Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за основним позовом справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство «Партнер», треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Обслуговуючий кооператив «Товариство співвласників «Біличі» про визнання недійсним правочину про надання послуг з охорони майна та повернення майна, переданного за недійсним правочином та зустрічним позовом ПрАТ СП "Партер" до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені та індексу інфляції за договором, внаслідок не виконання грошового зобов"язання за договором. Позивачка за основним позовом у квітні 2019 року звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.01.2004 року між нею та СП «Партнер» було укладено договір №1, відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 якого сторони за даним договором зобов`язуються шляхом об`єднання коштів спільно діяти в сфері будівництва напівпідземних гаражів на дільниці №36 в 13-му мікрорайоні житлового масиву Біличі. У вересні 2006 року представником СП «Партнер» їй було вказано, що земельна ділянка по [ADDRESS] , на якій знаходиться її гараж за [NUMBER] за рішенням Київської міської ради належить СП «Партнер» на праві довгострокової оренди і для оформлення Свідоцтва про право власності на вказаний гараж їй необхідно укласти з СП «Партнер» договір на експлуатацію та обслуговування. 08.10.2006 року між СП«Партнер», в особі генерального директора Телецького Т.А., що діяв на підставі Статуту і власником гаража [NUMBER] в особі позивачки було укладено договір № 828 на експлуатацію та обслуговування, за яким СП «Партнер» бере на себе обов`язки по зберіганню і охороні транспортних засобів власника в гаражі [NUMBER] , встановленого на земельній ділянці СП «Партнер» на праві довгострокової оренди по [ADDRESS] . 09.11.2006 року СП «Партнер» видало їй довідку за №408, в якій зазначено, що вона є власником гаража [NUMBER] в автогаражному комплексі № 11 , що розміщений на земельній ділянці по [ADDRESS] , наданій СП «Партнер» в довгострокову оренду за рішенням Київської міської ради №125/1335 від 18.03.2004 року та №742/3317 від 14.07.2005 року. Договір на експлуатацію та обслуговування з власником гаража [PERSON] укладений. Зазначена довідка разом з іншими документами була надана до ГУЖЗ Київської міської державної адміністрації для оформлення права власності на гаражний бокс. 14.02.2007 року ГУЖЗ виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 19.12.2006 року № 2347-С/ГІ їй видано Свідоцтво про право власності на гаражний бокс [NUMBER] , площею 39,80 кв.м., який розташований у напівпідземному гаражі по [ADDRESS] . Розпорядженням Київського міського голови від 19.02.2016 року №125/1 «Про перейменування бульварів, вулиць, площі та провулків у місті Києві » [ADDRESS] перейменовано [ADDRESS] ».Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2018 року, індексний номер витягу: 139039721, за нею 07.10.2018 року зареєстровано право приватної власності на гаражний бокс [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], гараж [NUMBER] . За період з жовтня 2006 року по березень 2017 року нею на підставі договору №828 від 08.10.2006 року було сплачено СП «Партнер» 38420 грн., а саме: за жовтень - грудень 2006 р. - 360 грн. (З міс. х 120 ). Однак, вона, як приватним власник гаражного боксу [NUMBER] по [ADDRESS], вказаних гаражний бокс на баланс СП «Партнер» не передавала, а СП «Партнер» його на баланс не приймало. Ні СП «Партнер», ні ПрАТ СП «Партнер» фактично охорону напівпідземних гаражних боксів по [ADDRESS] не здійснювали і не здійснюють, так як кожен напівпідземний гаражних бокс закривається на замок індивідуально кожним власником, також закривається на замок і загальний заїзд до напівпідземних гаражних боксів. Між нею та СП «Партнер» ніяких Актів виконаних робіт по охороні належного їй гаражного боксу [NUMBER] по [ADDRESS] не складалося і її гаражний бокс СП «Партнер» не охороняло. Фактично СП «Партнер» (ПрАТ СП «Партнер») здійснюється охорона автомобілів, які паркуються на відкритій стоянці біля напівпідземних гаражних боксів, а не самих напівпідземних гаражних боксів. Їй, як приватному власнику напівпідземного гаражного боксу [NUMBER] по [ADDRESS] послуги по зберіганню автомобіля на відкритій автостоястоянці у відповідності до «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках» ні СП «Партнер», ні ГІрАТ СП «Партнер» не надавались і не надаються. Між нею та СП «Партнер» (ПрАТ СП «Партнер») ніяких Актів виконаних робіт по зберіганню автомобіля на відкритій автостоянці у відповідності до «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках» не складалося. У договорі на експлуатацію та обслуговування №828 від 08.10.2006 року та у в листі ПрАТ СП «Партнер» від 12.12.2017 року №265 вказано, що ПрАТ СП «Партнер» охороняє об`єкт нерухомості (гаражний бокс), який на праві власності належить їй. Таким чином, ні СП «Партнер», ні ПрАТ СП «Партнер» не мали і не мають права надавати послуги з охорони майна. також вказувала, що оспорюваний Договір на експлуатацію та обслуговування №828 від 08.10.2006 року містить несправедливі умови, визначені ч.