Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Національної телекомпанії України, в котрій зазначено, що він працював в Національній телекомпанії України з 1 червня 1998 р. на посаді електромеханіка. 20.12.2000 року він переведений на посаду інженера, 17.04.2006 року переведений на посаду старшого інженера, а 01.10.2007 р. - на посаду інженера 1 категорії. Наказом № 364-к від 21 червня 2016 року він був звільнений з займаної посади 30 червня 2016 року за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме, в зв'язку із скороченням штату працівників. Вважає своє звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам ст. 42 КЗпП України. В НТКУ працює понад 1200 працівників, та при скороченні чисельності працівників не була створена комісія для визначення ступеня кваліфікації та продуктивності праці працівників, які підлягають звільненню. Він виконував обов"язки інженера 1 категорії в п"яти апаратних відеомонтажу, в апаратній оцифровки відеоматеріалів, в студійній апаратній та надавав сервіс для робочих місць журналістів, та виконувана ним робота за обов'язками була складнішою, ніж у інших інженерів. Крім отриманої неповної вищої освіти в Київському коледжі зв'язку, він підвищував свою кваліфікацію в Укртелерадіопресінституті, а відтак, вважає ступінь своєї кваліфікації та продуктивності такими, що надають йому переважне право на залишення на роботі. На його утримання перебувають двоє неповнолітніх дітей, його дружина не працює. Його безперервний трудовий стаж в НТКУ складає 19 років. Протягом всього періоду до нього з боку керівництва не було жодних зауважень та до дисциплінарної відповідальності він не притягувався. На засіданні профокому з приводу скорочення штатної чисельності працівників від 08.06.2016 року профком згоди на його звільнення не дав. З 1 липня 2016 року він не працює. В зв'язку з чим просив поновити його на роботі на посаді інженера 1 категорії та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, а також пояснив, що судова практика, (Застосування судами цивільного та цивільно- процесуального законодавства, - К.:Ін Юре, 2002.-С.153-154), виходить з того, що до кола працівників серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі і працівники які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники , що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві, тобто не тільки ті які працюють у структурному підрозділі, в якому обіймав посаду та виконував роботу працівник, який підлягає звільненню. Крім цього, навіть якщо порівняльний аналіз провести лише серед інженерів цеху техніки відеомонтажу, то ті, які залишились, мають менш переваг для залишення на роботі, ніж він. Представник відповідача заперечував проти позову з наступних підстав. Звільнення відповідача було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме, відповідачем надано підтвердження факту скорочення чисельності або штату працівників, повідомлено у передбачені законом терміни первинну профспілкову організацію про заплановане звільнення працівників. Повідомлено у передбачені законом терміни працівника про його звільнення, запропоновано позивачу переведення на іншу роботу, визначено та надано переважне право на залишення на роботі більш кваліфікованому та продуктивному працівнику. Оскільки було відсутнє обґрунтування відмови первинної профспілкової організації в наданні згоди на звільнення позивача, відповідач мав право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Позивача було ознайомлено з наказом про звільнення, видано працівнику трудову книжку, копію наказу про звільнення та проведений повний розрахунок. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Порівняльний аналіз відповідачем щодо позивача був проведений лише по цеху техніки відеомонтажу з іншим інженером першої категорії, оскільки вважає недоцільним проведення порівняльного аналізу з іншими інженерами, оскільки в них різні функціональні обов'язки, та вони виконували різну роботу. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що вона тривалий час є членом профкому НТКУ. Перед проведенням засідання профком вимагав від відповідача надати штатний розклад для порівняльного аналізу переваг залишення на роботі працівників, проте вимог профкому ніхто не виконав. Скорочення працівників на телекомпанії провадилось вже неодноразово, та раніше за допомогою даних штатного розкладу профком мав можливість прийняти більш обґрунтоване рішення щодо надання згоди на звільнення працівника. Профком не надав згоди на звільнення [PERSON]. в зв'язку з тим, що він в сім?ї один працюючий, має на утриманні двоє дітей, має великий стаж роботи, та порівняно з іншими інженерами, які працюють на підприємстві має більш високу кваліфікацію. Проте, порівняльного аналізу з іншими інженерами, які працюють у телекомпанії ніхто не провадив, в тому числі і профком із-за відсутності штатного розкладу, та в протоколі було зазначено, що профком не надав згоди на звільнення [PERSON] на підставі п. 1 ст. 42 КЗпП України. Засідання профкому відбувається за обов'язковою участю начальника структурного підрозділу та представника відділу кадрів, та причини відмови у звільненні відповідачеві не можуть бути невідомі. Витяг з протоколу № 32 від 8 червня 2016 року був направлений до відділу кадрів. На підставі витягу (а.с.166) з трьох працівників, на звільнення котрих профком не надав згоду, відповідач звільнив лише [PERSON], а [PERSON], [PERSON] були залишені на роботі. Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв"язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним -при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім"ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації… В силу ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства. Установи, організації), 2.5,7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник... Рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим . У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації … В силу ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. З довідки про заробітку плату (а.с.3) вбачається, що розмір заробітної плати [PERSON] за період з липня 2015 року по червень 2016 року склав 76025, 84 грн. За останні два місяці, що передували звільненню заробітна плата [PERSON] становила: травень 2016 року- 6245,9; червень-19815,09 грн. З копій свідоцтв про народження (а.с.4-5) вбачається, що позивач має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З довідки Яготинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України від 18.07.2016 року № 235 (а.с. 46) вбачається, що інформація в державному реєстрі загальнообов"язкового державного соціального страхування по застрахованій особі [PERSON] за 2015-2016 роки відсутня. З довідки Яготинського районного центру зайнятості від 11.04.2016 року № 262 (а.с.47) вбачається, що [PERSON] станом на 11.04.2016 року не зареєстрована в Яготинському РЦЗ, як така, що шукає роботу та не отримує допомогу по безробіттю. З порівняльної таблиці (а.с.34) вбачається, що [PERSON], [INFO], інженер 1 категорії, має неповну вищу освіту, Київський коледж зв"язку, спеціальність: «Радіозв"язок, радіомовлення та телебачення», кваліфікація: радіотехнік, стаж роботи в НТКУ: 18 р. 1 міс., одружений, має двох неповнолітніх дітей. [PERSON], інженер 1 категорії, освіта повна вища, Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут», спеціальність: «Телекомунікаційні системи та мережі», кваліфікація: інженер з телекомунікацій, стаж роботи: 23 р. 2 міс., одружений, має повнолітнього сина, має пільги по інвалідності 2 групи до 01.07.2018 року. З витягу з трудової книжки (а.с.6-7) вбачається, що [PERSON] 01.06.1998 року прийнятий на посаду електромеханіка відділу техніки відеомонтажу ЦТЗ ТВО «УТН» (наказ 158-к від 01.06.98р. , 20.12.2000 р. переведений на посаду інженера цеху технічного забезпечення ТВО «УТН», 017.04.2006 р. переведений на посаду старшого інженера комплексу технічного забезпечення інформаційних програм ТВО «Новини», 01.10.2007 р. переведений на посаду інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу комплексу технічного забезпечення інформаційних програм ТВО «Новини», 01.07.2010 р. переведений на посаду інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу комплексу технічного забезпечення ТВО інформаційно-аналітичних програм, 01.07.2015 року переміщений на посаду інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу ТВО інформаційно-аналітичних програм, 30.06. 2016 р. звільнений у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скорочення штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. (наказ № 364 -к від 21.06.2016 р). З диплому молодшого спеціаліста, виданого 24 квітня 1998 року (а.с.) вбачається, що [PERSON] закінчив Київський коледж зв"язку за спеціальністю радіозв"язок, радіомовлення та телебачення та присвоєно кваліфікацію радіотехніка. З сертифікату, виданого 16 квітня 2009 року (а.с.9) вбачається, що [PERSON] пройшов курс навчання в Укртелерадіопресінституті за тематикою поширення сигналів мовлення волоконно-оптичними лініями зв"язку. З витягу з протоколу № 32 засідання профкому НТКУ від 08.06.2016 року (а.с.10, 164-166) вбачається, що профком не надав згоди на звільнення працівника ТВО «Інформаційно-аналітичних програм» [PERSON] (одностайно), на підставі п.1 ст. 42 КЗпП України. З витягу з наказу Національної телекомпанії України від 1 червня 1998 року (а.с.11) вбачається, що [PERSON] прийнято з 01.06.1998 року на посаду електромеханіка відділу техніки відеомонтажу ЦТЗ ТВО «УТН» з посадовим окладом 100 грн. на місяць із шкідливими умовами праці. З витягу з наказу № 364-к від 21 червня 2016 року (а.с.12) вбачається, що [PERSON], інженера І категорії цеху техніки відеомонтажу ТВО інформаційно- аналітичних програм звільнено з 30.06.2016 року у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скороченням штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України. Рішення профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників культури НКТУ (витяг з протоколу засідання профкому НТКУ від 08.06.2016 р. № 32) необґрунтоване. З наказу № 123 від 29 березня 2016 року щодо змін в організації виробництва і праці, а саме, скорочення штату та внесення змін до штатного розпису НТКУ (а.с.22-23) вбачається, що враховуючи пункт 8 доручення Прем"єр-Міністра України Яценюка А.П. від 25.01.2016 року № 267/1/1-16 до Закону України від 24.12.2015 р. № 911-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», лист Держкомтелерадіо України від 09.02. 2016 р. № 404/29/6, у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скорочення з 1 липня 2016 року штату працівників, з 1 липня 2016 року штати працівників НТКУ відповідно до посад, перелік яких затверджений Додатком 1 цього Наказу. З переліку посад Національної телекомпанії України, які скорочуються з 1 липня 2016 року (Додаток № 1 до наказу НТКУ від 29.03.2016 року № 123), та списку працівників, які підлягають звільненню 30 червня 2016 року у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скороченням штату працівників, Додаток № 2 до наказу НТКУ від 29.03.2016 р. № 123) (а.с.24-28) вбачається, що згідно додатку № 2 до наказу про скорочення штату по ТВО інформаційно - аналітичних програм скороченню підлягали 2 посади «інженер 1 категорії», 3 посади «інженер». Згідно додатку № 2 до вказаного наказу вбачається, що по підрозділу ТВО інформаційне-аналітичних програм звільненню підлягали інженер І категорії [PERSON], інженер [PERSON], інженер І категорії [PERSON], інженер [PERSON], інженер [PERSON] З копії списку працівників, які підлягають звільненню, направлених профспілковому комітету профспілки працівників НТКУ (а.с.41-43), для погодження звільнення з профспілковим комітетом, вбачається, що до переліку було включено чотири працівники зазначених у додатку 2, за виключенням інженера І категорії [PERSON] З структури НТКУ, штатного розпису з 1 липня 2016 року (а.с. 65-160) вбачається, що до скорочення посад у структурному підрозділі ТВО інформаційно- аналітичних програм значиться 42 посади інженерів різної категорії, (по цеху техніки відеомонтажу 2 посади інженера І категорії, дві посади інженера), а після скорочення - 37 посад, ( по цеху відеомонтажу 1 посада інженера 1 категорії, 1 посада інженера). З копій наказу № 287-к від 24 травня 2016 року, наказу № 285-к від 23 травня 2016 року, з штатного розпису по цеху техніки відеомонтажу станом на 30.06.2016 року, повідомлення про вакантну посаду, заяви [PERSON] (а.с.29,30,31, 38,39), вбачається, що посадовий оклад [PERSON], як інженера 1 категорії становив 2 690 грн., заробітна плата- 4 169,50 грн.. 30 травня 2016 року телекомпанія пропонувала позивачу працевлаштуватись на вакантну посаду охоронця з окладом 1612 грн., проте [PERSON] відмовився, оскільки посада не відповідає його кваліфікації. З попередження від 8 квітня 2016 року (а.с.33) вбачається, що [PERSON] ознайомлений про майбутнє звільнення з роботи у відповідності до вимог пункту 1 ст. 40 КЗпП України, у зв"язку зі змінами в організації праці, а саме, скороченням штату працівників, відповідно до наказу НТКУ від 29 березня 2016 року № 123 та штатним розписом НТКУ, який набуває чинності з 01 липня 2016 року, згідно з вимогами ст. 49-2 КЗпП України. З повідомлення, адресованого профспілковому комітету профспілки працівників культури НТКУ, первинній організації Київської незалежної медіа-профспілки НТКУ, новій профспілці працівників НТКУ від 31 березня 2016 року (а.с.40) та листа НТКУ від 30 травня 2016 року, адресованого профспілковому комітету профспілки працівників культури НТКУ (а.с.41) вбачається, що у зв"язку з проведенням реорганізації НТКУ відповідно до ЗУ «Про суспільне телебачення і радіомовлення України», Постанови КМУ від 07.11.2014 р. № 693 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», Постанови КМУ від 05.08.2015 року № 567 «Деякі питання публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», а також на виконання пункту 8 доручення Прем»єр- Міністра України Яценюка А.П. від 25.01.2016 року № 267/1/1-16 до Закону України від 24.12.2015 р. № 911-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», з 1 липня буде проведено скорочення штату працівників, при цьому планується їх фактичне вивільнення у кількості 72 особи, в т.ч. по критеріям: керівники-11 осіб, професіонали-42 особи, фахівці-16 осіб, робітники-3 особи. Пропонується провести консультації з Профспілковою стороною шляхом проведення спільної наради у найближчий зручний для профспілок час та надати згоду на звільнення працівників НКТУ за списком у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, скороченням штату працівників, відповідно до наказу НКТУ від 29 березня 2016 року № 123, та неможливістю запропонувати іншу роботу у зв"язку з відсутністю вакансій та з урахуванням вимог ст. 42 КЗпП України. З витягу з протоколу № 32 засідання профкому НТКУ від 8.06.2016 року, (а.с.166), який знаходився у відділі кадрів на момент звільнення, з копії протоколу засідання профкому, (а.с.164-165), з витягу з протоколу № 32 (а.с.10) вбачається, що профком не надав згоди на звільнення [PERSON] на підставі п 1 ст.42 КЗпП України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач з 01.06.1998 року прийнятий на посаду електромеханіка відділу техніки відеомонтажу ЦТЗ ТВО «УТН», (наказ 158-к від 01.06.98р). 20.12.2000 р. [PERSON] переведений на посаду інженера цеху технічного забезпечення ТВО «УТН», 17.04.2006 р. переведений на посаду старшого інженера комплексу технічного забезпечення інформаційних програм ТВО «Новини», а 01.10.2007 р. переведений на посаду інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу комплексу технічного забезпечення інформаційних програм ТВО «Новини», 01.07.2010 р. переведений на посаду інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу комплексу технічного забезпечення ТВО інформаційно-аналітичних програм, а 01.07.2015 року переміщений на посаду інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу ТВО інформаційно-аналітичних програм, де працював по 30.06. 2016 р., після чого на підставі наказу № 364 -к від 21.06.2016 р. звільнений у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, в зв'язку з скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснює, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з?ясувати, з яких підстав звільнено працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові… Наказ № 364 -к від 21.06.2016 р. про звільнення [PERSON] не відповідає вимогам ст.ст. 42,43 КЗпП України, а тому підлягає до скасування. Таким чином, [PERSON] необхідно поновити на роботі з 30 червня 2016 року, та виплатити йому за час вимушеного прогулу середній заробіток, який відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, (середньоденний заробіток позивача визначений діленням заробітної плати за фактично відпрацьований протягом двох останніх місяців, що передували звільненню, час на кількість календарних днів за цей період, та множенням середньоденного заробітку на кількість календарних днів за цей період, оскільки позивач працював позмінно), становить 18 370 грн.86 коп., ( (6245,9 +19815,09) : 61=427,23; 427,23х 61= 18370,86 грн.). Дійшовши такого висновку,суд приймає до уваги наступне. Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України суду № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містить роз?яснення, що відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівників на роботі. Як вбачається із витягу з протоколу № 32 засідання профкому НТКУ від 8.06.2016 року, (а.с.166), який знаходився у відділі кадрів телекомпанії на момент звільнення, профком не надав згоди на звільнення [PERSON] на підставі п. 1 ст. 42 КЗпП України, тобто як сімейній особі, що має двох і більше утриманців. В судовому засіданні встановлено, що позивач має двох малолітніх дітей та на його утриманні знаходиться непрацююча дружина. Тому, суд не погоджується з доводами відповідача в тій частині, що звільнення [PERSON] проведено на законних підставах, оскільки рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору є необґрунтованим. Крім цього, суд приймає до уваги покази свідка [PERSON] - члена профспілкового комітету, яка в судовому засіданні показала, що двоє інших осіб, відносно котрих профком не надав згоди на звільнення, і відносно котрих у протоколі значаться аналогічні підстави відмови на звільнення, а саме, [PERSON] та [PERSON] були залишені на роботі. Тобто, «необґрунтованість» рішення профкому для цих працівників не стало підставою для їх звільнення. В судовому засіданні представник відповідача обґрунтовував свої заперечення проти позову також тим, що порівняльний аналіз щодо кваліфікації працівників та продуктивності їх праці під час прийняття рішення про звільнення [PERSON] був проведений лише між інженерами 1 категорії цеху техніки відеомонтажу ТВО інформаційно- аналітичних програм, а саме з інженером 1 категорії [PERSON] оскільки таке порівняння неможливо в межах всього структурного підрозділу, чи в межах всієї телекомпанії із-за різних функціональних обов'язків у працюючих інженерів. Спеціальної комісії для таких цілей створено не було. Проте, будь - яких належних доказів відповідач у підтвердження своїх доводів не надав. З штатного розпису вбачається, що до скорочення у структурному підрозділі ТВО інформаційно- аналітичних програм значилось 42 посади інженерів різних категорій, а після звільнення залишилось 37, з них 19 інженерів 1 категорії. Крім цього, судова практика виходить з того, що при звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП діють переваги на залишення на роботі, що встановлені ст. 42 КЗпП. До коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві, а не тільки тих, хто працює в структурному підрозділі, в якому виконував роботу чи обіймав посаду працівник, який підлягає звільненню (Застосування судами цивільного і цивільно-процесуального законодавства. - К.: Ін Юре, 2002. - С. 153 - 154). За таких обставин, суд вважає, що позов ґрунтується на законі та підлягає до задоволення.

Outcome: approved