Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач 26.07.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання вказаних вище дітей до досягнення ними повноліття на особові рахунки у відділенні Державного Ощадного банку України. Свої вимоги обгрунтовує тим, що на вихованні відповідача перебувають вказані вище неповнолітні діти. Сім`я проживає у с. Новому Мосирі Ковельського району Волинської області і перебуває на обліку як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. За час проживання відповідач характеризується негативно, не працює, сталого доходу не має, веденням домашнього підсобного господарства не займається, належного побуту не підтримує, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Такий її спосіб життя негативно впливає на розвиток дітей та призводить до негативних для них наслідків. У будинку відсутні продукти харчування, умови для належного виховання та розвитку дітей. Неповнолітні дочки [PERSON] , [PERSON] проживають з бабусею - [PERSON] у [ADDRESS] . Неповнолітні [PERSON] , [PERSON] відібрані і знаходяться у Волинському облцентрі соціально - психологічної реабілітації дітей м. Ковеля. Малолітні [PERSON] та [PERSON] відібрані та перебувають у, відповідно, Рожищенському притулку для дітей служби у справах дітей Волинської облдержадміністрації та Ковельській центральній районній лікарні. У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітніх [PERSON] та [PERSON] . рішенням виконкому Голобської селищної ради від 19.07.19 р. їх відібрано у відповідача. За поданням служби у справах дітей відповідач неодноразово притягалась до адмінвідповідальності за неналежне виконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків за постановами Ковельського міськрайсуду Волинської області від 05 та 11 грудня 2018 р., 30.05.19 р.. З кількості таких притягнень слідує, що відповідач на шлях виправлення стати не бажає. З останньою службою у справах дітей неодноразово проводились профілактичні бесіди по недопущенню ухилення від виконання батьківських обов`язків, попередженню зловживання алкоголем та належному вихованню дитини, однак, безрезультатно. Поведінка відповідача розглядалась на засіданні ради безперервної профілактики правопорушень та злочинів Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, на засідання якої відповідач не з`являлась без поважних причин. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Ковельській РДА позитивно розглянуто питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо всіх вказаних вище неповнолітніх дітей. Покликаючись на ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150, п. 2 ст. 164, ст. 165 СК України, судову практику, зазначає, що найвищим інтересам всіх вказаних вище неповнолітніх дітей буде позбавлення відповідача батьківських прав щодо них. Покликаючись на ч. 2 ст. 166 СК України, просить позов задовольнити. За ухвалою судді від 04.09.19 р. було відкрито провадження у справі. Копію вказаної вище ухвали та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачем отримано під розпис 12.09.19 р.. За станом на 16.01.20 р. від відповідача відзиву на позовну заяву до суду подано не було. У судовому засіданні представник позивача - адвокат - позов підтримав у повному обсязі, обгрунтувавши його доводами, наведеними у позовній заяві. Суду додатково пояснив, що на даний час двоє старший дочок відповідача проживають із бабусею; троє молодших - перебувають у Волинському облцентрі соціально - психологічної реабілітації дітей м. Ковеля, наймолодша дитина перебуває у Волинському обласному будинку дитини. Щодо відповідача ухвалено вирок суду за ст. 115 КК України. Батька дітей в живих немає. Просить позов задовольнити, вирішивши у найвищих інтересах дітей питання їх утримання. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ковельської РДА у судовому засіданні позов підтримав та надав суду пояснення, аналогічні доводам позовної заяви і висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо всіх вказаних вище її неповнолітніх дітей. Відповідач у судове засідання не з`явилась, але залишила залу судового засідання без дозволу головуючого. Тобто, є належно повідомленою. Про причини неявки до зали суду після перерви суду не повідомила. Суд, вважає, що розгляд справи можливий у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката, представника третьої особи, дослідивши висновок органу опіки та піклування, яким визначено доцільним та таким, що відповідатиме найвищим інтересам вказаних всіх вище неповнолітніх дітей позбавлення відповідача батьківських прав щодо них, заслухавши думки неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] , дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з копіями свідоцтв про народження всіх вказаних вище неповнолітніх дітей. відповідач у розглядуваній справі є їх матір`ю. Сім`я відповідача як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, була взята на облік за рішенням виконкому Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області від 12.10.18 р. № 11/5, що стверджується копією такого рішення. Поведінка відповідача була предметом розгляду ради безперервної профілактики у зв`язку із зловживанням спиртними напоями та ухиленням від виконання батьківських обов`язків 17.10.18 р., 15.11.18 р., 16.01.19 р., По місцю фактичного проживання з липня 2018 р. всіх вказаних вище неповнолітніх дітей разом з їх матір`ю - відповідачем у справі у [ADDRESS] наявні задовільні умови для їх проживання та розвитку, що стверджується копіями актів обстеження житлово - побутових умов проживання відповідача від 13.11.18 р., 06.06.19 р., складених комісійно представниками соцслужби та органі місцевого самоврядування, однак відмічено, що відповідачеві надає допомогу її матір, а сама відповідач зловживає спиртними напоями, на зауваження з приводу належного виконання батьківських обов`язків реагує неналежно. Однак за змістом такого акта від 19.07.19 р., встановлено, що санітарно - гігієнічні умови проживання дітей у сім`ї незадовільні, відповідач перебуває у стані алкогольного сп`яніння, умов для виховання та розвитку дітей не створено. На час обстеження двоє дітей дочки [PERSON] та [PERSON] перебувають у ОЦСПРД. Рекомендовано вилучення дітей із сім`ї у зв`язку із загрозою їх життю і здоров`ю. Проаналізувавши вказані вище акти обстежень, суд відмічає, за короткий проміжок часу умови проживання дітей погіршились, а поведінка відповідача на краще не змінилась. За довідкою - характеристикою № 67/319 від 25.07.19 р., відповідач на території Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області проживає з липня 2018 р. з усіма вказаними вище неповнолітніми її дітьми і за це час вона зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями. Відповідно до копії листа Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області від 05.08.19 р., відповідач перебуває під цілодобовим домашнім арештом у зв`язку з обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Відповідно до копії листа № 125 від 25.07.19 р. притулку для дітей служби у справах дітей Волинської облдержадміністрації, малолітній [PERSON] перебував там з 19.07.19 р. у зв`язку із загрозою його життю та здоров`ю за направленням Волинської ОДА . Відповідно до копії листа № 361 від 25.07.19 р. КУ «Волинський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» неповнолітні [PERSON] та [PERSON] з 12.06.19 р. перебувають там. Відповідно до копій постанов судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 11.12.18 р., 30.05.19 р., відповідач притягалась до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП. Відповідно до висновку органу опіки та піклування при Ковельській РДА Волинської обл. від 25.07.19 р. № 991/24/2 - 19, є доцільним та відповідає інтересам всіх вказаних вище неповнолітніх дітей відповідача позбавлення останньої батьківських прав щодо них. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Суд, аналізуючи у сукупності надані докази, що характеризують відповідача в частині її ставлення до виконання свого батьківського обов`язку по вихованню вказаних вище всіх своїх неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що байдужість відповідача до питань, пов`язаних з життям цих дітей, ухилення від участі у їх вихованні, утриманні, зловживання спиртними напрями та неналежне реагування на профілактичну роботу соцслужб, безсумнівно, свідчить про неналежне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо цих дітей на протязі досить тривалого проміжку часу, та відповідність найвищим інтересам цих дітей - задоволення закладеного позову. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню своїх всі вище зазначених неповнолітніх дітей без поважних причин тривалий час. Доказів протилежного у розпорядженні суду немає. А тому позбавлення відповідача батьківських прав щодо всіх вказаних вище неповнолітніх дітей є доцільним, не суперечить їх інтересам, відповідатиме найвищим їх інтересам як дітей з огляду на необхідність їх же захисту, що стверджено і міжнародними правовими актами, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Оскільки відповідач добровільно не надає грошових коштів на утримання вказаних вище дітей, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми, за виключенням двох старших дочок; належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, хоча є працездатного віку, отже, вона зобов`язана сплачувати аліменти на їх утримання. Таким чином позовні вимоги стосовно присудження до стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими та суд визнає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Даних про те, що відповідач має доход, а також - про вид та розмір такого доходу - позивачем суду не надано, однак із характеризуючи її даних слідує, що вона є працездатного віку та не працює без поважних на те причин. З огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування не надано, дані про інших (крім вказаних вище неповнолітніх дітей) утриманців у розпорядженні суду відсутні, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання всіх своїх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Зокрема відповідач будь - якого письмового заперечення проти позову до суду не подала. Із сукупності оцінених судом доказів є підстави для висновку, що відповідач спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей та зобов`язана згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх. При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням спільного проживання з дитиною. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити та визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій, а саме: дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн, дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 450 грн, дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 400 грн, дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 350 грн, сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 грн, сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавчо, починаючи з 26.07.19 р. та продовжуючи до досягнення кожним із цих дітей повноліття на підставі ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1 626 гривень, з 1 липня - 1 699 гривень, з 1 грудня - 1 779 гривень; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2 027 гривень, з 1 липня - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2 218 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Також суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей на користь невизначеної особи, на думку суду, є сформульованою невідповідно до вимог чинного законодавства. Тому в цій частині позов слід задовольнити частково та стягнути аліменти з відповідача на особисті рахунки дітей, обов`язок по відкриттю яких слід покласти на орган опіки та піклування при Ковельській РДА задля забезпечення здійснення ним контролю за їх надходженням та використанням до влаштування дітей у ту чи іншу форму виховання у встановленому законом порядку. З відповідача слід стягнути на доход держави судові витрати у справі, від сплати яких звільнений за законом позивач, у повному обсязі за двома позовними вимогами - немайнового та майнового характеру в сумі по 768 грн, 40 коп. за кожною з вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved