Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що він з [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2005 року по даний час, від шлюбу мають сина [PERSON], 2006 року народження. З березня 2014 року він перебуває під вартою, у зв"язку із засудженням за вироком суду. [PERSON] на даний час перебуває у стосунках з іншим чоловіком, у зв"язку з чим він звертається до суду з даною заявою, в якій просить шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] повністю підтримала подану заяву, просила шлюб між ними розірвати. Заявник [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, перебуває на даний час у Київському СІЗО. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявника, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2005 року, зареєстрованому у Відділ реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1589. Від шлюбу заявник та заінтересована особа мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з′ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім′ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з′ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Як встановлено судом, подружнє життя між заявниками не склалося, з березня 2014 року заявник перебуває під вартою, засуджений за вироком суду до позбавлення волі, поновлення шлюбно-сімейних стосунків неможливо, зберігати сім"ю немає сенсу. З урахуванням вимог діючого законодавства та з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved