Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бережанського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 03 грудня 2014 року він надав у позику відповідачу гроші у сумі 1000,00 Євро строком до 03 березня 2015 року, про що останній надав йому розписку, чим підтвердив факт укладення між ними відповідного договору позики та факт отримання ним вказаної грошової суми у борг. Однак відповідач порушив взяті на себе зобов"язання та в строк до 03 березня 2015 року не повернув йому борг за договором позики, а тому станом на 21.12.2015 року, у нього виникла перед ним просрочена заборгованість за договором позики на загальну суму 32125,09 грн., з яких : 25510,00 грн.- сума позики за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу; 653,04 грн. - три проценти річних від простроченої суми та 5962,05 грн. - проценти за користування позикою, які він просить суд стягнути на його користь . В судовому засіданні позивач, уточнив розмір позовних вимог, про що надав суду письмову заяву в якій зазначив, що після подання даного позову до суду відповідачем було повернуто йому суму боргу в розмірі 261 Євро, тобто сума позики, що підлягає поверненню станом на 25.01.2015 складає 739 Євро, що за курсом НБУ становить 18852,00 грн. та відповідно до уточненого розрахунку, загальна сума боргу за договором позики станом на 25.01.2016 року становить 24230, 40 грн., з якої : 540,23 грн.- три проценти річних від простроченої суми та 4838,17 грн. - проценти за користування позикою, які він просить суд стягнути на його користь. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених у позовній заяві та у заяві про уточнення розміру позовних вимог та просить суд їх задовольнити стягнути з відповідача в користь позивача борг за договором позики на загальну суму 24230, 40 грн., з якої 540,23 грн.- три проценти річних від простроченої суми та 4838,17 грн. - проценти за користування позикою. В судовому засіданні відповідач уточненні позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи прийшов до переконання, що уточненні позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи із наступних підстав : Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання ( неналежне виконання). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом . Судом встановлено, що 03 грудня 2014 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач [PERSON] взяв в борг у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 1000,00 Євро, які зобов"язувався повернути в строк до 03 березня 2015 року, що підтверджується оригіналом розписки, яка є в матеріалах справи. Як встановлено в судовому засіданні відповідач після подання даного позову до суду повернув позивачу лише 261 Євро із загальної суми боргу, тобто станом на 25.01.2015 року останній заборгував позивачу 739 Євро, що за офіційним курсом відповідної валюти Національного банку України становить 18852,00 грн.. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Згідно з ч.2 ст. 1048 ЦК України, договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п"ятдесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов"язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Враховуючи, що договір позики, оформлений розпискою від 03.12.2014 року є процентним, а також те що відповідач прострочив виконання грошового зобов"язання, то він зобов"язаний сплатити позивачу уточнену суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та проценти за користування позиченими коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається із уточненого розрахунку, що є в матеріалах справи станом на 25 січня 2015 року у позивача перед відповідачем існує прострочена заборговані за договором позики, оформленим розпискою від 03 грудня 2014 року, на загальну суму - 24230,40 грн., з якої : 18852,00 грн.- сума позики за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу; 540,23 грн. - три проценти річних від простроченої суми та 4838,17 грн. - проценти за користування позикою. \~\~\~\~ Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, оскільки відповідач, взятих на себе зобовязань згідно договору позики, оформленого розпискою від 03 грудня 2014 року належним чином не виконав в строк до 03 березня 2015 року, а тому позов слід задовольнити та стягнути \~з відповідача [PERSON] в його користь заборгованість за даним договором позики в сумі 24230,40 грн., з якої : 18852,00 грн.- сума позики за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу; 540,23 грн. - три проценти річних від простроченої суми та 4838,17 грн. - проценти за користування позикою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки позивач [PERSON] при подачі позову до суду сплатив 487,20 грн. судового збору і його вимоги судом визнано підставними, то з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.. \~ На підставі наведеного,

Outcome: approved