Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в особі відокремленого підрозділу Покровське відділення управління дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 10.11.2008 року по 10.12.2009 року та з 19.07.2010 року по 127.09.2012 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості підземного прохідника підземного. Під час роботи в шахті він отримав хронічне професійне захворювання, що підтверджується актом за формою П-4 від 26.06.2013 року та встановлено діагноз: хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-11 ст. захворювання професійне, встановлене вперше та супутній діагноз : 1ХС: дифузний кардіосклероз, блокада передньо-верхньої гілки лівої ніжки п. Гіса СН1, порушення жирового обміну. Причиною професійного захворювання стало перевищення ГДК пилу на робочих місцях прохідника в 4-19 разів, запиленість повітря робочої зони складала від 40 мг/м.куб. до 190 мг/м.куб., при ГДК пилу 10мг/м. Висновком МСЕК від 02.09.2013 року йому встановлено 40% втрати професійної працездатності за сукупністю ( 15% - за трудовим каліцтвом 16.91.2003 року ( акт за формою Н-1 від 17.01.2003 року) та 25% - хронічний бронхіт, визначена потреба в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні .Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 50000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, 50000 грн. В судове засідання позивач не з»явився, просив справу слухати без його участі.( а.с.60-61). Представник відповідача Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1/3 Новогродівська ДП» в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. ( а. с. 30,62). Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в особі відокремленого підрозділу Покровське відділення управління дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в судове засідання не з»явився, просили справу слухати без участі представника. ( а.с. 56). Суд відповідно до ст. 224 ЦПК України постановляє заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує представник позивача, а представник відповідач не з»явився в судове засідання, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] з 10.11.2008 року по 10.12.2009 року та з 19.07.2010 року по 27.09.2012 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості підземного прохідника підземного.Наказом № 136к від 27.09.2012 року він був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.( а. с. 19- 21). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 26.06.2013 року позивачу встановлено професійне захворювання : хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-11 ст. захворювання професійне, встановлене вперше ( а. с. 8). Професійне захворювання виникло внаслідок перевищення ГДК пилу на робочих місцях прохідника в 4-19 разів, запиленість повітря робочої зони складала від 40 мг/м.куб. до 190 мг/м.куб., при ГДК пилу 10мг/м. ( а.с. 8). Висновком МСЕК від 02.09.2013 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності за сукупністю ( 15% - за трудовим каліцтвом 16.01.2003 року ( акт за формою Н-1 від 17.01.2003 року) та 25% - хронічний бронхіт, визначена потреба в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні ( а.с. 12). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача внаслідок встановлення йому втрати працездатності саме по профзахворюванню. Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України " Про охорону праці", а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України " Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов"язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України. Трудове законодавство не містить положень про звільнення підприємств з небезпечними й тяжкими умовами праці від відшкодування моральної шкоди, завданої їх працівникам такими умовами. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст.. 14 Закону України " Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" ( далі - Закону) до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов"язаних з роботою. Втрата потерпілим професійної працездатності завжди пов"язана з неможливістю виконувати роботу за своєю професією ( фахом), про що зазначається у висновку медичного органу, який видається потерпілому відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 Закону. Судом встановлено, що у зв"язку з встановленням у позивача професійного захворювання - хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-11 ст. захворювання професійне, встановлене вперше, та втрати у зв»язку з цим 25% працездатності, йому було заподіяно моральну шкоду , яка полягає в тому, що внаслідок вищезазначеного професійного захворювання - , у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров"я. Оскільки вказане професійне захворювання у позивача - хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-11 ст. захворювання професійне, встановлене вперше,виникло внаслідок тривалого періоду праці у шкідливих умовах з тяжкою фізичною працею , що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 26.06.2013 року ( а.с. 8), тобто у зв"язку з шкідливими умовами праці на підприємстві, суд приходить до висновку, що моральна шкода, яку зазнав позивач, є наслідком дій умов виробництва, пов"язаних з порушенням Закону України " Про охорону праці". Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року " Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Доводи представника відповідача , викладені в наданих запереченнях про те, що в даному випадку тільки на лікувальні заклади покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до п. 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, висновок МСЕК є одним із доказів, а не єдиним доказом, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачеві в результаті ушкодження здоровя, моральної шкоди й без висновку лікувальних закладів. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що професійна працездатність у зв"язку з професійним захворюванням - хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-11 ст. захворювання професійне, встановлене вперше, втрачена на 25% , враховує також ступень втрати працездатності за сукупністю, стаж роботи позивача на інших підприємствах із шкідливими умовами праці,що також потягло втрату працездатності, виходячи з принципів розумності та об'єктивності, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 12000 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору - в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved