Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач є його батьком. На даний час позивач навчається в Приватному вищому навчальному закладі ТСОУ "Коростенський технічний коледж" на заочній формі навчання за котрактом з терміном навчання до 30.11.2016 року, стипендії не отримує. Проживає разом з матір"ю, яка і надає йому матеріальну допомогу на навчання, однак цих коштів недостатньо на оплату навчання та харчування, через що він потребує матеріальної допомоги з боку батька. Просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на період навчання з 25.09.2014 року до 30.11.2016 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - судовою повісткою. В поданій до суду заяві просив розгляд справи провести в його відсутності, а позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - судовою повісткою, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, вказавши, що позов не визнає з підстав того, що позивач навчається на заочній формі навчання. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], позивача по справі (копія свідоцтва про народження а.с. 3). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач є студентм заочного відділення контрактної форми навчання Приватного вищого навчального закладу ТСОУ "Коростенський технічний коледж", період навчання 25.09.2014 року по 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою з навчального закладу (а.с. 6). В зв"язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Зокрема, з копії договору від 27.09.2014 року , загальна вартість освітньої послуги становить 9400,00 грн.(а.с.7-9). Позивач [PERSON] проживає разом з матір"ю [PERSON], на утриманні якої ще перебуває неповнолітній [PERSON], 2005 року народження. Відповідно до п.20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина на період його навчання, так як він працездатного віку. Позов відповідачем не визнаний з-підстав того, що [PERSON] навчається на заочній формі навчання. Проте такі доводи відповідача не спростовують позовних вимог, оскільки Законом не передбачено обмеження стягнення аліментів на період навчання на користь осіб, які продовжують навчання заочної форми. Однак, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, так як позивач звернувся до суду 07.10.2014, а просить стягнути аліменти з 25.09.2014 року, проте. Крім того, вимога щодо мінімальної межі аліментів в розмірі не менше 30 % від прожиткового мінімуму не узгоджується з правилами визначення розміру аліментів на повнолітню дитину, що визначені ст. 200 СК України. Через це в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial