Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач в червні 2017 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 14 000,0 грн. від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 20.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком їх спільної дитини, яка проживає разом з позивачем, в добровільному порядку батьківського обов"язку з матеріального забезпечення та утримання сина не здійснює. Лише періодично за бажанням здійснює купівлю дитячих речей для сина. Разом з тим, матеріальний стан позивача не дозволяє у повному обсязі забезпечити дитину усім необхідним для її належного та гармонійного розвитку. Відповідач має задовільний матеріальний стан, на його утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не перебуває, має відмінний стан здоров"я, працездатний, є засновником декількох суб"єктів господарювання, має у власності рухоме майно - транспортний засіб, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі на утримання їх спільної дитини. На підставі протоколу повторно автоматичного розподілу вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Ларіонової Н.М. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 1860,0 грн. на утримання малолітньої дитини. Пояснив, що відповідач систематично приймає участь в утриманні сина шляхом надання грошових коштів безпосередньо позивачу. Відповідач має постійне місце роботи на посаді директора ТОВ "Інститут регіонального розвитку" та його сукупний щомісячний дохід становить 3 616,20 грн. Інших джерел доходу у відповідача не має. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що з 26.08.2009 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №595 від 26.08.2009 року. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2287 від 21.12.2010 року. На момент розгляду справи дитина проживає разом з матір"ю за адресою: [ADDRESS], що не заперечувалося відповідачем. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є людиною працездатного віку, мешкає окремо від позивача та сина, офіційно працевлаштований генеральним директором в ТОВ "Інститут регіонального розвитку" та отримує щомісячний дохід. Також є засновником і керівником ТОВ "Юніверсал Рент" та одним із співзасновників ТОВ "Інститут регіонального розвитку". Відповідачу на праві власності належить об"єкт нерухомого майна - будинок [ADDRESS] Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 січня 2018 року -1 860гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Так, в даному випадку, 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 8 становить з 01.01.2018 року 930,0 грн. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов'язки до дитини, в т.ч. і обов'язку її утримання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров'я, офіційно працевлаштований генеральним директором в ТОВ "Інститут регіонального розвитку" та має щомісячний дохід (близько 3 549,12 грн.), у його власності перебуває об"єкт нерухомого майна - будинок [ADDRESS], а також враховує, що рівний обов'язок по утриманню дитини має також і позивач у справі, яка працевлаштована на посаді головного спеціаліста Державної архітектурно-будівельної інспекції України та середня нарахована заробітна плата якої складає 22 380,44 грн. Суд не погоджується із запереченнями представника відповідача про те, що відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 930,0 грн., оскільки відповідач, виходячи зі встанолених судом обставин, має фінансову можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільної малолітньої дитини у розмірі 3 000,0 грн. щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. В зв'язку з чим приходить суд до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого майна (транспортного засобу), про що нею було заявлено в позові. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 20.06.2017 року, і до повноліття дитини. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640,0 грн. (за ставкою, що діяла на час звернення позивача до суду). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial