Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Азовзагальмаш" про стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він з 12 жовтня 2011 року працював в ПАТ " Азовзагальмаш "на посаді сторожа. З 11 листопада 2014 року звільнений за власним бажанням. Згідно довідки від 11.11.2014 року йому невиплачена заробітна плата, яка на день звільнення складає 6 045,75 гривень, чим порушено законодавство про працю. Крім цього, відповідач порушив його законні права, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, у нього різко погіршилася якість життя, так як заробітна плата і одержувана ним пенсія по інвалідності, є інвалідом ІІІ групи, були основним джерелом засобів існування, а тепер йому необхідні додаткові зусилля для організації свого життя, доводиться обмежувати себе в придбанні необхідних ліків, відмовляти в придбанні деяких продуктів харчування, утворилися борги з оплати комунальних послуг. Просить суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 6045,75 грн., моральну шкоду в сумі 2 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Топузов В.І., який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши суду письмові заперечення проти позову, зазначив, що позовні вимоги визнає частково (в частині стягнення заборгованості із заробітної плати). Решту позовних вимог не визнає та вважає їх необґрунтованими, зазначаючи, що позивач не підтвердив факту заподіяння йому моральної шкоди, а також розмір понесених ним витрат на правову допомогу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в період з 12.10.2011 року по 11.11.2014 рік перебував у трудових відносинах з ПАТ "Азовзагальмаш", що підтверджується копією його трудової книжки (а.с.2), і за цей період йому нараховувалася заробітна плата. Відповідно до ч.3 ст.94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, тому вимоги позивачів про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню. Як свідчить наданий суду розрахунок, виданий ПАТ «Азовзагальмаш» 01 грудня 2014 року у [PERSON] станом на 28 листопада 2014 року розмір заборгованості по заробітній платі складає: липень 2014 року - 430,54 грн., серпень 2014 року - 1 379,77 грн., вересень 2014 року - 1 367,72 грн., жовтень 2014 року - 1 367,72 грн., листопад 2014 року - 1 500 грн., а всього - 6 045,75 грн. Таким чином, суд встановив, що розмір невиплаченої заробітної плати при звільненні позивача [PERSON] складає 6 045,75). Враховуючи, що факт порушення трудових прав [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, обґрунтованими визнаються і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки у відповідності з положеннями ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості, також наведених позивачем обґрунтувань моральних страждань і визначає до відшкодування 100 грн. З довідки наданої позивачем, вбачається, що правова допомога надавалася [PERSON] адвокатом [PERSON] На підтвердження оплати правової допомоги в розмірі 300 грн. позивачем надана довідка, в якій адвокатом [PERSON] зазначено про отримання вказаної суми. Проте, виходячи з аналізу ст.ст.84 та 88 ЦПК України та ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі, з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (наприклад, огляд доказів за їх місцезнаходженням) та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Тобто перелік видів правової допомоги, за які передбачена компенсація понесених стороною витрат, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Окрім того, ці види стосуються лише судового розгляду справи. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування судових витрат (правової допомоги) в розмірі 300 грн., задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривни 60 копійок.

Outcome: partial