Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

В вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт її спільного проживання та [PERSON] , яка померла [INFO] з 2002 року, тобто не менше п"яти років до часу відкриття спадщини ( до дня смерті [PERSON] ). Свої вимоги обґрунтувала тим, що 20.01.2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А. з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її двоюрідної баби - [PERSON] , однак нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не доведені родинні відносини або факт проживання однією сім"єю. Зазначила, що [PERSON] проживала за адресою : [ADDRESS] більше 20 років. Вона офіційно зареєструвалася за даною адресою лише з 27.10.2015 року, тоді як спадкодавець померла [INFO] , однак фактично вона проживає зі спадкодавцем з 2002 року. У судовому засіданні заявниця та її представник [PERSON] доводи заяви підтримали з підстав зазначених в ній. Заявниця суду повідомила, що її рідна бабця [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Оскільки [PERSON] була одинокою, родини та дітей не мала то її бабця та дідусь забрали [PERSON] до себе в Бердичів, купили будинок в якому вона і жила, вона в будинку [ADDRESS] почала проживати з 2003 року і на даний час там проживає разом із родиною. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. У вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивачки, підтвердили той факт, що заявниця на протязі останніх 13-15 років постійно проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] була одинока, своєї родини у неї не було, її доглядала та опікувалася нею постійно заявниця. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як встановлено судом [PERSON] , [INFO] народилася в м. Бердичеві Житомирської області ( а.с.10). 08.09.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини " [PERSON] " ( а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про смерть - [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в м. Бердичеві Житомирської області ( а.с. 12). Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А. від 20.01.2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки нею не доведені будь-які родинні стосунки із померлою [PERSON] , не доведений факт проживання однією сім"єю зі спадкодавицею ( а.с.13). Відповідно до заяви про виплату недоотриманої пенсії у зв"язку зі смертю пенсіонера до Бердичівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України, 10.06.2020 року [PERSON] просила їй виплатити допомогу на поховання /недоотриману пенсію померлого пенсіонера [PERSON] ( а.с. 16). Згідно довідки виданої 08.05.2020 року виконкомом Гришковецької селищної ради, судом встановлено, що [PERSON] постійно зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] разом із бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] та вели спільне господарство, бабуся була захоронена за кошти [PERSON] ( а.с. 18). Як вбачається з копії домової книги на буд. [ADDRESS] [PERSON] являлася головою двору. [PERSON] приписана за даною адресою з 27.10.2015 року ( а.с. 22-23). Згідно копії матеріалів спадкової справи № 36/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] судом встановлено, що 05.08.2020 року [PERSON] звернулася із заявою до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Г.А. Вовк про прийняття спадщини після смерті її двоюрідної баби - [PERSON] . Також 05.08.2021 року до приватного нотаріуса Г.А. Вовк звернулася із заявою про відмову від спадщини за заповітом на користь [PERSON] мати заявниці - [PERSON] на ім"я якої її тітка [PERSON] залишила заповіт ( а.с. 35-55). Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 2,4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Крім того, на підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Як визначено абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Метою звернення заявниці до суду є: встановлення факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини для набуття права на спадкування та для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, від встановлення зазначених фактів залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем четвертої черги за законом. Оскільки заявницею доведені вищевказані факти належними та достатніми письмовими доказами в їх сукупності та поясненнями свідків, а також враховуючи, що зазначені обставини ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] .

Outcome: approved