З ст. 18 закону «Про захист прав споживачів», а саме: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; право виконавця в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд; надання виконавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві послуг та права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, шо була погоджена на момент укладення договору. Фактичне ненадання ні СП «Партнер», ні ПрАТ СПІ «Партнер» послуг по охороні гаражного боксу [NUMBER], за адресою: [ADDRESS] , гараж [NUMBER] , який є її приватною власністю та відсутність у СП «Партнер» та ПрАТ СГІ «Партнер» документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою на [ADDRESS] в тому числі на умовах оренди, є нечесною підприємницькою практикою, що вводить її в оману, як споживача - сторони оспорюваного правочину, в якому зазначено, що СП «Партнер» надає послуги з охорони, належного мені гаражного боксу, який знаходиться на земельній ділянці, яка передана Київською міською радою СП «Партнер» в довгострокову оренду. Просила визнати недійсним Договір на експлуатацію та обслуговування №828 від 08.10.2006 року, та стягнути з ПрАТ СП «Партнер» на її користь сплачені за вказаним договором грошові кошти у сумі 38420,00 грн. 12.04.2019 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. 27.09.2019 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву ПрАТ СП "Партер" до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені та індексу інфляції за договором, внаслідок не виконання грошового зобов"язання за договором та вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Звертаючись до суду із зустрічним позовом, позивач ПрАТ СП "Партнер" свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що ПрАТ СП «Партнер» у відповідності до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м.Києва № 1041 від 29.07.1996 року «Про будівництво напівпідземних гаражів - автостоянок на 35,36,37 ділянках в 13-му зрайоні житлового масиву «Біличі» згідно інвестиційного підрядного договору № 5 від 20.03.1997 року укладеного між Головним управлінням капітального будівництва КМДА та СП «Партнер» виконані роботи з будівництва напівпідземних гаражів в 13 мікрорайоні на житловому масиві Біличі на [ADDRESS] . 27.02.1998 року УКБ КМДА відповідно до умов інвестиційного підрядного говору № 5 від 20.03.1997 року передав на баланс підрядчику (позивачу) напівпідземні гаражі на 24 машиномісць на дільниці [ADDRESS] . Рішенням Київської міської ради № 125/1335 від 18.03.2004 року земельна ділянка віддведена позивачу для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 24 автомобілів на [ADDRESS] . Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації від 05.01.1998 року № 10 «Про введення в експлуатацію об`єктів житлового та комунального призначення у Ленінградському районі м. Києва», затверджений акт державної приймальної комісії від 05.01.1998 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів їз 24 машиномісць на дільниці [ADDRESS] та їх експлуатацію докладено на позивача. З прийняттям рішення Київської міської ради від 18.03.2004 року №125/1335 про підведення Позивачу земельної ділянки для експлуатації та обслуговування напівпідземного гража на 24 автомобілів на [ADDRESS] та розпоряження Ленінградської тайонної держадміністрації від 05.01.1998р № 10 про затвердження Акта державної комісії від 5.01.1998 р про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 14 машиномісць на [ADDRESS] , з покладенням їх експлуатації на позивача , а також присвоєння почтової адреси напівпідземним гаражам позивача по [ADDRESS] , власникам транспортних засобів, які приймали участь в фінансуванні будівництва були надані документи для оформлення права власності на передане в користування гаражне приміщення у напівпідземних гаражах позивача та укладений з ними договір на експлуатацію та бслуговування, в тому числі з [PERSON] договір № 828 від 08.10.2006 р на експлуатацію та обслуговування. Відповідно до п.1.1 укладеного між сторонами договору № 828 від 08.10.2006 р. на експлуатацію та обслуговування позивач бере на себе обов`язки по зберіганню і охороні транспортних засобів власника в гаражі [NUMBER] та обслуговування гаражу встановленого на земельній ділянці, відведеній позивачу по [ADDRESS] , а автовласник тобто відповідачка бере на себе зобов`язання вчасно вносити щомісячні внески за охорону та на експлуатаційні затрати відповідно до умов п.2.3 договору № 828 від 08.10.2006 р. Також вказував,що період стягнення заборгованості з серпня 2015 року по листопад 2018 є предметом іншого цивільного спору. Відповідачка з грудня 2018 року продовжує не сплачувати за послуги автостоянки, у зв`язку з чим починає зростати її основний борг. За період 11.12.2018 року по 11.09.2019 року відповідачка не сплатила жодного обов`язкового щомісячного платежу за послуги автостоянки та охорони, зухвало ігнорує зсі пропозиції позивача щодо погашення заборгованості. Вказував, що позивач належним чином виконує свої обов`язки за договором, охороняє транспортні засоби та об`єкт нерухомості, в тому числі гаражний бокс [NUMBER], який на праві власності належить відповідачці і розташований на земельній ділянці, землекористувачем та балансоутримувачем якої є ПрАТ СП «Партнер». Зазначена автостоянка обладнана відповідно до вимог Державних будівельних норм України Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.3.-15:2007». Для обслуговування автостоянки та утримання її в належному стані позивач вживає всі чинні вимоги, укладає договори з постачальниками електроенергії, здійснює пропускний і внутрішній режим, забезпечує цілодобову охорону об`єкта, сплачує всі податки згідно чинного законодавства, рахунками по сплаті електроенергії,оплата заробітної плати електромонтеру , охоронцям , податки на зарплату, відповідно до п.4.2 умов договору та Правил збереження транспортних засобів на автостоянках, позивач несе повну матеріальну відповідальність за переданий йому на зберігання згідно перепустки автомобіль та гаражний бокс. Тарифи за надання послуг автовласникам детально розраховані позивачем, економічно обґрунтовані і відображені у плановій детальній калькуляції собівартості утримання одного машиномісця станом на 01.08.2015 року та після чергового зростання цін та мінімальної заробітної плати - станом на 01.01.2017 року. Оскільки відповідачка зухвало ігнорує буд-які вимоги з боку ПрАТ СП «Партнер» щодо додержання загальних правил користування послугами автостоянки. Відповідно до п. 3.1. укладеного договору № 828 від 08.10.2006 р. на експлуатацію та бслуговування відповідач зобов`язаний не пізніше 10 числа кожного місяця вносити грошові знески на експлуатаційні витрати на основі щомісячних визначених Позивачем розрахунків, у зідповідності до п. 2.3. даного договору, з врахуванням змін в нормативній базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці,Згідно з п. 4.1. договору у випадку затримки оплати зі сторони відповідача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5 % від суми затриманого платежу за кожний день прострочення. Оскільки відповідачка порушила умови договору № 828 від 08.10.2006 р. і взяті на себе зобов`язання, просили стягнути з відповідачки забогованість по договру №828 від 08.10.2006 року на загальну суму 22838 грн.93 коп. що складається з: основна заборгованість за період 11.12.2018 року по 11.09.2019 року у розмірі 12000 ( дванадцять тисяч) грн. 00 коп; пеня у розмірі 10126 ( десять тисяч сто двадцять шість) грн.15 коп за період з 11.12.2018 по 11.09.2019 року; 338( триста тридцять вісім) грн.20 коп- сума інфляційних витрат за період 11.12.2018 по 11.09.2019 року; 275( двісті сімдесят п"ять)грн 58 коп- 3% річних та судовий збір в сумі 1921 грн. 18.11.2019 року ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивачка за основним позовом та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Представник 3-ої особи: Обслуговуючий кооператив «Товариство співвласників «Біличі» просив основнийпозов задовольнити у задоволенні зустрічного позову відмовити. вказували, що обслуговуючий кооператив створений з метою обслуговування гаражів за спірною адресою, що у кооперативу укладені договори на охорону напівпідземних гаражів та наймані охоронці за рахунок членськиї взносі, які на відстані за межами гаражів їх охороняють, що подали до Київської міської ради також проект землеустрю на затвердження за місцем знаходження гаражів. Представник 3-ої особи - Міністерства внутрішніх справ України до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши доводи сторін у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом встановлено, що згідно з розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва від 29 липня 1996 року № 1041 «Про будівництво напівпідземних гаражів - автостоянок на 35, 36, 37 ділянках в 13 мікрорайоні житлового масиву «Біличі» на підставі інвестиційного підрядного договору від 20 травня 1997 року № 4, укладеного з Головним управлінням капітального будівництва Київської міської державної адміністрації, ПрАТ СП «Партнер» виконало будівельні роботи з будівництва напівпідземних гаражів в [ADDRESS] . Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації від 22 червня 1999 року № 846 «Про прийняття в експлуатацію об`єктів комунального призначення у Ленінградському районі міста Києва» затверджено акт державної приймальної комісії від 29 травня 1999 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 58 машиномісць на дільниці [ADDRESS] . Вказане майно передано на баланс Товариства. Рішенням Київської міської ради від 18 березня 2004 року № 125/1335 ПрАТ СП «Партнер» було надано в довгострокову оренду (строком на 25 років) земельну ділянку для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 58 автомобілів по [ADDRESS] Таким чином, ПрАТ СП «Партнер» є користувачем земельної ділянки по [ADDRESS] , зобов`язаний нести витрати зі сплати обов`язкових платежів, передбачених чинним законодавством, а також є експлуатаційною організацією, яка надає послуги з охорони місць зберігання автомобілів. Управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації 27 лютого 1998 року передало напівпідземні гаражі на 24 машиномісць на баланс СП «Партнер». Також судом встановлено, що 08.10.2006 року між позивачкою [PERSON] та СП "Партнер" було укладено договір № 828 на експлуатацію та обслуговування (а.с.27). Згідно з наданим ПрАТ СП «Партнер» розрахунком заборгованості за відповідачем утворилася заборгованість за період з 11.12.2018 року по 11.09.2019 року у розмірі 12000,00 грн., пеня у розмірі 10126,15 грн за період з 11.12.2018 року по11.09.2019 року,338( триста тридцять вісім) грн.20 коп- сума інфляційних витрат за період 11.12.2018 по 11.09.2019 року; 275( двісті сімдесят п"ять)грн 58 коп- 3% річних. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до змісту ст. 955 ЦК України застосування загальних норм положень про зберігання окремих його видів спеціальне законодавство, яке регламентує окремі види зберігання має пріоритет перед загальними нормами про зберігання та надання послуг. Саме правила зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою КМУ від 22.01.1996 р. № 115, регламентують організацію та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів, які належать фізичним особам та юридичним особам, на автостоянках, що охороняються, незалежно від форм власності. Згідно зі статтею 977 ЦК України, якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов`язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером, жетоном). За змістом статей 208, 218, 936, 937 ЦК України недодержання сторонами письмової форми угоди не позбавляє їх права у разі виникнення спору доводити наявність останньої іншими засобами доказування, до яких можуть бути віднесені, зокрема письмові докази (розписки, чеки, платіжні доручення та ін.). Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що проста письмова форма договору зберігання в залежності від речі, що передається на зберігання, та виду діяльності зберігача, може мати вигляд квитанції, чеку, чи іншого документа, яким може бути журнал. Згідно ч.1 та 2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.6, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Укладений між сторонами договір, є письмовим правочином, який відповідає формі, що передбачена ст. ст. 207, 639 ЦК України. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 319 ЦК України власник гаражного приміщення в напівпідземному гаражі при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник може вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, але вони не повинні суперечити інтересам інших суб`єктів приватного права. Права власника не є безмежними і мають реалізовуватися з врахуванням інтересів всіх власників гаражних приміщень у напівпідземному гаражі. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник гаражного приміщення [NUMBER] по [ADDRESS] у напівпідземному гаражі, обслуговування та експлуатацію якого здійснює ПрАТ СП «Партнер» повинен нести всі витрати пов`язані з утриманням належного йому майна розташованого на земельній ділянці ПрАТ СП «Партнер». До таких витрат належить: використана електроенергія, вивіз сміття, сплата податків за користування землею , податки на заробітну плату та ін. Зберігання транспортних засобів здійснюється відповідно до ст. 977 ЦК України За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов`язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця.

Outcome: approved