Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до Сарненської міської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з погосподарськими будівлями [ADDRESS], який він збудував у 1957 року на земельній ділянці в с.Сарни, яке в 1980 році було приєнане до території міста, спадщину прийняли дружина померлого [PERSON] та вона, позивач, як спадкоємці першої черги, так як проживали зі спадкодавцем і вступили в оперативне управління спадковим майном, однак не оформили прийняття спадщини у встановленому порядку, зокрема мати [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] покликається на те, що має намір оформити право власності на спадкове майно, проте постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння на ім"я спадкодавця, який дійсно за життя не реєстрував право власності на будинок, який був збудований в 1957 році та знаходився в сільській місцевості і відповідно до діючого на той момент законодавства державна реєстрація права власності на нерухоме майно не передбачалась, оскільки [PERSON] мав право володіння, користування та розпорядження даним майном, тобто в позасудовому порядку не має змоги визнати право власності на спірне нерухоме майно; в зв"язку з чим просить встановити факт права власності за спадкодавцем на будинковолодіння [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на спірне нерухоме майно. Позивач [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Відповідач Сарненська міська рада письмовою заявою просить розглядати справу у відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Згідно довідки РАЦС Сарненського РУЮ від 16.07.2004 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.01.1956 року, який розірвали 13.01.1994 року. [PERSON] помер [INFO] згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 30.10.1995 року. [PERSON] померла [INFO] згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого [INFO]. Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 28.02.2014 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 26.09.1986 року, в зв"язку з чим їй присвоєно прізвище [PERSON], яке залишилось після розірвання шлюбу 13.04.1996 року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом [PERSON], який помер [INFO]. Згідно архівної довідки архівного відділу Сарненської РДА №60 від 27.02.2014 року в погосподарській книзі №6 (арк.184-185) бувшого села Сарни Сарненського району Рівненської області за 1977-1979 роки значиться господарство №?565 [ADDRESS] за [PERSON], яке складається з жилого будинку, 1960 року забудови, хліва, розташованих на землі 0.26 га. Довідка виконкому Сарненської міської ради підтверджує, що на підставі рішення виконкому Сарненської міської ради №36 від 12.02.1980 року домоволодінню [ADDRESS] присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS], що також вбачається із технічного паспорту на домоволодіння від 06.02.1980 року, де внесені зміни щодо адреси. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 20.02.2014 року вбачається, що будинок [ADDRESS], 1957 року забудови, який не містить елементів самочинного будівництва, зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] Згідно довідки КП "Рівненське ОБТІ" №74 від 20.02.2014 року право власності на будинковолодіння [ADDRESS] не зареєстроване. Постановами нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори від 13.03.2014 року, від 15.04.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті батьків [PERSON], [PERSON] в зв"язку з відсутністю у спадкодавців правовстановлюючого документу на нерухоме спірне майно. Довідка Сарненської районної державної нотаріальної контори від 12.04.2014 року підтверджує, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа не заводилась, заяви про прийняття спадщини не надходили. Згідно роз"яснень п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки, спірний житловий будинок з надвірними будівлями знаходився в сільській місцевості в селі Сарни Сарненського району, то згідно діючого в 1977-1979 роках законодавства, обов"язковій державній реєстрації будинок не підлягав, однак на підставі запису в погосподарську книгу є власністю спадкодавця [PERSON] та входить до спадкової маси після його смерті. Також судом встановлено, що [PERSON] дійсно прийняла спадщину за законом у виді будинковолодіння, так як на момент смерті проживала постійно зі спадкодавцем і вступила в управління спадковим майном у виді спірного будинковолодіння, яке спадкодавець [PERSON] фактично мав у власності, що після його смерті на підставі факту права власності входить до спадкової маси, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: approved