Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю " Фірма Техно - Сервіс -1" (далі по тексту - відповідач 1) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 грудня 2015 року позивач отримав замовлений через інтернет магазин [INFO]) ноутбук LENOVO IdeaPad G-50-30 (80G0029UA). Після отримання товару позивач виявив ряд недоліків, а саме відсутність маркування клавіатури українською мовою та відсутність енергетичного маркування українською мовою. Термін гарантії від виробника складав 12 місяців. 02 лютого 2016 року позивач звернувся до Сервісного центру "МТІ -Сервіс" та до відповідача, в якого згідно товарного чеку він придбав товар із заявою, в якій просив усунути вищевказані недоліки протягом 14 днів та надати на вказаний термін інший ноутбук. При зверненні до сервісного центру та відповідача позивачем було додано до вимоги копію товарного чеку та гарантійний талон. У зв'язку з отриманням відповіді від сервісного центру про відсутність технологічної та правової можливості усунення вказаного позивачем недоліку, рекомендував останньому звернутись до продавця для обміну товару. 07 березня 2016 ркоу позивач зверунся до відповідача 1 з письмовою вимогою про виплату йому завказаними реквізитами неустойки у розмірі одного відсотка вартості товару за кожен день затримкм усунення недоліків понад установлений строк (14 днів), однак на день звернення до суду з даним позовом жодної відповіді не отримав. Ухвалою суду від 15.06.2016 року відкрито провадження по справі. 11 червня 2016 року відповідач 1 подав на позов письмові заперечення, в яких вказав, що він не є продавцем ноутбуку LENOVO IdeaPad G-50-30 (80G0029UA), оскільки як вбачається з копії товарного чеку, який долучено до матеріалів позову, продацем товару є ФОП [PERSON] 11.11.2016 року від відповідача 1 надішли заперечення, в яких він проти позову заперечував та зазначав, що він не є продавцем товару, оскільки в товарному чеку зазначено, що продавцем є ФОП [PERSON] 15.12.2016 року судом було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ФОП [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2). 22.05.2017 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати неправомірними дії ТОВ "Фірма Техно-Сервіс-1" щодо неусунення недоліків придбаного позивачем товару та ігнорування заявлених позивачем вимог; визнати неправомірними дії ФОП [PERSON] щодо неусунення недоліків придбаного позивачем товару та ігнорування заявлених вимог позивача; стягнути з ТОВ "Фірма Техно-Сервіс-1" неустойку за прострочення виконання зобов'язання про безоплатне усунення недоліків товару в розмірі 1000,00 грн.; зобов'язати ТОВ "Фірма Техно-Сервіс-1" та ФОП [PERSON] усунути недоліки придбаного позивачем товару. 11.08.2017 року від ФОП [PERSON] надішйли пояснення по справі, в яких він зазначав, що при купівлі товару у позивача не було жодних зауважень щодо якості. Клавіатура на ноутбуці встановлюється виробником, а не продавцем. Розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 24.11.2017 у відповідності до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, справу за №761/21884/16-ц призначено на повторний автоматичний розподіл, у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] Шляхом автоматичного розподілу у відповідності до ст.11-1 ЦПК України, вказану цивільну справу, 27 листопада 2017 року передано на розгляд судді Рибаку М.А. Ухвалою судді від 27.11.2017 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.04.2018 року. Судове засідання, призначене на 02.04.2018 року було відкладено через неявку сторін у справі. Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи вимоги ст.ст. 11, 274 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що розгляд даної справи можливо продовжити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника ФОП [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 2015 року позивач отримав замовлений через інтернет магазин [INFO]) ноутбук LENOVO IdeaPad G-50-30 (80G0029UA), що підтверджується товарним чеком № 1964418 від 16.12.2015 року та гарантійним талоном (а.с.3, 6). Як вказує позивач та вбачається з матеріалів справи, 02.02.2016 року у зв'язку з виявленням недоліку на товарі, а саме: відсутність маркування клавіатури українською мовою та відсутність енергетичного маркування українською мовою, він звернувся до відповідача 1 з вимогою про безоплатне усунення недоліку (а.с.5) 04.03.2016 року позивач звернувся до відповідача 1 з письмовою вимогою про компенсацію (а.с.7). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати, зокрема, безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Поняття недоліку визначене п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема недолік це є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Згідно із вимогами ч. 3 ст. 26 Закону України «Про засади державної мовної політики» маркування товарів, інструкції про їх застосування тощо виконуються державною мовою і регіональною мовою або мовою меншини. За рішенням виробників товарів поруч із текстом, викладеним державною мовою, може розміщуватися його переклад іншими мовами. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № 5810 від 13.02.2017 року нанесення тексту, вимволів англійської та російської абеток (алфавітів) (накреслення букв), а також інших цифрових та знакових позначень на клавіатурі нотбука "Lenovo 100-15 (80MJ00FTUA) є маркуванням в розумінні ДСТУ 2887-94 "Пакування та маркування", ДСТУ 2391 "Система технологічної документації. Терміни та визначенн основних понять"(на яке посилається попереднє ДСТУ 2887:94 в частини маркування) та ДСТУ 3321 "Система конструкторської документації. Терміни та визначення основних понять" (на яке посилається попереднє ДСТУ 2391 в частини маркування). Клавіатура ноутбука "Lenovo 100-15 (80MJ00FTUA) з відсутніми симовалами української абетки не відповідає вимогам ДСТУ 3470-96 "Розташування знаків на клавіатурі", оскільки на "абетко-цифрових клавішах на основному полі клавіатури" букви російської та українскьої абеток, які однакові за накресленням розташвоані в зоні клавіші-4, а ДСТУ 3470-96 передбачає їх розташування в зоні клавіші-1; і в позиціях "умовно координатної сітки" (ДСТУ ,470-96): В05, В10, С02, С11, D12 відсутні накреслення букв української абетки, а саме "І, "Ї", "И","Є", "Г". Таким чином, маркування придбаного позивачем товару (ноутбука) та енергетичне маркування товару лише недержавною мовою суперечить вимогам нормативно-правових актів, а отже є недоліком. Згідно із вимогами ч. 5 ст. 8 Закону № 1023-ХІ1, продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Вимоги, встановлені частиною першою цієї статті щодо товарів, виготовлених за межами України, задовольняються за рахунок продавця (імпортера) (ч.13 ст.8 Закону № 1023-ХІІ). Згідно з ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача па час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Так, 02.02.2016 року позивач звернувся до Сервісного Центру «МТІ-Сервіс», а також до відповідача 1 із заявою, в якій просив безоплатно усунути вказані вище недоліки протягом 14 днів та надати на цей час у користування інший ноутбук, однак після спливу вказаного терміну позивач 04.03.2016 року звернувся, до відповідача 1, із письмовою вимогою компенсацію. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова. У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про засади державної мовної політики», в економічній і соціальній діяльності об'єднань громадян, приватних підприємств, установ та організацій, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності та фізичних осіб вільно використовуються державна мова, регіональні мови або мови меншин, інші мови. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про засади державної мовної політики», державна мовна політика України базується на визнанні і всебічному розвитку української мови як державної і гарантуванні вільного розвитку регіональних мов або мов меншин, інших мов, а також права мовного самовизначення і мовних уподобань кожної людини. Таким чином, за загальним правилом, яке міститься у наведених вище нормах матеріального закону, є те, що у всіх сферах суспільного життя в Україні українська мова використовується як державна мова. Додатково слід зазначити вимоги ст. 7 Закону України «Про засади державної мовної політики», чинного на момент виникнення спору, що до кожної мови, визначеної у частині другій статті 7, застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення. Крім того, ч. 2 та ч. 3 ст. 8 Закону України «Про засади державної мовної політики» передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої мовні права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожному гарантується право на захист у відповідних державних органах і суді своїх мовних прав і законних інтересів, мовних прав і законних інтересів своїх дітей, на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, юридичних і фізичних осіб, якими порушуються мовні права і свободи людини і громадянина. Суд критично оцінює заперечення відповідача 1 щодо позовних вимог, зокрема твердження, що відповідач 1 не був продавцем придбаного позивачем товару спростовується долученим до матеріалів справи копією гарантійного талону з відтиском штампу відповідача 1 та товарного чеку, який міститься в матеріалах справи. Вимоги позивача до відповідача 2 задоволенню не підлягають, насамперед, у зв'язку із тим, що позивачем не доведено, що він придбав товар у ФОП "[PERSON].", як і не доведено того, що він був відповільною особою за усунення недоліків придбаного товару. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому слід визнати дії товариства з обмеженою відповідальністю " Фірма Техно - Сервіс -1" щодо неусунення недоліків придбаного товару неправомріними та покласти на нього обов'язок щодо усунення недоліків придбаного [PERSON] товару. Згідно з ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача па час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задволення позову в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю " Фірма Техно - Сервіс -1" на користь [PERSON] неустойку за прострочення аиконання зобов'язання про безоплатне усунення недоліків товару у розмірі 1000,00 грн. в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1653,60 грн. за дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майного характеру, які задволено судом.

Outcome: partial