Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

22.07.2013 року [PERSON] звернулась з позовом, який уточнила в ході розгляду справи у якому вказує, що восени 2012 року навчалася і мешкала у м. Чернівці. 16.11.2012 року на її мобільний телефон зателефонував працівник Відповідача і поздоровив з відкриттям кредитної картки. Вона була здивована і відповіла, що ніякої кредитної картки взагалі не відкривала. 19.11.2012 вона звернулась з письмовою заявою (вхідний № 23220 від 19.11.2012) до управляючого Чернівецької філії ПАТ КБ «Приватбанк» про проведення службового слідування за фактом відкриття на її ім'я кредитної картки. В заяві пояснила, що пспорт [NUMBER] виданий Нікопольським ГОУМВД у Дніпропетровській області на ім"я [PERSON] у неї вкрадений 28.08.2010 року разом з іншими речами і за фактом Нікопольським ГО УМВД відкрита кримінальна справа, про що свідчить відповідна довідка вих. №1463 від 24.01.2011. У Чернівецькому відділенні їй повідомили, що на її ім'я, по викраденому паспорту у місті Одесі відкрита кредитна картка [NUMBER] з якої 16.11.2012року вже зняті грошові кошти у сумі 475,00 грн. 21.11.2012 року вона отримала відповідь № 20.1.0.0.0/7-121119/887 на свою заяву, яка по своїй суті є формальною відпискою працівників Відповідача. З листа № 20.1.0.0.0/7- 9 887 від 21.11.2012 зрозуміла, що свою безвідповідальність при видачі кредитної картки Відповідач хоче перекласти на неї і стягнути зняті з кредитної картки [NUMBER] кошти за її рахунок. В період з вересня 2008 по липень 2013 вона навчалася у м. Чернівці, і отримувала стипендію на картку [NUMBER] видану Відповідачем. Починаючи з 29.12.2012 року Відповідач безпідставно почав відраховувати грошові кошти з цього карткового рахунку. Усвідомлюючи те, що Відповідач діє незаконно вона ще декілька разів зверталась з письмовими заявами до керівництва ПАТ КБ «Приватбанк» з проханням провести службове розслідування з приводу незаконної видачі на її ім'я кредитної картки, та припинити безпідставне стягнення з неї грошових коштів, але отримувала лише формальні відповіді, з вказівкою на те, що необхідно погасити кредит. Тільки після подання нею позову в суд відповідач провів перевірку та встановив, що кредитний договір на її ім"я було оформлено іншою особою, також він визнаний шахрайським та недійсним. В травні 2014 року відповідач повернув їй стягнені з її рахунку 1162,47 грн., тому вона відмовилась від позову в частині визнання кредитного договору неукладеним нею та стягнення з відповідача утриманих з її рахунку грошей. Ухвалою суду від 20.05.2014 року позовну заяву [PERSON] в частині визнання не укладеним кредитного договору та зобов"язання відповідача повернути безпідставно стягнені з її картки гроші, залишено без розгляду по заяві [PERSON] Позивач просить стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду , яку вона оцінює в 10 000 гривень. Незаконними діями відповідача їй спричинені моральні страждання які полягали в тому, що навчаючись на денному відділенні вона не мала інших засобів для існування крім стипендії, а відповідач утримував з її стипендії кошти на погашення кредиту, вона вимушена була економити на всьому, на їжі, на одягу і т.п. Погане харчування призводило до частих респіраторних хвороб, немодний одяг викликав насмішки оточуючих і вона вимушена була обмежити себе у спілкуванні з студентами та іншими людьми. На її неодноразові звернення ПАТ „ Приватбанк" надсилав одинакові формальні відмови та пропозицію погашати кредит якого вона не отримувала. Представник відповідача позов не визнав я пояснив, що ПАТ „ Приватбанк" повернув [PERSON] стягнені з неї кошти по кредиту який вона не отримувала. Вважає, що позивач не обгрунтувала моральну шкоду яку оцінює у 10 000 гривень. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 19.11.2012 року [PERSON] звернулась з письмовою заявою до управляючого Чернівецької філії ПАТ КБ «Приватбанк» про проведення службового слідування за фактом відкриття на її ім'я кредитної картки. В заяві пояснила, що паспорт [NUMBER], виданий Нікопольським ГОУМВД у Дніпропетровській області на ім"я [PERSON] у неї вкрадений 28.08.2010 року разом з іншими речами і за фактом Нікопольським ГО УМВД відкрита кримінальна справа, про що свідчить відповідна довідка , копію якої додала до заяви ( а.с.3-4). Відповідь вона отримала 21.11.2012 року за підписом провідного спеціаліста з обробки кореспонденції від клієнтів В.В. Семененко з якої видно, що перевірка по її заяві не проводилась, натомість пропонувалось звернутись до правоохоронних органів, та роз"яснювалось, що в разі невиконання умов кредитного договору , банком буде ініційована претензійно-позовна робота в судовому порядку. Починаючи з 29.12.2012 року ПАТ КБ „ Приватбанк" почав відраховувати грошові кошти з карткового рахунку [PERSON] на який вона отримувала стипендію ( а.с.42). На свої повторні звернення до Відповідача з проханням провести перевірку , [PERSON] отримала відповіді за підписом В.В. Семененка від 30.01.2013 року, 20.02.2013 року, ідентичні першій ( а.с.6-11). 31.01.2014 року суд виніс ухвалу по даній справі, якою зобов"язав ПАТ „ КБ „Приватбанк" надати копію кредитної справи, відповіді не отримав. До 18.03.2014 року Банк продовжував знімати гроші з рахунку [PERSON] на погашення кредиту ( а.с.30-47). 19.03.2014 року [PERSON] надіслано листа за підписом В.В. Семененко в якому повідомлялось, що за результатами проведеної службової перевірки було встановлено, що кредитний договір було оформлено 16.11.2012 року не [PERSON], а іншою особою. Даний кредитний договір визнано шахрайським та недійсним. Отже, ще за першим зверненням [PERSON] 19.11.2012 року відповідач міг перевірити її заяву своїми силами та встановити, що договір оформлений не нею, а не знімати з рахунку [PERSON] кошти на погашення кредиту, який вона не отримувала. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі і в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї. Відповідач, на неодноразові заяви [PERSON] про те, що вона не укладала кредитного договору, не отримувала кредитної картки, не знімала гроші з карткового рахунку, безпідставно відмовляв їй у перевірці її заяви та безпідставно продовжував стягувати з її рахунку кошти на погашення кредиту який вона не отримувала, що безперечно завдавало їй моральних страждань, обмежувало її у витраті стипендії на свої нужди. Суд вважає, що повернення відповідачем позивачеві коштів, утриманих з її рахунку, не звільняє його від відшкодування моральної шкоди. Суд вважає, що розумним і справедливим буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 гривень.

Outcome: partial