Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом про відібрання малолітньої [PERSON], [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані та проживають за різними адресами. Поряд з цим, позивач просить видати виконавчі листи, в яких зобов"язати начальника відділу ДВС Прилуцького МРУЮ відібрати дитину та передати її службі у справах дітей. Позов мотивований тим, що після набрання законної сили рішення Прилуцького міськрайсуду від 22.09.2015 про позбавлення батьківських прав відповідачів, Прилуцька РДА не змогла відібрати дитини через перешкоджання у цьому батьками. У примусовому порядку виконати рішення неможливо, бо відділ ДВС Прилуцького МРУЮ відмовляє у відкритті виконавчого провадження, оскільки резолютивна частина виконавчих листів не містить заходів примусового виконання рішення. У судовому засіданні представник позивача та прокурор підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові, просять такий задовольнити. Представник органу опіки та піклування також повідомила, що подальше проживання дитини в даній сім"ї є загрозою для її здоров"я через відсутність санітарно-гігієнічних умов перебування в помешканні, в період літніх шкільних канікул дитина взагалі буде без догляду, належного харчування. Відповідачі у суді позов не визнають, оскільки перебування з ними дитини не створює для неї загрози здоров"ю та дочка сама не бажає від них їхати. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у своїй сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з таких підстав. Судом установлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року, яке набрало законно сили, відповідачів [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Ухвалою цього ж суду від 26 жовтня 2015 року було роз"яснено, що рішення суду в частині позбавлення батьківських прав слід розуміти як примусове відібрання дитини [PERSON] від її батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Проте відділ ДВС Прилуцького МРУЮ відмовив у примусовому виконанні даного рішення суду, оскільки резолютивні частини виконавчих листів не містять заходів примусового виконання рішення (а.с. 15). Згідно ст.51 Конституції України сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.5 СК України держава бере під свою охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. Відповідно до ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, зокрема, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 167 СК України передбачено, влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, тобто, якщо дитина не може бути передана іншим родичам, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Порядок відібрання і передання дитини встановлюється законом. Виконання рішення про відібрання дитини регламентовано вимогами, зокрема, ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, під час виконання рішення про відібрання дитини державний виконавець провадить виконавчі дії за обов'язковою участю особи, якій дитина передається на виховання,із залученням представників органів. опіки і піклування. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про відібрання дитини, до нього застосовуються заходи, передбачені законом. При виконанні рішення про відібрання дитини не допускається застосовувати до дитини заходи фізичного впливу. За таких обставин, коли рішенням суду відповідачів позбавлено батьківських прав стосовно їх малолітньої дочки [PERSON] у зв"язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини, та відділ ДВС відмовляє у відкритті виконавчого провадження, оскільки резолютивна частина виконавчих листів не містить заходів примусового виконання рішення, тому з метою захисту інтересів дитини та унеможливлення загрози її здоров"ю, суд вважає за необхідне відібрати її у відповідачів з передачею дитини службі у справах дітей Прилуцької РДА Чернігівської області для влаштування до державного дитячого закладу. Вимоги позивача про видачу виконавчих листів, де було б зобов"язано начальника ДВС Прилуцького МРУЮ відібрати дитину не підлягають задоволенню, оскільки власне на відповідний орган ДВС згідно Закону України «Про виконавче провадження» покладено обов"язок виконання, зокрема і судових рішень, у примусовому порядку. Задовольняючи таким чином позовні вимоги згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави необхідно стягнути по 689,00 грн. судового збору, оскільки позов заявлений юридичною особою немайнового характеру.

Outcome: partial