Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1240 грн щомісячно починаючи від дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.02.2014 року вони з відповідачем припинили сімейні відносини, з цього часу проживають окремо, дитина знаходиться повністю на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в середньому витрати на дитину складають 2480 грн, а тому з урахуванням положень ст.ст.180, 185 Сімейного кодексу України, якими передбачено обов"язок батька дитини утримувати дитину до досягнення нею повноліття та брати участь у додаткових витратах, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в примусовому порядку. Щодо додаткових витрат позивач вказує, що їх дитина мє діагноз - пієлонефрит, у зв"язку з цим дитині рекомендована дієта №7, яка передбачає покращене харчування та велику кількість обмежень у їжі. Також дитині необхідна велика кількість вітамінів, як у складі фруктів і овочів, так і у вигляді медичних препаратів , на що загалом вона витрачає 750 грн. До того ж дитина відвідує дитячий садочок №43, за який вона платить 200 грн на місяць та з листопада буде відвідувати студію дитячого розвитку "Розумка", вартість занять яких становить 360 грн за місяць. В ході судового розгляду, після надання відповідачем довідки про доходи з місця роботи, позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів та додаткові витрати в сумі 700 грн щомісячно на навчанння дитини у дитячому садочку, закладах дитячого розвитку, на лікування, вітаміни та дієту ( а.с.46). Позивач в судове засідання не з"явилася, надала повноваження на представлення її інтересів, своєму представнику- Кулініч К.В. ( а.с.8). В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та уточнила щодо періоду стягнення додаткових витрат, які просила стягувати з відповідача щомісячно до вересня 2019 року, про що надала відповідну заяву. Позовні вимоги просила задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві та в уточненнях до позову. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з розміром аліментів не погоджується (а.с.45). Свої заперечення виклав у письмовому вигляді на а.с. 23-24. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат, підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони припинили сімейні стосунки і спільно не проживають з 28 лютого 2014 року; мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виконкому Серединської сільської ради на а.с.6 і не заперечується відповідачем. Відповідач працює в Державній установі "Інститут фармакології та токсикології [PERSON] Медичних Наук України" з 01.05.2015 року і його дохід з травня по жовтень 2015 року включно становить 12 843 грн 17 коп ( а.с.25). З матеріалів справи також вбачається, що неповнолітній дитині [PERSON] у 2014 році був встановлений діагноз: сечокам"яна хвороба, вторинний пієлонефрит. З приводу даного захворювання призначено лікування в подальшому до нефролога не зверталися. У вересні 2015 року дитина оглянута спеціалістами: стоматологом, логопедом, окулістом, ортопедом і лікарем педіатром - дільничним та оформлена в дошкільний заклад №43. Дитина соматично здорова ( а.с.52). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому, доводи позову в частині обов'язку відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (ст.183 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини і відповідача, наявність у нього непрацездатної матері. За таких обставин, суд вважає, що згідно наданих сторонами доказів по справі та з врахуванням норм чинного законодавства, що регулює дані правовідносини достатнім та можливим буде стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тобто, положення ст. 185 СК України передбачає залучення матері, батька у додаткових витратах на дитину лише в окремих випадках у силу особливих обставин, коли потрібно крім звичайних, додаткові витрати. Позивач просить щомісячно до вересня 2019 року стягувати з відповідача додаткові витрати в сумі 700 грн, які складаються з витрат на дошкільний заклад (200 грн), заклад дитячого розвитку (360 грн), на лікування, вітаміни та харчування дитини відповідно до призначеної дієти на суму 140 грн (700 -200-360). Що стосується щомісячних додаткових витрат на заклад дитячого розвитку, то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надані докази, що дитина відвідує такий заклад. Також позивачем та її представником не надані докази які б свідчили, що дитина потребує на даний час лікування, оскільки з довідки дитячої поліклініки № 2, позивач з приводу захворювання дитини зверталася останній раз до лікаря нефролога в листопаді 2014 року ( а.с.52). Стосовно додаткових щомісячих витрат на дошкільний заклад та на харчування, суд приходить до висновку, що відвідування дошкільного закладу та харчування дитини, не може розглядатись як додаткові витрати на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України. Особливі обставини для навчання саме в дошкільному закладі, який відвідує син сторін, а ні позивачем, а ні його представником суду не наведені. Які саме здібності дитини розвиваються у цьому навчальному закладі, що потребує додаткових витрат на дитину стороною позивача не зазначено. При цьому, суд вважає, що загалом дошкільне навчання та харчування дитини як її природна потреба та обов'язок батьків, охоплюється питанням стягнення аліментів та не може розглядатись як додаткові витрати на дитину. За викладених обставин, позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову . Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial