Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

У липні 2019 [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім"ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, в якій просив суд зобов"язати Коноваленко О.А. не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні та участі у вихованні онука [PERSON] , [INFO] , визначити [PERSON] порядок участі у вихованні та спілкуванні з онуком [PERSON] кожної першої та третьої суботи місяця з 10-00 год. до 18-00 год. без присутності матері [PERSON] за місцем проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ). Позовна заява обгрунтована тим, що [PERSON] є дідом малолітнього [PERSON] , [INFO] . Його син та невістка [PERSON] , відповідач по справі, перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2017. Онук залишився проживати з матір"ю. В останній раз позивач бачився із онуком у 2017, з того часу відповідач жодним чином не сприяє у його побаченнях з онуком, адже у м. Бориспіль не з"являється. До того ж у 2018 році вони взагалі зникли, та йому не було відомо де вони проживають. Позивач вважає, що через його похилий вік та інвалідність, через які йому проблематично дістатися до місця проживання онука, побачення з ним мають проходити за місцем проживання позивача у м. Бориспіль. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 05.08.2019 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче засідання. 13.05.2020 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимогу повному, вважаючи позов безпідставним. Зазначила про те, що протягом 2017 -2018 років її колишній чоловік та його мати - [PERSON] , яка є дружиною позивача, неодноразово відвідували дитину за місцем проживання дитини. У 2018 органом опіки та піклування був встановлений графік участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] . Колишній чоловік протягом жовтня - листопада декілька разів на тиждень приїзджав до дитини, в тому числі на автомобілі, і мав можливість бати із собою позивача на побачення з онуком. У зв"язку з дією обмежувального припису відповідач в даний час не спілкується з колишнім чоловіком, але з його матір"ю спілкується по телефону. Позивач до моменту подання свого позову до суду практично не цікавився життям онука, за період перебування її у шлюбі з [PERSON] він лише один раз відвідав онука, ніколи не дзвонив, не вітав зі святами, не дарував подарунків. Позивач може пересуватися самостійно на невеликі відстані з палицею або тримаючись за опору, може подорожувати автомобілем в якості пасажира, може спілкуватися по телефону. У родині позивача є сучасний автомобіль, який користується колишній чоловік, який неодноразово приїжджав на побачення до сина, однак позивача з ним жодного разу не було. Оскільки позивач не намагався спілкуватися з онуком, а вона ніколи не перешкоджала йому у спілкуванні з онуком, відповідач вважає, що у нього відсутні підстави для такого позову. Відповідач заперечувала щодо способу, в який позивач просить визначити його участь у вихованні та спілкуванні з онуком, оскільки такий порядок не враховує стан здоров"я дитини, позивач за своїм станом здоров"я не має змоги забезпечити трирічній дитині належний догляд самостійно. Тривале, впродовж восьми годин поспіль побачення без матері суперечить інтересам дитини, оскільки він ще маленький, позивача майже не знає, і йому буде страшно у незнайомому місці самому. Вона не має фінансової можливості возити дитину з м. Києва до м. Бориспіль. Вважає, що встановлення окремого графіку побачень дідуся є недоцільним, оскільки він має можливість навідувати онука разом зі своїм сином. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 22.07.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач створує штучні перешкоди щодо можливості побачень позивача з онуком, а її відносити з колишнім чоловіком жодним чином не повинні перешкоджати нормальному спілкуванні дитини із рідним дідом. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник у судовому засіданні просили у задоволенні позовних вимоги відмовити, посилаючись на те, що позивачеві не чиняться перешкоди у спілкуванні з онуком, однак відповідач не має можливості возити дитину до м. Бориспіль. Служба у справах дітей та сім"ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації направила до суду повідомлення, в якому просила слухати справу без їхньої участі. Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У частині першій статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Стаття 159 СК України передбачає, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Судом встановлено, що з 25.09.2015 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). 06.12.2017 Дарницьким районним судом м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 8). Позивач [PERSON] є пенсіонером, має другу групу інвалідності загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату (а. с. 10, 11). Судом встановлено, що [PERSON] з дружиною проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією акту обстеження житлово-побутових умов (а. с. 12). Крім того, з матеріалів справи вбачається, батько дитини - [PERSON] також проживає за вказаною адресою: [ADDRESS] , про що свідчать копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, копія рішення про видачу обмежувального припису, копія рішення про продовження обмежувального припису, копією вироку та ін. (а. с. 156 - 161, 162, 163, 164 - 165, 168 - 172, 173 - 177). Відповідач разом з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2018 було видано обмежувальний припис відносно [PERSON] , терміном на шість місяців та встановлено наступні заходи тимчасового обмеження: заборонено наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця реєстрації [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонено наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонено наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця перебування [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонено наближатися на відстань ближче 500 метрів до будь-яких інших місць постійного чи тимчасового проживання (перебування), навчання, роботи, відпочинку та інших місць частого відвідування [PERSON] та малолітнього [PERSON] ; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому йому місці, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею без її згоди на те; заборонено вести з [PERSON] листування, телефонні переговори та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.06.2019 було продовжено дію обмежувального припису відносно [PERSON] , терміном на шість місяців. Постановою Київського апеляційного суду від 10.10.2019 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18.06.2019 було залишено без змін. З грудня 2018 року відповідач проживала разом з дитиною у кризовому центрі для жертв від домашнього насилля. За фактом спричинення тілесних ушкоджень матері відповідача вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28.02.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2020 у справі № 753/21643/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено позовні вимоги частково. Визначено [PERSON] наступні способи участі у вихованні сина [PERSON] . В перехідний період, впродовж перших шести місяців від дня набрання рішенням законної сили зустрічі батька [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] : - кожної першої та третьої суботи місяця з 11-00 години до 13-00 години без присутності матері; - кожної другої та четвертої неділі місяця з 11-00 години до 13-00 години без присутності матері. Після закінчення перехідного періоду, зустрічі батька [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] :- кожної першої та третьої суботи місяця з 10-00 години до 19-00 години без присутності матері, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька за бажанням дитини;- кожної другої та четвертої неділі місяця з 10-00 години до 19-00 години без присутності матері, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька за бажанням дитини. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. За змістом статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Разом із тим положеннями частини п`ятої статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до Висновку № 101-7373/02 від 23.09.2020 про визначення участі дідуся [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] , Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь діда [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онуком за наступним графіком: перша, третя субота місяця з 10-00 до 18-00 год. без присутності матері за місцем проживання дідуся. Виходячи з положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Положеннями статей 12. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, гак і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, (ст.2 ЦПК України) Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України) . Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає, в межах даного спору позивачем не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити неправомірні дії відповідача, пов`язані зі створенням перешкод в спілкуванні діда з малолітніми онуком, при зверненні з позовом до суду позивачем не долучено докази на підтвердження заявлених вимог Твердження позивача про те, що він не бачив тривалий час онука, оскільки колишня невістка не казала де вони проживають, суд не приймає до уваги, так як вони повністю спростовуються матеріалами справи. Так судом встановлено, що батько дитини періодично зустрічався із сином, дружина позивача також спілкувалася із відповідачем і онуком, тобто позивач не був позбавлений можливості зустрічатися з онуком. Вказані обставини також були підтверджені допитаним в судовому засіданні свідком [PERSON] , яка пояснила, що вона проживає разом із відповідачем та онуком, позивач лише один раз приїздив до онука коли діти ще проживали разом, потім його не було, а приїжджав лише батько [PERSON] та бабуся - дружина позивача. Дід до онука навіть не дзвонив. За наведених обставин, надавши належну оцінку загальному обсязі доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт чинення перешкод у спілкуванні діда з онуком з боку матері дитини, що є визначальним для вирішення даного спору з урахуванням підстав та предмету позову. Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed