Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

16 червня 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 006-23000-070807 від 07 серпня 2007 р. в сумі 1141, 37 грн., з яких: - заборгованість за сумою кредиту 976,86 грн.; - заборгованість за відсотками: 14,91 грн.; - заборгованість за комісіями: 149,60 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що 07 серпня 2007 року між ТОВ « Комерційний банк «Дельта»,який змінив назву відповідно до установчих документів від 26.06.2012 р. на ПАТ " Дельта Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 006-23000-070807, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування, на умовах повернення, строковості, платності використання грошових коштів на придбання майна в сумі 1440 грн., строком на 6 місяців і повернення такого до 06.02.2008 року, під 12 % процентів в рік та 2.45 % в місяць за ведення кредитної справи ( п.2.5. договору). Позивач свої зобов»язання виконав і надав відповідачу кредит в сумі 1440 грн., але відповідач неналежно виконав свої зобов»язання і станом на 31.03.2014 р. виникла вказана прострочена заборгованість. В судове засідання представник банку не з"явився, але уповноваженою особою в позовній заяві зазначено клопотання слухати справу у відсутність представника позивача та задовольнити заявлений позов, проти ухвалення заочного рішення заперечень не має. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоча був двічі та завчасно належно повідомленим про день, час та місце розгляду даної справи, про що свідчать повідомлення про вручення, що маються у матеріалах справи ( а.с. 19,20). Суд, з урахуванням того, що обидві сторони відсутні, розглядає справу в порядку письмового провадження, тобто відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, та ухвалює заочне рішення,про що не заперечує представник позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд, в свою чергу, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що дійсно 07 серпня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 006-23000-070807 і відповідачу було надано грошові кошти на придбання майна в сумі 1440 грн. (а. с. 4-5,6). 26.06.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» провело реєстрацію змін до установчих документів і змінило назву на ПАТ « Дельта Банк», що підтверджується наданою суду копією Статуту (а. с.12,13). І ці дії не порушували умов договору ( п.9.2). Станом на 31.03.2014 р. відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 1141, 37 грн., з яких: - заборгованість за сумою кредиту 976,86 грн.; - заборгованість за відсотками: 14,91 грн.; - заборгованість за комісіями: 149,60 грн. Відповідно до п. 2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує проценти, виходячи зі ставки 12 % в рік. Відповідно до п. 2.8. договору щомісячно, не пізніше 7 числа кожного місяця, відповідач повинен погашати заборгованість рівними платежами по 302 грн. Відповідно до п.2.4. проценти за користування кредитом нараховуються кредитором щомісячно в день, який відповідає дню укладення договору, на суму фактичної заборгованості за кредитом виходячи з кількості днів в періоді нарахування ( факт/факт). Періодом нарахування вважається календарний місяць, який обчислюється з дня, що відповідає даті укладення цього договору, в поточному місяці по день,який припадає на дату,відповідну даті укладення договору, в наступному місяці. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Відповідно до п.3.6 договору у разі порушення строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи позичальник сплачує на користь кредитора штрафні санкції на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.6.1. договору при несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплату боргу у примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Відповідно до п.6.5. вказаного договору у разі порушення позичальником строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи за цим договором, кредитор має право нарахувати та стягнути штрафні санкції в розмірі 1.00% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідач з умовами вказаного договору ознайомилася, погодилася, та такий підписав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до приписів ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони - позивача по справі права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Такого договору суду не надано і не заявлено клопотання позивачем за строк. Згідно наданого суду розрахунку відповідач останні оплати провів у листопаді 2007 року. Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно наданого суду розрахунку останні платежі відповідач провів у листопаді 2007 р., а тому з січня 2008 року у позивача виникло права на пред»явлення вказаних вимог у судовому порядку по тілу кредиту, і у грудні 2007 року по штрафних санкціях, позивач такий пред'явив лише у червні 2014 року. Тобто, суд вважає, що оскільки позивач одержав дані за борг відповідача у грудні 2007 року,то з січня 2008 р. у нього виникло право на пред"явлення позову до суду, але такий пред"явлено лише у червні 2014 року, тобто за межами строку позовної давності , але оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, клопотання про застосування строку позовної давності не заявив, тому суд стягує з відповідача в користь позивача тіло кредиту, борг по якому становить 976 грн.86 коп. та відсотки, які становлять 14,91 грн., а у стягненні заборгованості по комісіях, у сумі 149 грн.60 коп. відмовляє, оскільки на дані нарахування діє річний строк позовної давності і на такий не впливає позиція відповідача. Оскільки позов частково задовольняється, то суд стягує з відповідача в користь позивача понесені судові витрати в сумі 243 грн.60 коп., сплачені відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.4 Закону України " Про судовий збір" та

Outcome: partial