Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] з позовною заявою, в якій просить стягнути на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі 2000 грн. в місяць до досягнення дитиною повноліття, а такж судові витрати в розмірі 3000грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач коштів на її утримання та сина не надає, хоч періодично виїжджає на 3-4 місяці за кордон на роботу, де має високий заробіток. У неї особисто коштів немає, оскільки не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. 10 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, виступаючи із вступним словом, зазначив, що позивач також звернулася до суду з окремою заявою, в якій просить стягнути аліменти і на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку. Відповідач, надавши відзив на позовну заяву, в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.47), про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи в його відсутності. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Із змсту відзиву, наданого відповідачем вбачається, що він згідний сплачувати аліменти в розмірі в розмірі 1000 грн. (50% від прожиткового мінімум дитини ), оскільки ніде не працює, живе на випадкові заробітки, з яких оплачує комунальні послуги за проживання позивача у будинку, а також просить відмовити у стягненні судових витрат на суму 3000грн. (а.с.26-29). Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі, в них народився син [PERSON] , [INFO] , який має задовільний стан здоров"я (а.с.6). На даний час син [PERSON] проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання як дитини, так і самої позивачки, яка не працює в зв`язку з тим, що перебуває в декретній відпустці і відповідно до вимог ч.2 ст. 84 СК України теж має право на утримання до досягнення дитиною трьох років, як дружина відповідача. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Не маючи достовірної інформації про постійні доходи відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Прожитковий мінімум для дитини віком дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня 2020 року - 1859 гривень, з 1 грудня 2020 року - 1921 гривень. Відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі одної тисячі, про що зазначив у відзиві. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує загальний матеріальний стан відповідача, який офіційне не працює та немає постійного заробітку, відсутність в нього рухомого та нерухомого майна, інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, окрім сина та позивача в зв"язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, стан здоров`я дитини та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на його виховання та розвиток через проживання дитини з нею. В той час, як відповідач може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування дитини, яка має право на утримання за його рахунок. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про стягнення аліментів в сумі 1500грн. Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України). Разом з тим, позивачем у порядку ст.81 ЦПК України не доведено можливості сплачувати відповідачем аліменти у заявленому нею розмір - 2000грн. Згідно ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами - 02 червня 2020 року, тому з 03 червня 2020 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Позивач, окрім того, просить стягнути з відповідача на її користь 3000 грн. витрат на правову допомогу за складання позовної заяви адвокатом. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 4,5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд відзначає, що, враховуючи норми вказаної статті, досліджувати питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу суд може лише за наявності відповідного клопотання заінтересованої сторони, саме на яку покладається обов`язок доведення не співмірності таких витрат. У даній справі таке клопотання заявлено, оскільки відповідач у відзиві висловив свої позиції щодо судових витрат. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, з наданого позивачем акта приймання-передачі наданих послуг вбачається, що такі послуги, як підготовка і складання позовної заяви, вивчення документів є загальною тривалістю 90 хвилин (а.с.8-9). Однак, з позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на на одній сторінці, до суду подано незначну кількість копій документів (3 копії), адвокат брав участь в судових засіданнях, що тривали всього 11 хв., підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, що свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також співрозмірності задоволених позовних вимог. При таких обставинах, судові витрати підлягають до задоволення в сумі 1500 грн. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі, який діяв на момент пред`явлення позову. На підставі наведеного, ст.182 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial