Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.08.2007року в розмірі 58030,81грн станом на 30.09.2019р , яка складається з наступного: 3057,99грн - заборгованість за кредитом; 49733,26грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2000грн - заборгованість за пенею та комісією. штрафи : 500грн - фіксована частина, 2739,56грн - процентна складова. Обгрунтовують вимоги таким. З [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 02.08.2007року, згідно якому остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3400грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2019року має заборгованість 58030,81грн., яка складається з: 3057,99грн.- заборгованість за кредитом, 49733,26грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 2000грн заборгованість за пенею та комісією; \~а також 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 2739,56грн.- штраф (процентна складова).відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. (а.с.50) Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13.02.2020 витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», а також докази, що підтверджують факт ознайомлення відповідачем саме з цими «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та докази отримання відповідачем кредитних коштів, збільшення розміру кредитного ліміту, строк дії картки. (а.с.58-59) В судове засідання представник позивача не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позові позивачем зазначено, що ПАТ КБ "Приватбанк" не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. (а.с.5) Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини. 18.07.2007 року позивачем було заповнено та підписано заяву про відкриття рахунку та надання кредитної картки з кредитним лімітом, що складає 1000,00 грн., з базовою процентною ставкою 36% на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості полягає у щомісячній сплаті 7% від суми заборгованості. (а.с.13) Відповідно до Довідки, виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», між позивачем та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки. Номер картки: [NUMBER] . Дата відкриття: 02.08.2007. Термін дії: 08/15. Номер картки: [NUMBER] . Дата відкриття: 22.09.2011. Термін дії: 06/15. Номер картки: [NUMBER] . Дата відкриття: 17.06.2015. Термін дії: 06/18. Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] , виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 17.08.2007 року кредитний ліміт становить 1000,00 грн.; станом на станом на 10.11.2008 року кредитний ліміт становить 250,00 грн.; станом на 29.11.2008 року кредитний ліміт становить 1000,00 грн.; станом на 11.09.2012 року кредитний ліміт становить 2000,00 грн.; станом на 16.08.2013 року кредитний ліміт становить 3400,00 грн.; станом на 06.10.2015 року кредитний ліміт становить 3200,00 грн.; станом на 17.01.2020 року кредитний ліміт становить 0,00 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02.08.2007 року станом на 30.06.2018 року заборгованість становить за тілом кредиту 3057,99грн, за процентами за користування кредитом - 16040,28 грн., а станом на 30.09.2019 року заборгованість становить за тілом кредит 3057,99грн, за процентами за користування кредитом - 49733,26 грн. Також позивачем нараховані пеня, починаючи з 31.01.2018року в сумі 2000грн, і щтраф 500грн фіксована частина, 2739,56грн процентна складова. (а.с.9-12) Позивач аргументує позовну вимогу тим, що відповідач, підписавши договір приєднання, ухиляється від виконання обов`язку щодо сплати заборгованості за кредитом, заборгованості по відсотках по користуванню кредиту, посилаючись на ст. 1054 ЦК України, п. 5,6 Умов та правил надання банківських послуг. Також, посилаючись на п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач порушив строк платежів по грошовому зобов`язанню більше ніж на 120 днів, тим самим відповідач зобов`язаний сплатити Банку штраф, що включає 500 грн. та 5% від суми позову. А також, позивач зазначає, що внаслідок порушення грошового зобов`язання, відповідач має сплатити Банку пеню та комісію, що складає 2000,00 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 325 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язанн я. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про ознайомлення з конкретними запропонованими Умовами та правилами банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та копія Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача , не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.08.2007 року шляхом підписання заяви. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. За таких підстав, суд дійшов висновку, що відсутні підстави про стягнення з відповідача нарахованої пені в сумі 2000грн, та штрафу в сумі 3239,56грн (500+2739,56) Але, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Відповідач користувався кредитними коштами, а тому має зобов`язання сплатити тіло кредиту та відсотки за користування кредитом. Але, у зв`язку з тим, що строк дії кредитної картки минув у червні 2018 року, період до якого нараховуються проценти за використання кредиту закінчується також у червні 2018 року. Тому що, у червні 2018 року закінчується строк кредитування. Такий правовий висновок, при вирішенні даних правовідносин, узгоджується з позицією Верховного суду у справі №175/4753/15-ц від 06.02.2019 року, де зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, у справі, яка розглядається, вимоги банку про стягнення процентів після червня 2018 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Тому стягнення процентів за користування кредиту з відповідача необхідно здійснити в розмірі 16040,28 грн., в іншій частині відмовити. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в сумі 3057,99грн та заборгованість по процентам в сумі 16040,28грн. загальна сума до стягнення складає 19098,27грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню пропорційно\~до задоволених\~вимог (33%)\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору\~в сумі\~633,93\~грн.

Outcome: partial