Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

28 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому зазначає, що наказом від 29.08.2000 року №1147-с [PERSON] було зараховано до ЗНУ на перший курс денної форми навчання за рахунок кредиту на навчання, спеціальність «журналістика». 28.08.2000 року між Запорізьким національним університетом (ЗНУ) та батьком відповідача [PERSON] була укладена Угода №13 про надання [PERSON] цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. 21.11.2003 року у зв"язку з досягненням повноліття [PERSON], між ним та позивачем буда укладена Додаткова угода №30 до Угоди №13 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідно до умов Угоди № 30, позивач мав надати відповідачу освітні послуги за рахунок державних цільових коштів на кредитній основі, а відповідач зобов'язувався повернути ці кошти протягом 15 років після закінчення навчання (по 1/15 кожний рік) та 3% річних за користування кредитом. Згідно з розділом 1 Угоди № 30 позивач надав [PERSON] для здобуття вищої освіти за спеціальністю «журналістика» за денною формою навчання за рахунок коштів державного бюджету цільовий пільговий державний кредит у сумі 12 100 грн. 00 коп. на весь термін навчання. Відповідачу були надані освітні послуги згідно Угод №13, 30 з вересня 2000 року по червень 2004 року. Наказом №1222-с від 30.06.2004 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію «Бакалавр журналістики». Відповідно до довідки відділу бухгалтерського обліку, фінансової та бюджетної звітності ЗНУ, сума заборгованості [PERSON] за період з 02.01.2011 року по 01.09.2017 року становить 7259,98 грн, яка складається: - сума кредиту - 4839,98 грн.; - відсотки за користування кредитом 2420,00 грн.; 18.09.2017 року відповідачу направлено лист з роз"ясненнями та з вимогою сплатити суму боргу, проте [PERSON] вказаного листа не отримав, внаслідок чого його було повернуто на адресу позивача. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти за період з 02.01.2011 року по 01.09.2017 року в розмірі 7259,98 грн. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Наведені обставини відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що наказом від 29.08.2000 року №1147-с (а.с.4) [PERSON] було зараховано до ЗНУ на перший курс денної форми навчання за рахунок кредиту на навчання, спеціальність «журналістика». 28.08.2000 року між Запорізьким національним університетом (ЗНУ) та батьком відповідача [PERSON] була укладена Угода №13 про надання [PERSON] цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти.(а.с.6-7). 21.11.2003 року у зв"язку з досягненням повноліття [PERSON], між ним та позивачем буда укладена Додаткова угода №30 (а.с.8) до Угоди №13 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідно до умов Угоди № 30, позивач мав надати відповідачу освітні послуги за рахунок державних цільових коштів на кредитній основі, а відповідач зобов'язувався повернути ці кошти протягом 15 років після закінчення навчання (по 1/15 кожний рік) та 3% річних за користування кредитом. Згідно з розділом 1 Угоди № 30 позивач надав [PERSON] для здобуття вищої освіти за спеціальністю «журналістика» за денною формою навчання за рахунок коштів державного бюджету цільовий пільговий державний кредит у сумі 12 100 грн. 00 коп. на весь термін навчання. Відповідачу були надані освітні послуги згідно Угод №13, 30 з вересня 2000 року по червень 2004 року. Наказом №1222-с від 30.06.2004 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію «Бакалавр журналістики».(а.с.5). Як вбачається з довідки відділу бухгалтерського обліку, фінансової та бюджетної звітності ЗНУ, сума заборгованості [PERSON] за період з 02.01.2011 року по 01.09.2017 року становить 7259,98 грн. (а.с.12), яка складається: - сума кредиту - 4839,98 грн.; - відсотки за користування кредитом 2420,00 грн.; 18.09.2017 року відповідачу направлено лист (а.с.9) з роз"ясненнями та з вимогою сплатити суму боргу, проте [PERSON] вказаного листа не отримав, внаслідок чого його було повернуто на адресу позивача. (а.с.10,11). Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обовязків. Зобов'язання виникають на засадах, встановленихст. 11 ЦК України. На підставі до ст. 526 ЦК України,зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно висуваються. У відповідності зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти. Відповідно до п. 22 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16 червня 2003 року, сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п'ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. Одержувач кредиту на навчання за рахунок Державного бюджету України повертає кредит та відсотки за користування кредитом через вищий навчальний заклад (тобто ЗНУ) на рахунки МОН, інших центральних органів виконавчої влади, у підпорядкуванні яких перебуває вищий навчальний заклад, з подальшим зарахуванням коштів до Державного бюджету України. З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON], як одержувач цільового пільгового державного кредиту для отримання вищої освіти, належним чином свої зобов"язання перед позивачем не виконав, суд вважає необхідним задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.509, 526, 527, 610, 1050 ЦК України,

Outcome: approved