Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилається на те, що з 09.04.2005 по 19.09.2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її забезпеченні та вихованні. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, ухиляється від обов"язків щодо сплати призначених судом аліментів. Для забезпечення нормального морального та фізичного розвитку дитини вона вимушена багато працювати, проте коштів вистачає на мінімальне забезпечення потреб дитини. Добровільно надавати їй допомогу на розвиток та лікування дитини відповідач відмовляється, хоча відповідно до ст. 185 СК України батьки зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину. Позивач зазначає, що задля забезпечення нормального фізичного та морального розвитку дитини, що включає в себе отримання нормального, здорового харчування, необхідного для дитини відповідного віку; своєчасного отримання необхідних ліків, для виключення ускладень, які можуть виникнути у разі неналежного або зовсім відсутнього лікування, що може вплинути на подальший розвиток або життя дитини; отримання виховання вдома та у навчальних закладах для нормального соціального розвитку дитини та її існування у суспільстві необхідні значні певні витрати та чималі кошти, які повинні вкладати батьки дитини спільно, у рівних частках. Позивач вказує на те, що нею були витрачені кошти для задоволення потреб дитини, які включають у себе: витрати на купівлю ліків, призначених лікарем для лікування хвороби дитини; витрати на харчування дитини - продукти, які забезпечують нормальний розвиток дитини під час реабілітації після хвороби; витрати на купівлю подарунка на день народження дитини, відсутність якого могла вплинути на психічний стан дитини та призвести її до депресії; витрати на одяг дитини для нормального існування у соціумі - насамперед для нормального відвідування шкільного закладу, що забезпечує навчальний процес та розвиток дитини; витрати на розвиток та навчання - придбання речей, необхідних для загальних вимог навчальних закладів України, та речей для підтримання безперервного навчального процесу для дитини. Посилаючись на те, що всі вказані витрати підтверджуються квитанціями та чеками, отриманими нею особисто під час здійснення платежів за придбання речей та продуктів для дитини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 3253,00 грн., витрачених на дитину. В судове засідання позивач не з"явилася, про день, час та місце розгляду повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно до ч.2 цієї статті - за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного Кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно до ч.3 - додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, позивач з відповідачем з 09.04.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 09.04.2005 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 208. [INFO] позивачка народила доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим 06.07.2005 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 677. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.09.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, після розлучення батьків їх донька проживає з позивачкою. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2013 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.01.2013 року. На виконання вказаного рішення 24.05.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Бабушкінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. В зв"язку з тим, що відповідач не регулярно сплачує аліменти на утримання дитини станом на 01.11.2013 року виникла заборгованість по їх сплаті в сумі 6956,99 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 14.11.2013 року. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, ухиляється від обов"язків щодо сплати призначених судом аліментів, всі витрати по утриманню дитини несе позивачка. Для забезпечення нормального морального та фізичного розвитку дитини позивачкою в лютому-жовтні 2013 року були понесені додаткові витрати, необхідні для задоволення її потреб відповідно до віку в загальній сумі 3253,00 грн., які підтверджені документально відповідними квитанціями та чеками, та які включають у себе: витрати на лікування дитини в сумі 56,24 грн., витрати на продукти харчування дитини - 1056,64 грн., витрати на купівлю подарунка на день народження дитини - 255,26 грн., витрати на одяг для дитини - 463,11 грн.; витрати на навчання та розвиток дитини: придбання шкільної форми та форми для спортивних занять - 779,95 грн., канцтовари для навчання - 642,80 грн., а всього 1422,75 грн. Зважаючи на те, що батьки дитини зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, відповідно до змісту ст. 185 СК України, спільно та у рівних частках, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1/2 частина понесених нею витрат в сумі 1626,50 грн. (3253,00 грн. : 2 = 1626,50 грн.). Будь-яких доказів в спростування вказаних позовних вимог відповідачем суду не надано. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial