Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Сторони звернулися в суд із вказаними позовними вимогами. Представник позивачки-відповідачки, адвокат [PERSON] вимоги основного позову підтримав зустрічний позов та позов [PERSON] заперечив, суду пояснив, що 17.01.1980 року між його довірителькою [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, в [PERSON] селищній раді Косівського району Івано-Франківської області. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Позивачка в справі із 2001 року внаслідок важкого матеріального становища була змушена поїхати за кордон на роботу, де працює і по даний час. В 2005 році за ініціативи відповідача в справі шлюб між сторонами було розірвано, про що позивачка дізналась випадково по поверненню додому із тимчасових заробітків. За час подружнього життя подружжям [PERSON] та [PERSON] було набуто, як нерухоме, так і рухоме майно. Після розірвання шлюбу подружжя [PERSON] домовлялись в усній формі, що відповідач проживає в їх спільно побудованому за час подружнього життя будинку, але при цьому будь-яких правочинів по відчуженню помешкання він не робитиме і будинок залишиться їх дітям. Так, 01 вересня 2015 роки, по приїзду [PERSON] додому останній стало відомо про підготовку документів її колишнім чоловіком до продажу їх спільно побудованого житлового будинку. Крім того, в дверях будинку було поміняно всі замки і [PERSON] не впускав додому а ні її а ні їх спільних дітей. В добровільному порядку вирішити питання про поділ спільної сумісної власності подружжя [PERSON] із чоловіком угоди не досягнуто, тому вона вимушена звернутись до суду із позовом про поділ спільної сумісної власності подружжя. Так, після одруження подружжя [PERSON] в 1980 році стали спільно будувати житловий будинок за адресою смт.Кути вул.Корольова, 10-А Косівського району Івано-Франківської області. Будівництво тривало біля 20 років. Вказану новобудову було ними спільно вирішено зареєструвати на чоловіка, [PERSON] 12 лютого 2001 року [PERSON] селищною радою Косівського району Івано-Франківської області [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою смт.Кути вул.Корольова, 10-А ( тепер Корольова, 16 ) Косівського району Івано-Франківської області. Як на момент розірвання шлюбу, так і на даний час в будинку за адресою смт.Кути вул.Корольова, 16 Косівського району Івано-Франківської області, зареєстровані ( прописані) в установленому порядку позивачка, її колишній чоловік [PERSON] та син [PERSON] На даний час у вказаному будинку фактично проживає [PERSON] із іншою жінкою. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Просить постановити рішення суду яким житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою смт.Кути вул.Корольова, 16 Косівського району Івано-Франківської області визнати таким, що є спільною сумісною власністю бувшого подружжя [PERSON] та в порядку розподілу майна визнати за ними право власності по 1/2 частині. Відповідач в справі за основним позовом та він же позивач за зустрічним та об"єднаним, [PERSON] вимоги позивачки в справі [PERSON]І, заперечив, вимоги зустрічного позову та його позову підтримав, суду пояснив, що житловий будинок який позивачка просить визнати спільною сумісною власністю подружжя та на ? частину якого вона претендує не являється єдиним майном, яке вони набули за час перебування у шлюбі. Зокрема за час перебування у шлюбі із [PERSON] вони набули ще багато іншого майна, яке [PERSON] залишила собі. Вони з позивачкою перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 17.01.1980 року по 08.08.2005 року. В серпні 2005 року даний шлюб було розірвано так як ще у 2001 році позивачка виїхала на постійне місце проживання до Італійської Республіки, повертатися звідти не бажала, там проживала у громадянському шлюбі з іншим чоловіком. В свою чергу він з 2005 року став проживати у громадянському шлюбі з [PERSON] а 23.10.2014 року зареєстрував з нею шлюб. Попередньо із позивачкою в них була домовленість, що остання забирає все надбане ними рухоме майно, продає його і за ці кошти виїздить за кордон, а нерухоме майно - житловий будинок по вул. Корольова, 16 (колишня Корольова, 10а) в смт.Кути Косівського району Івано-Франківської області залишається йому, як другому з подружжя. Зокрема [PERSON] забрала та розпорядилася на власний розсуд майном, яке було ними придбано разом за рахунок коштів, які були спільним майном подружжя на загальну суму - 31049,00 грн. Фактично позивачка сама забрала все їх спільно придбане рухоме майно, яким в дальнійшому і розпорядилась на власний розсуд. В загальному вартість всього рухомого майна значно перевищувала вартість житлового будинку і поділ спільного майна подружжя між ними вже відбувся ще у 2001 році і ними в усному порядку було закріплено такий розподіл: житловий будинок, що знаходиться в смт.Кути Косівського району Івано-Франківської області по вул. Корольова 16 вартістю 11932,00 грн. залишається йому, [PERSON], як його частка у спільній сумісній власності подружжя; інше рухоме майно, а саме: Набір «Калина» (2 м»які крісла, диван розкладний, стіл на 6 персон з кріслами, меблева стінка довжиною 4,80 метра) - вартістю 4999 грн.Стінка меблева «Оксамит»довжиною 4,20 м., м»який диван і 2 крісла м»які, журнальний столик з тумбою під телевізор вартістю 2500,00 грн.; спальний набір (2- х спальне ліжко, трюмо, 2 тумбочки до ліжка, 2 шафи двохдверні з антресолями) вартістю 5000,00 грн.; кухонний набір (3 тумби 2-х дверних, 3 висячі тумбочки, кухонний стіл, пенал, 4 табуретки, посудомийка з нержавіючої сталі з тумбочкою) вартістю 1500,00 грн.; холодильник «Норд» з морозильною камерою вартістю 2200,00 грн.; каструлі з нержавіючої сталі - 10 шт., чотири поливаних каструлі на 40 літрів, відра оцинковані - 4 шт., тарілки, стакани, горнятка, ложки вартістю 300,00 грн.; розкладний стіл з червоного дерева вартістю 4600,00 грн.; хрустальні набори для салатів та риби на 6 персон - 2 шт., на 12 персон - 2 шт. вартістю 2000,00 грн., кофейні набори з золотим та фарфоровим покриттям -12 шт. вартістю 1200,00 грн.;срібні набори вилок, ложок на 6 персон та на 12 персон вартістю 600,00 грн.;2 хрустальні люстри загальною вартістю 1800,00 грн.; Пральна машина вартістю 1399 грн.;2 плитки газові кухонні вартістю 750 грн. ,Килими персидські різних розмірів - 6 шт., вартістю 600,00 грн. кожен, всього 3600 грн., а всього майна на суму 31049 грн.00 коп. залишається позивачці в справі [PERSON], підстав для іншого розподілу майна подружжя не існує. Окрім того в ході розгляду справи за позовом [PERSON] йому стало відомо, що право власності на спірний житловий будинок, що в смт.Кути вул.Корольова 10а , Косівського району Івано-Франквської області, зареєстровано за ним, [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12.02.2001 року виконкомом [PERSON] селищної ради Косівського району Івано-Франківської області відповідно до його рішення від 29.12.2000 року за №49/18. В підтвердження вказаного факту [PERSON] долучила до матеріалів позову копію листа ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" №53911 від 10.09.2015 року, у якому повідомляється, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок в с-щі Кути по вул.Корольова 10а зареєстровано за ним на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12.02.2001 року виконкомом [PERSON] селищної ради згідно рішення №49/18 від 29.12.2000 року. Рішення виконкому [PERSON] селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 29.12.2000 року про визнання його власником житлового будинку, що в смт.Кути вул.Корольова 10 а , Косівського району Івано-Франківської області та видане на підставі цього рішення свідоцтво про право власності на цей житловий будинок на його ім"я, а також проведена реєстрація його речових прав на цей будинок вважає незаконними. Дійсно, він на виділеній земельній ділянці проводив будівництво житлового будинку, що в смт.Кути вул.Корольова 16 (колишня назва -вул.Корольова 10а), Косівського району Івано-Франківської області. Так як будівництво цього житлового будинку ще не завершено, тому він не міг звертатися із заявою до відповідача [PERSON] селищної ради Косівського району Івано -Франківської області про прийняття ним рішення щодо визнання його власником цього нерухомого майна, видачі свідоцтва про право власності на це житло та проведення державної реєстрації речових прав на цей будинок. Також він ніколи не видавав довіреності іншим особам на виконання від його імені дій, направлених на оформлення реєстрації речових прав на спірний житловий будинок. [PERSON] селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 03.02.2016 року за №61/02-24 повідомляється, що рішення 29.12.2000 року за №49/18 про оформлення права власності на спірний житловий будинок в архіві [PERSON] селищної ради немає. А також отримати копію рішення [PERSON] селищної ради №49/18 від 29.12.2000 року він не зміг, оскільки протоколи сесій та виконкомів вищевказаної ради за 2000 рік на зберігання до архівного відділу. Є очевидним, що оскільки у протоколах [PERSON] селищної ради за 2000 рік немає рішення її виконавчого комітету від 29.12.2000 року за №49/18, а тому таке рішення не приймалося і воно є фіктивним. За відсутності такого рішення виконкому і свідоцтво про право власності на житловий будинок на його ім"я від 12.02.2001 року, і проведена реєстрація права власності на будинок є незаконними. Просить в основному позові позивачки відмовити та постановити рішення суду яким в повній мірі задоволитити його позовні вимоги. Представник відповідача, обласного комунального підприємства «Коломийське МБТІ», [PERSON] вимоги позову [PERSON] заперечив, суду пояснив, що вважає вимоги позивача [PERSON] необгрунтованими та безпідставними, так як сам позивач посилається на норми законодавчих актів, що не застосовуються до спірних правовідносин тобто свідоцтво про право власності від 12.02.2001 року не було зареєстроване за позивачем на підставі наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року. Позивачем недоведено факт наявності запису в Реєстрі прав на нерухоме майно, який позивач просить зобов"язати БТІ виключити з Реєстру прав власності, а також не надано жодного документу щодо незавершеності будівництва спірного будинку. Крім цього БТІ з 01.01.2013 року не є користувачем Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідно здійснювати будь-які дії в даному реєстрі без доступу до нього в якості користувача неможливо. Оформлення права власності на спірне будинковолодіння було проведено на підставі Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998 року. Просить в позові [PERSON] до Коломийського МБТІ відмовити. Представник відповідача, [PERSON] селищної ради, сільський голова [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що оскаржуване рішення [PERSON] селищної ради приймалось на сесії попередніх скликань, тобто на той час він не являвся селищним головою, і детально пояснити нічого не може. Фактично рішення 29.12.2000 року за №49/18 про оформлення права власності на ім»я [PERSON] на спірний житловий будинок в архіві [PERSON] селищної ради немає, чи фактично приймалось таке рішення пояснити нічого не може. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають до задоволення а в задоволенні зустрічного позову та в позові [PERSON] слід відмовити із наступних підстав: Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ст.60 цього Кодексу\~визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що сторони в справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі із 17.01.1980 року, підтвердженням чого є свідоцтво про одруження (а.с.10) . Відповідно до довідки виданої відділом РАЦСу головного управління юстиції в Івано-Франківській області за № 128/06-3-22 від 05.09.2008 року (а.с.11) 08 серпня 2005 року у відділі РАЦСу Косівського районного управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу сторін в справі, актовий запис № 149. Вказаний факт підтверджено також і долученим до матеріалів справи свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.12). В шлюбі у сторін народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO], що підтверджується кпіями свідоцтв про народження дітей (а.с.13,18). Як встановлено в судовому засіданні, після одруження подружжя [PERSON] в 1980 році розпочали спільно будувати житловий будинок за адресою смт.Кути вул.Корольова, 10-А ( в даний час № 16) Косівського району Івано-Франківської області. Будівництво тривало біля 20 років. Вказану новобудову було зареєструвано на [PERSON] Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. роз'яснено, що до складу майна, яке підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, які виникли в інтересах сім'ї. Позивачка [PERSON] просить визнати спільною сумісною власністю подружжя новозбудоване будинковолодіння, в смт.Кути вул.Корольова 16 ( колишня - 10-А) Косівського району та просить визнати за нею, право власності на ? частину будинковолодіння. Виходячи зі змісту частин першої і другої ст.331 ЦК України, частини першої ст.182 ЦК України, та п. 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, прав власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об?єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Як вбачається із долученого до матеріалів справи свідоцтва про право власності (а.с.55), виданого 12.02.2001 року виконкомом [PERSON] селищної ради Косівського району Івано-Франківської області відповідно до його рішення від 29.12.2000 року за №49/18 (а.с.56) відповідач в справі за основним позовом [PERSON] являється власником житлового будинку в с-щі Кути по вул.Корольова 10а. Вказаний житловий будинок введено в експлуатацію відповідно до акту (а.с.57) Як вбачається із листів ОКП "Коломийсього міжрайонного бюро технічної інвентаризації" №53911 від 10.09.2015 року (а.с.21) та № 14874 від 10.09.2015 року (а.с.20) згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок в с-щі Кути по вул.Корольова 10а зареєстровано за [PERSON]. Виходячи із приписів ст.60 СК України, факт реєстрації шлюбу в державних органах РАЦС тягне за собою встановлення презумпції виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу. Дана презумпція може бути спростована законом або договором. Відповідно до п.п. 23, 24\~Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року,\~\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно з'ясовувати, коли саме сторони припинили ведення спільного господарства, обсяг спільного майна, нажитого на час припинення ведення спільного господарства, джерела придбання цього майна, наявність боргів подружжя за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Згідно зі ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4\~ст.65 СК України) . За вищенаведених підстав суд вважає, що новозбудований спірний житловий будинок в с-щі Кути вул. Корольова 16 (бувша Корольова 10 а ) Косівського району відноситься до обєктів спільної сумісної власності колишнього подружжя так як збудований сторонами за спільні кошти подружжя. Таким чином судом беззаперечно встановлено, що до майна, яке є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, на ? частину якого претендує позивачка в справі [PERSON] , відноситься житловий будинок в с-щі Кути вул. Корольова 16 (бувша Корольова 10 а ) Косівського району Івано-Франківської області. У відповідності до п.1 ст. 70 СК України вбачається , що у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . Окрім того як передбачено п.3 ст.368 ЦК України , майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю п.2 ст. 372 ЦК України передбачено , що у разі поділу майна , що є у спільній сумісній власності, вважається , що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Наведені обставини дають підстави для висновку, що спірне будинковолодіння являється спільною сумісною власністю подружжя. При поділі майна суд виходить із того, що діючий Кодекс передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні. Таким чином спірне будинковолодіння є об'єктом спільної сумісної власності та підлягає розподілу між сторонами в рівних частках. Відповідачем в справі [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву, в якій останній просить в порядку поділу майна спільної сумісної власності подружжя: житловий будинок, що знаходиться в смт.Кути Косівського району Івано-Франківської області по вул. Корольова 16 вартістю 11932,00 грн. залишити йому а решта спільне їх із позивачкою в справі рухоме майно виділити [PERSON] , як її частку, а саме: Набір «Калина» (2 м»які крісла, диван розкладний, стіл на 6 персон з кріслами, меблева стінка довжиною 4,80 метра) - вартістю 4999 грн.Стінка меблева «Оксамит»довжиною 4,20 м., м»який диван і 2 крісла м»які, журнальний столик з тумбою під телевізор вартістю 2500,00 грн.; спальний набір (2- х спальне ліжко, трюмо, 2 тумбочки до ліжка, 2 шафи двохдверні з антресолями) вартістю 5000,00 грн.; кухонний набір (3 тумби 2-х дверних, 3 висячі тумбочки, кухонний стіл, пенал, 4 табуретки, посудомийка з нержавіючої сталі з тумбочкою) вартістю 1500,00 грн.; холодильник «Норд» з морозильною камерою вартістю 2200,00 грн.; каструлі з нержавіючої сталі - 10 шт., чотири поливаних каструлі на 40 літрів, відра оцинковані - 4 шт., тарілки, стакани, горнятка, ложки вартістю 300,00 грн.; розкладний стіл з червоного дерева вартістю 4600,00 грн.; хрустальні набори для салатів та риби на 6 персон - 2 шт., на 12 персон - 2 шт. вартістю 2000,00 грн., кофейні набори з золотим та фарфоровим покриттям -12 шт. вартістю 1200,00 грн.;срібні набори вилок, ложок на 6 персон та на 12 персон вартістю 600,00 грн.;2 хрустальні люстри загальною вартістю 1800,00 грн.; Пральна машина вартістю 1399 грн.;2 плитки газові кухонні вартістю 750 грн. ,Килими персидські різних розмірів - 6 шт., вартістю 600,00 грн. кожен, всього 3600 грн., а всього майна на суму 31049 грн.00 коп. Така вимога відповідача [PERSON] нічим не обгрунтована та не доведена в судовому засіданні. Відповідач до матеріалів зустрічного позову в підтвердження вартості та переліку майна спільної сумісної власності подружжя останній долучив тільки виписки із веб-сайту OLX, які не є доказом наявності в колишнього подружжя саме такого рухомого майна. Аналогічно [PERSON] не доведено і факту наявності іншого рухомого майна яке останній вважає таким, що підлягає розподілу. Суду не надано жодного підтверджуючого документу в підтвердження факту придбання сторонами в період перебування в шлюбі рухомого майна. За таких підстав у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом\~ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Не підлягає до задоволення і уточнений позов [PERSON] про визнання недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 29.12.2000 року №49/18 про визнання [PERSON], власником житлового будинку, що в смт.Кути вул.Корольова 10 а, Косівського району Івано-Франківської області, визнання недійсним Свідоцтва про право власності, виданого 12.02.2001 року а також скасування запису у Державному реєстрі прав про реєстрацію за [PERSON] права власності на спірний житловий будинок. Як встановлено в судовому засіданні спірний житловий будинок в с-щі Кути вул. Корольова 16 (бувша Корольова 10 а ) Косівського району відноситься до обєктів спільної сумісної власності колишнього подружжя так як збудований сторонами за спільні кошти подружжя. Вказаного факту в судовому засіданні не заперечував і сам відповідач. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, Коломийського МБТІ, [PERSON] оформлення права власності на спірний житловий будинок було проведено на підставі Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998 року. Зокрема: згідно п. 4.1 даного Наказу оформлення права власності на об"єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним у додатку 11: а) органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування: фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об"єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта державної комісії про прийняття об"єкта і введення його в експлуатацію. Представник Коломийського МБТІ [PERSON], пояснив що в інвентарній справі на спірний будинок містяться: копія свідоцтва про право власності від 12.02.2001 року виданого [PERSON] селищною радою згідно рішення № 49/18 від 29.12.2000 року; рішення [PERSON] селищної ради № 49/18 від 29.12.2000 року; акт введення в експлуатацію та рішення Виконавчого комітету [PERSON] селищної ради № 18/6 від 12.02.1980 року про виділення земельної ділянки під будівництво цього будинку. Таким чином в Коломийського МБТІ не було підстав для відмови у оформлення та реєстрації права власності. В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. Одним із основних принципів місцевого самоврядування у відповідності з\~ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~є законність, тобто усі рішення, які приймаються органом місцевого самоврядування чи його посадовою особою, повинні відповідати\~Конституції. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] пояснив, що на даний час він обіймає посаду селищного голови [PERSON] селищної ради однак стверджувати чи приймалось [PERSON] селищною радою рішення 29.12.2000 року за №49/18 про оформлення права власності на спірний житловий будинок за [PERSON] не може так як такого в архіві [PERSON] селищної ради немає, також в архіві [PERSON] селищної ради відсутній протокол сесії від 29.12.2000року. Разом із тим відсутність вказаних документів в архіві селищної ради не може бути підставою для визнання їх недійсними. Суд звертає увагу, що відповідно до наявного в матеріалах справи технічного паспорта на житловий будинок , що в с-щі Кути по вул. Корольова 10а (а.с. 61-63) виданого на ім»я [PERSON] значиться дата складання 20.11.1987 року , тобто беззаперечним фактом є те, що спірний житловий будинок за вказаною адресою побудовано подружжям [PERSON] за час їх перебування в шлюбі, тобто є спільною сумісною власністю. Таким чином на час прийняття [PERSON] селищною радою оскаржуваного [PERSON] рішення від 29.12.2000 року про прийняття в експлуатацію та оформлення права власності на будинковолодіння, фактично будівництво будинку було завершено та відповідно до акту (а.с.57) введено в експлуатацію. В судовому засіданні не встановлено підстав для визнання недійсним та скасування рішення\~[PERSON] селищної ради від 29.12.2000 року за №49/18 про оформлення права власності на спірний житловий будинок за [PERSON] а також визнання недійсним Свідоцтва про право власності, виданого 12.02.2001 року, скасування запису у Державному реєстрі прав про реєстрацію за [PERSON] права власності на спірний житловий будинок а тому в позові [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 р., ст. ст. 57, 60, 71 СК України, ст.ст. 368-372 ЦК України, ст.120 ЗК України,

Outcome: dismissed