Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 29041,76 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термірів їх виплати у розмірі 3361,14 та судовий збір у розмірі 640 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.06.2015 її було прийнято на посаду юристконсульта, а 01.08.2016 звільнено за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, протее, їй не було виплачено заробітну плату за період з червня 2015 по серпень 2016 року. На виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області перебували виконавчі провадження №50304317 від 24.02.2016 про стягнення з боржника ДП «НРЗІО» на її користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 18905,60 та №52339059 від 23.09.2016 - у розмірі 12473,59 грн., однак, розрахунок з нею не проведений. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимови за вищевикладених обставин відповідно до наданого розрахунку заборгованості згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати». Представник відповідача Лобова Т.А. у судовому засіданні визнала правильність розрахунку позивачем суми заборгованості, але просила зменшити розмір стягнення з урахуванням знаходження підприємства в стані санації. Заслухавши сторонни та дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позов законний, обгрунтований, фактично визнаний відповідачем і підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 даного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. о день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах із ДП "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» і була звільнена 01 серпня 2016 року згідно п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується відповідним записом №14 у трудовій книжці позивача (а.с.10-11). Відповідно до довідки відповідача №92 від 28.02.2016 станом на 02 серпня 2016 року загальна сума заборгованості підприємства перед позивачем по невиплаченій заробітній платі становить 25635,28 грн. (а.с.30). Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Чернігівській області відкрито виконавче провадження про стягнення з ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» на користь позивача заборгованості у сумі 25635,28 грн. (а.с.15-16). Згідно розрахунків розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням ВП №3237267 про стягнення заборгованості з ДП «НРЗІО» було виплачено 105,29 грн. від 08.10.2016, 1905,52 грн. від 04.11.2016, 28,23 грн. від 28.11.2016, 3776,68 від 26.12.2016 та 19819, 56 грн. від 04.01.2017, що підтверджується випискою по банківському рахунку позивача (а.с.20-25). Постановами державного виконавця ВДВС від 14.02.2017 та 16.02.2017 закінчено виконавче провадження у зв»язку з фактичним повним виконанням рішення (а.с.17-19). За таких обставин, остаточний розрахунок по заробітній платі позивача проведений відповідачем в порушення вимог ст.116 КЗпП України, що є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум, що також зазначено у правовій позиції Верховного суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року, яка враховується судом відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України. Докази на підтвердження відсутності вини відповідача у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні позивача відсутні, відповідач станом на час звільнення позивача і розгляду справи здійснює господарську діяльність, останнім здійснене погашення заборгованості по заробітній платі позивачу, відсутність коштів у відповідача, як роботодавця, не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності згідно ст.117 КЗпП України. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16 листопада 2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння". Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року (день набрання чиності Законом України від 22 грудня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника заробітної плати і їх необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства. Підстави для передачі справи згідно клопотання відповідача від 05 липня 2017 року до Господарського суду Чернігівської області відсутні, про що свідчить і відмова відповідача від заявленного клопотання та непідтримка клопотання. Станом на час розгляду справи докази на підтвердження припинення відповідача, як юридичної особи, відсутні. Кількість днів затримки (без врахування вихідних та св"яткових днів) розрахунку при звільненні з 01 серпня 2016 року по 13 січня 2017 року складає 116 днів. Середньоденний заробіток згідно наданого позивачем розрахунку, який не спростований відповідачем у встановленому порядку, становить 250,36 грн. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 29041,76 грн. Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивачу при звільненні відсутні, у зв"язку з чим правові підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку в судовому засіданні не встановлені. За таких обставин, на користь позивача підлягають стягненню 29041 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначена сума визначена без прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, оскільки справляння і сплата даного податку є відповідно обов"язком роботодавця та працівника. Відповідно до ст.34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Розмір компенсації втрати позивачем частини заробітної плати у зв"язку з затримкою термінів її виплати згідно розрахунку позивача, який не спростований відповідачем, становить 3361,14 грн. Вказана сума компенсації підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 640 грн. судового збору.

Outcome: approved