Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ"Перший Український міжнародний банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в кінці січня 2021 року від керівництва 3-тьої міської лікарні м. Полтави, де працює медичною сестрою, дізналася, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. звернуто стягнення на заробітну плату. Згодом з листа приватного виконавця встановила, що за заявою АТ "Перший Український міжнародний банк" на підставі виконавчого напису № 31634, виданого 11.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., відкрито виконавче провадження № 63152220001119 про стягнення з неї заборгованості в сумі 19609 грн. 85 коп., в межах вказаного виконавчого провадження винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Зазначила, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням чинного законодавства, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. взагалі не мала правових підстав для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 2001225183101 від 15.01.2019 року, який нотаріально не посвідчений. Ще одним грубим порушенням є вчинення виконавчого напису без дотримання вимог Закону України "Про нотаріат" щодо наявності безспірної заборгованості. Жодних повідомлень про наявність заборгованості від АТ "Перший Український міжнародний банк" не отримувала та, відповідно, жодним чином не підтверджувала не тільки безспірність такої заборгованості, а і її наявність взагалі. Вказала, що відносно неї скоєно шахрайські дії, пов`язані з отриманням кредитів громадянином [PERSON] , досудове розслідування проводиться ВП № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області. Просить визнати виконавчий напис № 31634, вчинений 11.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про звернення стягнення стосовно громадянки [PERSON] , 1984 року народження, заборгованості за кредитним договором № 2001225183101 від 15.01.2019 року таким, що не підлягає виконанню. 13.05.2021 року справу в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України, передано на розгляд судді Ленінського районного суду м. Полтави Чистик І.О. Згідно з ухвалою судді від 18.05.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначене по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.07.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів - витребувано у АТ "Перший Український міжнародний банк" завірену належним чином копію кредитного договору № 2001225183101 від 15.01.2019 року, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. - завірені належним чином копії документів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис № 31634 від 11.09.2020 року по кредитному договору № 2001225183101 від 15.01.2019 року про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ "Перший Український міжнародний банк",у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхимець О.Л. - завірені належним чином копії документів, на підставі яких відкрито виконавче провадження № 63152019 щодо примусового виконання виконавчого напису № 31634 від 11.09.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. На виконання вищевказаної ухвали 01.0.2021 року до суду надійшли документи від АТ "Перший Український міжнародний банк" та від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхимець О.Л. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 року проведеного на підставі розпорядження керівника апарату, у зв`язку з перебуванням судді Чистик І.О. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, справу передано на розгляд судді Парахіній Є.В. Ухвалою суду від 04.08.2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно з ухвалою суду від 01.09.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї 09.06.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, відзив на позовну заяву у строки, визначені в ухвалі про відкриття провадження, не подав, у зв`язку з чим справа розглядається за наявними у справі матеріалами. Треті особи пояснення щодо позову не надали. Учасники справи, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явились в судове засідання,представник позивача [PERSON] адвокат Займак В.Б. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі та участі позивача, інші особи про причини неявки не повідомили, з клопотаннями про відкладення судового засідання з зазначенням про існування поважних причин неявки не звернулись. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що11вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №31634, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 2001225183101від 15.01.2019 року, укладеним з ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ "Перший Український Міжнародний Банк", на користь стягувача АТ "Перший Український Міжнародний Банк"заборгованості за кредитним договором за період з 30.12.2019 року по 22.07.2020 року у розмірі19359 грн. 85 коп., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 1269 грн. 12 коп., простроченої заборгованості за комісією - 200 грн. 00 коп., простроченої заборгованості за процентами - 4384 грн. 57 коп., строкової заборгованості за сумою кредиту 12832 грн. 71 коп., строкової заборгованості за комісією - 100 грн. 00 коп., строкової заборгованості за процентами - 573 грн. 45 коп., а також плати за вчинення виконавчого напису в сумі 250 грн. 00 коп. Наявні матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір між [PERSON] та ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" 15.01.2019 року укладений шляхом підписання [PERSON] та представником Банку Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, та не є таким, що посвідчений нотаріально. 28.09.2020 року представник АТ "Перший Український Міжнародний Банк" подав приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. заяву про примусове виконання виконавчого напису № 31634, вчиненого11.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про звернення стягнення стосовно громадянки [PERSON] на користь АТ "ПУМБ" заборгованості за кредитним договором., на підставі якої відкрите виконавче провадження № 63152019. Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 28.09.2020 року за заявою стягувача АТ "Перший Український Міжнародний Банк" відкрито виконавче провадження ВП № 63152019 з примусового виконання виконавчого напису № 31634, виданого 11.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості у розмірі 19609 грн. 85 коп. Відповідно до повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. № 65099 від 09.12.2020 року, адресованого КП "3-тя міська клінічна лікарня Полтавської міської ради", приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи боржника [PERSON] та направлено для виконання у відповідності до ст. 69 Закону України "Про виконавче провадження", також повідомлено про зміну реквізитів приватного виконавця. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві посилається на те, що виконавчий напис вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 2-2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" № 2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. При цьому, необхідно враховувати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду № 6-887цс-17 від 05.07.2017 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, - вже не чинні. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. У ч. 1 ст. 88Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Матеріали справи не містять відомостей про направлення відповідачем АТ "Перший Український міжнародний банк"на адресу позивача як боржника повідомлення про заборгованість за кредитним договором та, відповідно, даних про отримання позивачем відповідного повідомлення. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Крім того, позивач вказувала про те, що кошти за кредитним договором № 2001225183101 від 15.01.2019 року з ПАТ "Перший Український міжнародний банк" не отримувала, відносно неї були вчинені шахрайські дії, по факту яких здійснюється досудове розслідування. На підтвердження вищенаведених доводів позивач надала суду витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування від 28.11.2019 року, Відділенням поліції № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області зареєстроване кримінальне провадження № 12019170030001039 за заявою [PERSON] від 27.11.2019 року, правова кваліфікація за ч. 1 ст. 190 КК України, по факту того, що 27.11.2019 року до Відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області з письмовою заявою звернулась [PERSON] , [INFO] , прож. [ADDRESS] , про те, що знайомий [PERSON] на протязі останніх років шляхом зловживання довірою останньої, прохав оформити кредити на її ім`я в різних установах для власних цілей, не повертаючи по результату грошові кошти. Востаннє подібний факт мав місце 13.11.2019 року за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] , в ході оформлення онлайн кредиту на суму 6000 грн. Вказані обставини, на переконання суду, можуть бути визнані такими, що свідчать про те, що заборгованість, на яку звернуто стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису, не носить характеру безспірної. В ході судового розгляду відповідачем не подано відзив на позов, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог, в тому числі не надано доказів того, що заборгованість, яка була предметом стягнення на підставі виконавчого напису, є безспірною, доказів направлення повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а також доказівнадання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. усіх документів, передбачених чинним законодавством для видачі виконавчого напису, в тому числі таких документів, що об`єктивно підтверджують безспірність заборгованості позивача. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Відповідно, встановлені судом обставини та досліджені докази у своїй сукупності не дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, якастягнута з [PERSON] на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 11.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 31634, має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. Враховуючи встановлені по справі обставини, аналізуючи наявні у справі докази та вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved