Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 03.10.2009 року, під час якого у них [INFO] народилася донька [PERSON], мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу відсутністю взаєморозуміння між подружжям та постійними сімейними сварками, в зв"язку з чим сторони на даний час не підтримують подружніх відносин, а також про стягнення на її користь аліментів в розмірі 520 грн. на утримання доньки, яка проживає з відповідачкою і на утримання якої батько матеріальну допомогу надає нерегулярно. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 03.10.2009 року, під час якого у них [INFO] народилася донька [PERSON], яка на даний час проживає з матір"ю, що підтверджується довідкою Краснопільської сільської ради від 26.01.2015 року № 39. Судом встановлено, що на даний час сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Між позивачкою та відповідачем склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивачка категорично настоює на розлученні, не бажаючи поновлювати подружні відносини та втративши почуття поваги та любові до чоловіка, який, в свою чергу, у судовому засіданні 17.03.2015 року позов визнав. Встановлений судом термін для можливого примирення подружжя позитивного результату не дав. При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що сім'я сторін існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, а тому не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію позивачки, після розірвання шлюбу її прізвище слід змінити на дошлюбне "[PERSON]". Зважаючи на проживання з матір"ю малолітньої доньки, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.. Водночас, позивачкою заявлені вимоги щодо стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України обоє батьків зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положеннями статей 18, 181 СК України, роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідач являється батьком вказаної вище дитини згідно свідоцтва про її народження, яка в даний час проживає разом із матір"ю, перебуваючи на її утриманні. Ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, згідно з положеннями статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1032 грн. на одну дитину, а так, як мати та батько в рівній мірі зобов"язані забезпечити дитині мінімальний прожитковий рівень, то вимоги позивачки підлягають задоволенню із стягненням з відповідача на її коримть аліментів в розмірі 520 грн. щомісячно, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог і в цій частині.. Відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З огляду на задоволення позову щодо стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved