Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з\~ обмеженою\~ відповідальністю\~ Агрофірма " Хорольська",\~ [PERSON]\~ районної\~ державної адміністрації,\~ [PERSON] сільської ради\~ Хорольського\~ району\~ Полтавської\~ області,\~ третя особа , яка не\~ заявляє самостійних\~ вимог\~ на\~ предмет\~ спору:\~ [PERSON] \~ про\~ визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, в обгрунтування якого вказала, що 26 лютого 2014 року померла її мама - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON]. Спадкоємцями після померлої мами були позивачка за первісним позовом донька, - [PERSON] та її брат [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] зід 17 вересня 2014 року. Нещодавно позивачці стало відомо, про те, що мама мала право на отримання частки земельної ділянки (паю) в КСП ім. Ватутіна Хорольського району Полтавської області. Тому, позивачка за первісним позовом вважає, що наявні підстави для визнання за нею права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування. Все життя [PERSON] пропрацювала в колгоспі ім. Ватутіна Хорольського району Полтавської області, була членом колгоспу. В 1985 році [PERSON] вийшла на пенсію, але залишилась членом колгоспу. 1992 року колгосп ім. Ватутіна реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Ватутіна. 09 грудня 1995 року землі вказаного КСП були розпайовані, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серія ПЛ 00004 та копією листа відділу Держгеокадастру у Хорольському районі № 29-1625-992-231/2-17 від 08 лютого 2017 року. Пізніше КСП ім. Ватутіна було перейменоване у виробний сільськогосподарський кооператив імені Ватутіна, а в 2011 році - ТОВ «Агрофірма ім. Ватутіна». 20 грудня 2012 року останнє припинено в результаті реорганізації (приєднання) до ТОВ Агрофірма «Хорольська» (код ЄДРПОУ 37137609), яке і є правонаступником припиненого ТОВ «Агрофірма ім. Ватутіна». Таким чином, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й у пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Як зазначалось, [PERSON] залишалась членом КСП ім. Ватутіна і після виходу на пенсію, що підтверджується довідкою вих. № 190 від 26.01.2017 року, виданою ТОВ Агрофірма «Хорольська». Тобто, вона набула право на земельну частку (пай) КСП ім. Ватутіна. Тобто, мати позивачки [PERSON], залишаючись членом КСП ім. Ватутіна на момент виділення земельної ділянки у колективну власність , набула право на земельну частку ( пай) з дня видачі державного акта про право колективної власності на землю, не залежно від того чи було їй видано сертифікат , та чи була вона включена до списку осіб, що додається до державного акта. Як вбачається з листа № 29-1625-99.2-231/2-17 від 08 лютого 2017 року розмір земельної частки (паю), який розпайовувався КСП ім. Ватутіна становить 4,06 га. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] з\~ обмеженою\~ відповідальністю\~ Агрофірма "Хорольська",\~[PERSON]\~районної\~ державної адміністрації,\~ [PERSON] сільської ради\~Хорольського\~ району\~ Полтавської\~ області,\~ третя особа, яка не\~ заявляє самостійних\~вимог\~на\~предмет\~ спору: [PERSON] про\~визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, вказавши, що 26.02.2014 року померла його матір - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) П.А., спадкоємцями після померлої матері були, позивач за зустрічним позовом, син - [PERSON] та його сестра [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] від 21.11.2014 року. Але недавно позивачу за зустрічним позовом стало відомо з позовної заяви його сестри [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку (де він зазначений як третя особа), що їхня матір мала право на отримання частки земельної ділянки(паю) в КСП ім. Ватутіна Хорольського району Полтавської області. Розмір частки земельного паю на який претендує його сестра становить - 1/2, що складає 2,03 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області. Тому,позивач за зустрічним позовом вважає, що є підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування на земельний пай після померлої матері. Все життя мати працювала в колгоспі ім. Ватутіна Хорольського району Полтавської області та була членом колгоспу. З 1985 року вона вийшла на пенсію, але залишилася членом колгоспу. У 1992 році колгосп ім. Ватутіна реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Ватутіна, 09.12.1995 року землі вищезазначеного КСП були розпайовані, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серія ПЛ 00004 та копією листа відділу Держгеокадастру у Хорольському районі. Потім КСП ім. Ватутіна булу перейменоване у виробний сільськогосподарський кооператив імені Ватутіна, а в 2011 році - в ТОВ «Агрофірма ім. Ватутіна». 20.12.2012 року останнє припинено в результаті приєднання до ТОВ Агрофірма «Хорольська»,яке і є правонаступником припиненого ТОВ «Агрофірма ім.Ватутіна». Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й у пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Як вбачається [PERSON] залишалася членом КСП ім. Ватутіна і після виходу на пенсію, таким чином вона набула право власності на земельну частку(пай) КСП ім. Ватутіна, що підтверджується довідкою. Отже право матері, [PERSON] на частку земельної ділянки (пай) є обєктом спадкування та успадковано позивачем за зустрічним позоовм, як сином. Оскільки в [PERSON] відсутні правоустановчі документи на земельну ділянку(пай), право на яку було набуто його матірю , тому він змушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Як вбачається в доданих матеріалах позовної заяви розмір земельної частки(паю), який розпайовувався КСП ім. Ватутіна становить 4,06 га. В судове засідання позивачка за первісним позовом- третя особа за зустрічним [PERSON] не з"явилася з невідомих суду причин, хоча вчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. В судове засідання представник позивачки за первісним позовом- третьої особи за зустрічним [PERSON] - [PERSON] не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Прохала суд задовольнити пункт 1 заяви про уточнення позовних вимог від 16.06.2017 року, а саме визнати факт набуття [PERSON], [INFO], яка була членом колгоспу імені Ватутіна Хорольського району Полтавської області, і яка померла 26 лютого 2014 року, права на земельну ділянку (пай) розміром 4,06 умовних кадастрових гектар, розташовану на території [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області, а також в повному обсязі задовольнити позовні вимоги [PERSON] , викладені в первісній позовній заяві від 03.03.2017 року. Пункт 3 заяви про уточнення позовних вимог від 16.06.2017 року про зобовязання [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області, [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області в порядку реалізації права на земельну частку (пай) виділити [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], місце проживання: Квартал 274, б. 9, кв. 57, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600) земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області із земель резерву або запасу загальною площею 2,03 га. - залишити без розгляду. [PERSON] зазначали в своїй промові про те, що спори щодо визнання права власності на майно в порядку спадкування є досить розповсюдженими, адже дуже часто спадкодавці не встигають оформити право власності на майно за життя, або не знають про необхідність такого оформлення, або, навіть, не знають, що за життя їх права були обмежені чи порушені, і тільки спадкоємці, через роки після смерті родичів, довідуються про порушення прав останніх. Так і в даній справі, спадкодавиця - мати позивачки за первісним позовом - все життя проробила у колгоспі ім. Ватутіна Хорольського району Полтавської області, отримала безліч винагород та відзнак за доблесну і самовіддану працю, була і залишалась членом колгоспу після виходу на пенсію. Але не знала, що після її виходу на пенсію землі колгоспу розпайовувались та передавались у власність членів колгоспу, в тому числі і пенсіонерів. Так у невіданні вона й померла. Лише після смерті матері, позивачка за первісним позовом випадково довідалась, що землі колгоспу ім. Ватутіна розпайовувались і її мати мала право на отримання частки земельної ділянки (паю). Але у звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину була вимушена звернутись до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В ході розгляду справи позивачкою були надані докази того, що вона є спадкоємицею [PERSON], а саме: свідоцтво про народження; свідоцтво про одруження [PERSON]; довідки про зміну прізвища [PERSON]; матеріали спадкової справи. В матеріалах справи наявні й докази того, що на час розпаювання землі [PERSON] працювала у колгоспі ім. Ватутіна, була його членом, зокрема: - показання свідка [PERSON]; показання свідка [PERSON];- копії посвідчень до численних нагород та медалей за віддану працю; - довідка ТОВ Агрофірма «Хорольська» вих. № 190 від 26.01.2017 року; - довідка колгоспу ім. Ватутіна вих. № 5-3 від 04 лютого 1977 року про членство [PERSON] в колгоспі Всі ці документи у сукупності свідчать про те, [PERSON] з 16 років і до пенсії працювала у колгоспі ім. Ватутіна, була його членом та залишалась ним після виходу на пенсію. Як вбачається з державного акту про право колективної власності на землю від 02 лютого 1996 року у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємству ім. Ватутіна було передано землі [PERSON] сільської ради Хорольського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В подальшому ці землі було розпайовано. В матеріалах справи також наявні довідка головного управління статистики у Полтавській області № 07-19/1317з від 14.12.2016 року та роздруківки інформації з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з яких вбачається, що ТОВ Агрофірма «Хорольська» є правонаступником колгоспу ім. Ватутіна. Таким чином, наявні в матеріалах справи докази та правова позиція Верховного Суду України щодо спірних правовідносин свідчить про наявність підстав для задоволення позову. Крім цього , представник позивачки за первісним позовом- третьої особи за зустрічним [PERSON] - [PERSON] зазначила, що при прийнятті рішення по справі [PERSON] покладається на розсуд суду. В судове засідання представник відповідача [PERSON] з\~ обмеженою\~ відповідальністю\~ Агрофірма " Хорольська" не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але подав до суду заперечння в якому вказав, що в обгрунтування своїх позовних вимог позивачі вказують, що їх мати, [PERSON], за період роботи у колгоспі ім. Ватутіна Хорольського району, в період проведення розпаювання (1995 рік), набула право на отримання частки земельної ділянки (паю). Проте, відповідно до відомостей вказаних у довідці вих. №190 від 26.01.2017року наданої ТОВ Агрофірма «Хорольська» , [PERSON] за період 1950-1985 роки виробила певну кількість трудоднів у колгоспі ім. Ватутіна Хорольського району, але підтверджуючих документів щодо прийняття її в члени КСП немає. Також позивачами не було надано жодного підтверджуючого документу щодо включення [PERSON] до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, як члена КСП на момент проведення розпаювання. Порядок паювання земель було визначено Указом Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року. Згідно зі ст. 23 Земельного кодексу (в редакції, що діяла на час розпаювання), право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські, районні ради народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався КСП, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і в колективній власності громадян. До державного акта додавався список цих громадян. Відповідно до положень ч. 2 Указу Президента, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто, процедура паювання земель розпочиналася з передачі відповідних земель з державної власності до колективної шляхом оформлення державного акта на право колективної власності на землю з додаванням до цього акта списку людей, які мають право на отримання земельної частки (паю). Виходячи із зазначених норм закону, право співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі Державного акта на право колективної власності на землю з обовязковим додатком - списком громадян, що є членами сільськогосподарського підприємства. За таких обставин відповідач вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], являються безпідставними та необґрунтованими. В судове засідання відповідач [PERSON] районна \~ державна адміністрація, свого представника не направила, але подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника адміністрації, зазначивши, що при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської обалсті [PERSON] не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає лише в частині набуття [PERSON] та її спадкоємцями права власності на земельну частку ( пай). В судове засідання позивач за зустрічним позовом - третя особа за первісним позовом [PERSON] не з"явився, з не відомих суду причин, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. В судове засідання представник позивач за зустрічним позовом - третя особа за первісним позовом [PERSON] - Шудря не з"явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зустрічні позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Суд, врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи , належно та допустимо оцінивши всі зібрані по справі докази дійшов висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] з\~ обмеженою\~ відповідальністю\~ Агрофірма " Хорольська",\~ [PERSON]\~ районної\~ державної адміністрації,\~ [PERSON] сільської ради\~ Хорольського\~ району\~ Полтавської\~ області,\~ третя особа , яка не\~ заявляє самостійних\~ вимог\~ на\~ предмет\~ спору:\~ [PERSON] \~ про\~ визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування та зустрічниий позов [PERSON] до [PERSON] з\~ обмеженою\~ відповідальністю\~ Агрофірма "Хорольська",\~[PERSON]\~районної\~ державної адміністрації,\~ [PERSON] сільської ради\~Хорольського\~ району\~ Полтавської\~ області,\~ третя особа, яка не\~ заявляє самостійних\~вимог\~на\~предмет\~ спору: [PERSON] про\~визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,- слід задовольнити повністю, зі слідуючих підстав. За змістом ст. ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Судом встановлено, що 26 лютого 2014 року померла мама позивачки за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустріним позовом [PERSON] - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) П.А.. Спадкоємцями після померлої мами були позивачка за первісним позовом донька, - [PERSON] та її брат позивач за зустрічним позовом [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] зід 17 вересня 2014 року. Відповідно до п.1 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п.2 вищезазначеного указу встановлено, що право на земельну діляну(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери,які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Також цим пунктом встановлено, що при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства,кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і ЦК, у тому числі й у випадку,коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну ділянку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й у пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Як вбачається в доданих матеріалах позовної заяви [PERSON] залишалася членом КСП ім. Ватутіна і після виходу на пенсію, таким чином вона набула право власності на земельну частку(пай) КСП ім. Ватутіна, що підтверджується довідкою. Відповідно до п.3 Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути обєктом успадкування. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Судом встановлено, що лише після смерті матері, позивачка за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] випадково довідались, що землі колгоспу ім. Ватутіна розпайовувались і їхня мати мала право на отримання частки земельної ділянки (паю). Але у звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину вимушені звернутись до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-ІУ основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. На підставі статті 12 вказаного Закону оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється після виконання землевпорядних робіт, щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Відповідно до п.17 розділу 10 Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. унктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається а-ілою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - 392 ЦК України). За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних тпзовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить\~ до висновку,\~ що\~ є всі підстави для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог. Врахувавши позиції представників позивачів за первісним позовом та зустрічним, відповідачів, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, належним чином оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому є всі \~ підстав\~ для\~ задоволення\~ позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved