Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

15 травня 2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який фактично не проживає з лютого 2013 року, що підтверджується актом від 13.06.2019 року, складеним ТОВ « Житлорембудсервіс». Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився. Позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без його участі, про що надав письмову заяву. Представник третьої особи ТОВ « Житлорембудсервіс» у судове засідання не з"явився, керівництво про час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріалі справи, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.08.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дзюбою В.І., зареєстрованим за номером 3208. В квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] з 23.01.2013 року. Відповідно до акту від 13.06.2019 року, складеного ТОВ « Житлорембудсервіс» та засвідченого підписами, встановлено, що [PERSON] , дійсно не проживає з лютого 2013 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб . Відповідач не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, що є обтяжливим для позивача. Свідок [PERSON] суду пояснила про те, що являється сусідкою [PERSON] та проживає в [ADDRESS] . Відомо, що [PERSON] є зятем позивача та не проживає в даній квартирі з лютого 2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної , творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним власником житла або законом ( ч.2 ст. 405 ЦК України). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі : судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення ( ч. 1 ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України , завданням цивільного судочинства є справедливим, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів) , що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести належними та допустимими доказами ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] , понад один рік, суд дійшов висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування квартирою.

Outcome: approved