязок відповідачів виконати грошове зобовязання згідно з договором, а з моменту набуття чинності рішенням у справі 299/31/14-ц також відповідачами порушене право позивача щодо належного його виконання, суд погоджується з тим, що заявлена до відшкодування моральна шкода в сумі десять тисяч гривень не є завищеною, не приведе до збагачення позивача та є справедливою враховуючи обставин справи та підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі, в порушення умов Договору №100ТВК05/07-2010 від 05.07.2010 року та в порушення ст.526 ЦК України, не виконали свої зобов'язання перед позивачем по сплаті коштів, позовні вимоги позивача слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 343,60 гривень судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного суд вважає, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з Відповідачів.

Outcome: approved