Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]., [PERSON], ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко» в особі президента [PERSON]. про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором в розмірі 6906122,68 гривень, витрат по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28.02.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 01480517452814, відповідно до п.1.1. якого Позичальник отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії лімітом 702610 доларів США строком до 28.02.2027 р. зі сплатою 13,25% річних за користування кредитом. Також на забезпечення Кредитного договору між Банком та [PERSON], [PERSON], який виступив майновим поручителем, був укладений Договір іпотеки, відповідно до якого іпотека забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Позичальником кожного і всіх його боргових зобов»язань за кредитним договором № 01480517452814. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] та належить [PERSON]. і [PERSON] в рівних частках на праві приватної власності. 28.02.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до п.1.2 якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов»язання перед Банком відповідати по борговим зобов»язанням [PERSON]., які виникають з умов кредитного договору № 01480517451814 від 28.02.2007 р. в повному обсязі. 28.02.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко», був укладений договір поруки відповідно до п.1.2 якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов»язання перед Банком відповідати по борговим зобов»язанням [PERSON]., які виникають з умов кредитного договору № 01480517452814 від 28.02.2007 р. в повному обсязі. Договорами поруки передбачена солідарна відповідальність поручителів перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Також позивач зазначає, що 16.07.2009 р. з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої тимчасово на період з 16.07.2009 р. по 16.10.2009 р. розмір щомісячного платежу був зменшений, а фактична заборгованість за сумою кредиту з 16.07.2009 р. була збільшена на суму заборгованості за процентами у зв»язку з чим відбулась зміна строку погашення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що Позичальник належним чином не виконав свої зобов»язання за Кредитним договором, на неодноразові вимоги щодо наявності заборгованості за Договором та необхідність її ліквідації, не реагує, в зв»язку з чим повинен сплатити суму боргу по кредиту, відсоткам та пеню за невиконання зобов»язань належним чином. Відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості в розмірі 1306818,69 доларів США та судові витрати у справі. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, з врахуванням заяви про зміну предмету позову та просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по Кредитному договору в валюті кредиту та судові витрати у справі, оскільки Позичальник належним чином не виконав умови Договору і шляхи досудового врегулювання спору не дали результатів. Представник відповідача [PERSON]. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на недотримання Банком умов Кредитного договору щодо порядку дострокового стягнення всієї суми боргу. Також представник відповідача не погодилась з сумою, яка пред»явлена до стягнення позивачем, яку відповідач не визнає, оскільки розмір штрафних санкцій перевищує розмір збитків, які взагалі відсутні. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення первісного позову в зв»язку з його необґрунтованістю та підтримала вимоги за зустрічним позовом про припинення правовідносин за Договором поруки, посилаючись на те, що Банк у визначений законом строк не звернувся з вимогою до поручителя про погашення заборгованості, що є підставою для припинення поруки. Представник ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко» в судове засідання не з»явився повторно, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, з заявами про відкладення судового розгляду не звертався. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає задоволенню в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов"язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 01480517452814. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Кредитор, на положеннях та умовах Договору, надає Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії лімітом 702610 доларів США, а Позичальник зобов»язується належним чином використати та повернути Кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів Банку, та виконати всі інші зобов»язання в порядку та строки, визначені Договором. Згідно з умовами Договору кредит надається на строк до 28.02.2027 р. зі сплатою 13,25% річних за користування кредитом. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору погашення кредиту повинно було здійснюватись Позичальником шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії Договору згідно Графіку погашення кредиту. Як встановлено судом позивач виконав свої зобов»язання за Кредитним договором, надавши відповідні кредитні кошти Позичальнику, що не оспорювалось сторонами. В забезпечення виконання умов Кредитного договору між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] і [PERSON], який виступив майновий поручителем, був укладений Договір іпотеки, відповідно до якого іпотека забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Позичальником кожного і всіх його боргових зобов»язань за кредитним договором № 01480517452814 від 28.02.2007 р. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] та належить [PERSON]. і [PERSON] в рівних частках на праві приватної власності. Крім того, в забезпечення виконання Позичальником умов Кредитного договору від 28.02.2007 р. того ж дня між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до п.1.2 якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов»язання перед Банком відповідати по борговим зобов»язанням [PERSON]., які виникають з умов кредитного договору № 01480517451814 від 28.02.2007 р. в повному обсязі. 28.02.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко», був укладений договір поруки відповідно до п.1.2 якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов»язання перед Банком відповідати по борговим зобов»язанням [PERSON]., які виникають з умов Кредитного договору № 01480517452814 від 28.02.2007 р. в повному обсязі. За данимим договором забезпечення Поручителі несуть солідрану відповідальність з боржником. Судом встановлено, що 16.07.2009 р. з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, відповідно до умов якої тимчасово на період з 16.07.2009 р. по 16.10.2009 р. розмір щомісячного платежу був зменшений, а фактична заборгованість за сумою кредиту з 16.07.2009 р. була збільшена на суму заборгованості за процентами у зв»язку з чим відбулась зміна строку погашення заборгованості. Позичальник зобов»язався здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка погашення Кредиту та інших платежів за Кредитним договором. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що становлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпечення порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Укладаючи Кредитний договір сторони дійшли згоди про те, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (п.10.1 Кредитного договору). Крім того, відповідно до положень п.6.5 Кредитного договору у разі неналежного виконання Позичальником умов договору, у тому числі погашення суми заборгованості та відсотків за користування кредитом, Банк має право вимагати дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене Позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання Позичальнику відповідного повідомлення від Кредитора з вимогою дострокового погашення. Як встановлено судом Позичальник [PERSON]. належним чином не виконав свої зобов»язання за Кредитним договором щодо повернення суми кредиту та нарахованих відсотків за користування ним та з лютого 2010 р. перестав вносити будь-які платежі в рахунок погашення заборгованості. З метою врегулювання питання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором від 28.02.2007 р. № 01480517452814 між представниками Банку, Позичальником та Поручителем [PERSON] 07.04.2010 р., 22.04.2010 р., 06.05.2010 р., 12.05.2010 р., 18.05.2010 р., відбулись зустрічі, що підтверджується відповідними протоколами зустрічей, згідно яких сторони досягли згоди щодо реалізації предмета іпотеки з метою погашення суми боргу, а також, що договір купівлі-продажу предмета іпотеки повинен бути укладений не пізніше 18.06.2010 р. Зазначені домовленості не були виконані ні Позичальником, ні Поручителем, в зв»язку з чим Банк скористався своїм правом на дострокове стягнення всієї суми заборгованості, про що надіслав 21.08.2010 р. відповідну письмову вимогу [PERSON]., що підтверджується письмовими доказами (а.с.140).. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованості Позичальника за Кредитним договором від 28.02.2007 р. станом на 05.03.2012 р. становить 1306818,69 доларів США, з них: - 713325,55 доларів США - заборгованість за кредитом; - 227680,54 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 34508 доларів США - пеня за порушення строків сплати кредиту; - 331304,60 доларів США пеня за порушення строків сплати відсотків. Хоча відповідачем [PERSON] у письмових заперечення і заявлено клопотання про зменшення розміру пені, оскільки вона значно перевищує суму збитків, однак суд не вбачає підстав для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки розмір неустойки, яку просить стягнути позивач з відповідачів становить 365812.60 доларів США ( 34508 + 331304,60), а розмір заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, яка не сплачена Позичальником, становить 941006.09 доларів США. Будь-яких інших підстав для зменшення розміру неустойки судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ні Позичальник, ні Поручителі, починаючи з лютого 2010 р. не здійснили жодного платежу в рахунок погашення суми заборгованості, або будь-яких інших дій для врегулювання зазначеного питання. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості та неустойки за Кредитним договором від 28.02.2007 р. № 01480517452814 є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду і підлягають задоволенню в повному обсязі. Не є обґрунтованими і не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] за зустрічним позовом щодо припинення правовідносин за Договором поруки від 28.02.2007р., укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] на підставі положень ч.4 ст.559 ЦК України, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦПК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Однак, відповідно до п.4 Договору поруки № 01480517452814 від 28.02.2007 р., укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], сторони домовились, що порука припиняється лише після виконання боргових зобов»язань в повному обсязі, а також, якщо Банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до Поручителя (п.4 ст.559 ЦК України). Дійно, посилання у Договорі поруки на її припиненні після повного виконання боргових зобов»язань не є чітким визначенням строків, а тому, в даному випадку, суд вважає, що строк пред»явлення вимоги до поручителя повинен відраховуватись з моменту, коли у Банку виникло право на пред»явлення такої вимоги. Як зазначалось судом вище, з лютого 2010 р. р. [PERSON]. перестав вносити в повному обсязі платежі в рахунок погашення заборгованості, в зв»язку з чим у Банку виникло право на пред»явлення вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу. Враховуючи положення п.4 Договору поруки Банк протягом 3 років після виникнення у нього права міг звернутись до Поручителя з вимогою про виконання зобов»язань за Договором поруки. Укладаючи даний Договір поруки і, змінюючи строки пред»явлення вимоги до Поручителя, які визначені ч.4 ст.559 ЦК України, сторони були вільні у визначенні умов даного правочину. Банк скористався своїм правом і в листопаді 2010 р., в межах строку, визначеного Договором, звернувся до суду з вимогами до Поручителів, про дострокове стягнення суми боргу за Кредитним договором. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що вимоги [PERSON] за зустрічним позовом не ґрунтуються на положеннях Договору поруки від 28.02.2007 р. і не можуть бути задоволені. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України, і вважає за необхідне стягнути з відповідачів за первісним позовом на користь позивача судові витрати у справі.

Outcome: approved