Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" звернулося до суду з позовом до [PERSON] при третій особі без самостійних вимог Хорольського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, обгрунтовуючи його тим, що 19 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», яке відповідно до Статуту перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0012/08/25-Z , за яким відповідачу було надано кредит для споживчих цілей в розмірі 69750 (шістдесят дев»ять тисяч сімсот пятдесят) гривень 00 коп. зі строком користування кредитними коштами до 16 лютого 2018 року, зі сплатою 16,0 % річних. 01 вересня 2008 року між банком та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору № 0012/08/25-Z від 19.02.2008 року, на підставі якої змінено розмір відсоткової ставки по кредиту - 19 % річних. З метою виконання умов Кредитного договору позивач з позичкового рахунку відповідача № 22036500002575 перераховано кредитні кошти на його поточний рахунок № 26203500002575, які в подальшому відповідач отримав готівкою через касу банку, що підтверджується меморіальним ордером та заявою на видачу готівки, тобто Банком виконані свої зобовязання за Кредитним договором. Згідно із п.п. 2.3.-2.6. Кредитного договору позичальник зобовязався здійснювати повернення кредитних коштів в сумі не менше 581,25 грн. щомісячно та сплату процентів за користування кредитними коштами щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Станом на 02 лютого 2016 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за тілом кредиту та процентами не погашена, загальна сума боргу складає 66123,97 грн яких: - заборгованість за кредитом - 64518,75 грн., в т.ч. прострочена - 64518,75 грн.; - заборгованість по сплаті процентів - 1605,22 грн., в т.ч. прострочена - 1605 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явилася, звернувшись до суду з письмовою заявою, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, вказувала, що позов підтримує та просить задовольнити повністю. Заперечення представника відповідача вважає необгрунтованими та такими, що не заслуговуючть на увагу, оскільки через ухвалення рішення про стягнення заборгованості з позичальника та поручителя ні зобов"язання за кредитним договором, ні відповідно зобов"язання за іпотечним договором не припинилися й підлягають виконанню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог Хорольського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області не з"явився з невідомих причин. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію\~позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій\~заяві, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ч. 1 ст. 76\~Цивільно-процесуального кодексу України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно\~до\~ч. 1 ст.\~81\~Цивільно-процесуального кодексу України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідногсті до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено: «банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми». Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зазначається, що «Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства». Ст. 658 ЦК України «Договір є обовязковим для виконання сторонами». Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кред позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.» Ст. 1049 ЦК України передбачає, що «Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.» Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», яке відповідно до Статуту перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0012/08/25-Z , за яким відповідачу було надано кредит для споживчих цілей в розмірі 69750 (шістдесят дев»ять тисяч сімсот пятдесят) гривень 00 коп. зі строком користування кредитними коштами до 16 лютого 2018 року, зі сплатою 16,0 % річних. 01 вересня 2008 року між банком та відповідачем було укладено Додаткову уогоду №1 до Кредитного договору № 0012/08/25-Z від 19.02.2008 року, на підставі якої змінено розмір відсоткової ставки по кредиту - 19 % річних. З метою виконання умов Кредитного договору позивачем з позичкового рахунку відповідача № 22036500002575 перераховано кредитні кошти на його поточний рахунок № 26203500002575, які в подальшому відповідач отримав готівкою через касу банку, що підтверджується меморіальним ордером та заявою на видачу готівки, тобто Банком виконані свої зобовязання за Кредитним договором. У зв"язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов"язань станом на 02 лютого 2016 року утворилася заборгованість перед позивачем за тілом кредиту та процентами, яка по теперішній час не погашена, загальна сума боргу складає 66123,97 грн яких: - заборгованість за кредитом - 64518,75 грн., в т.ч. прострочена - 64518,75 грн.; - заборгованість по сплаті процентів - 1605,22 грн., в т.ч. прострочена - 1605 грн. Крім того, відповідно до п.4.1. Кредитного договору позичальник зобовязався за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів сплачувати пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Станом на 02 лютого 2016 року позичальнику за порушення кредитних зобовязань нарахована пеня за простроченим кредитом та процентами в розмірі - 48270,50 грн. Згідно ст. 8 Закону України „Про іпотеку та відповідно п.п.3.3.7 Кредитного договору відповідач зобов'язаний протягом дії договору страхувати за власний рахунок Предмет іпотеки в повному обсязі від всіх видів ризику на користь банку. Договір страхування відповідачем на діючий період не укладено. Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору за кожний випадок невиконання або -неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3 цього Договору, а саме не врахування предмета застави на строк дії Кредитного договору банком були застосовані до відповідача штрафні санкції у вигляді штрафу у розмір - 5 000,00 грн. У якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем 19 лютого 2008 року було укладено Іпотечний договір № 3012/08/25-Z/S-1, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Хорол, вул. Корольова, 5, житловою площею 32,3 кв. м., загальною площею 57,0 кв. м. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» «У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя». В узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 рр.) від 07.10.2010 року Верховний суд України визначив: «При вирішенні спорів даної категорії принциповим вважається встановлення судом факту невиконання або неналежного виконання основного зобовязання, лише за умови якого суд й має право звернути стягнення на предмет іпотеки/застави». Ст. 35 Закону України «Про іпотеку» говорить: «У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, зимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї з вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається з без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону». Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у випадку прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Пунктом 3.2.2. Кредитного договору встановлено, що позивач має право вимагати від позичальника дострокового погашення заборгованості за кредитом або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до п.п. 7.6. Кредитного договору та Іпотечного договору усі повідомлення сторін здійснюються в письмовій формі шляхом направлення листів, телеграм чи факс-повідомлень з подальшим направленням оригіналів та повідомлень рекомендованим листом за адресами сторін, вказаними у договорах. З метою стягнення коштів, на виконання п.5.3. Кредитного договору позивач повідомив відповідача про наявність заборгованості за Кредитним договором необхідність її погашення, надіславши на його адресу вимогу, а саме: Вимогу № 18664/1.2 про усунення порушення (в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") від 28.12.2015 року з вимогою про стягнення заборгованості за Кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказані вище листи містили в собі вимогу про виконання зобовязання по Кредитному договору та попередження про те, що в разі їх невиконання, позивач розпочне процедуру примусового стягнення заборгованості у передбаченому законом порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.». Ч. 1 ст. 16 ЦК України говорить, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У звязку з невиконанням позичальником зобовязань за Кредитним договором та Іпотечним договором позивач у відповідності до чинного законодавства України отримав право звернутися до суду за захистом свого порушеного цивільного права та інтересу по Кредитному договору. Ст. 39 Закону України «Про іпотеку» говорить, що: У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплат іпотекодержателю з вартості предмету іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи, щодо збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів абі застосування процедури продажу встановленої ст. 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації;» Ч. 2 ст. 591 ЦК України говорить, що: «Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором аб законом». Ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» визначено, що: «Початкова ціна продажу предмет іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчої за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки». Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суді проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбачене Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» «Визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден ; державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, чий провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Отже, оцінка вартості Предмету іпотеки для його реалізації в межах процедури виконавчого провадження має бути проведена субєктом оціночної діяльності на стадії процедури виконавчого провадження, який буде залучений державним виконавцем. П.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує: «Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, які підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).» П. 4 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільній справі" зазначає, що: «Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи». Враховуючи вищевикладене, суд приходить\~ до висновку,\~ що\~ є всі підстави для задоволення позовних вимог ПАТ "Банк Форум". Як свідчать матеріали справи в [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором, сума такої заборгованості судом визначена вірно та правильно встановлені фактичні обставини справи, а відтак висновок суду про звернення стягнення на предмет іпотеки є законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1790,92 грн.

Outcome: approved