Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

18.04.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з листопада 1996 року по серпня 2014 року він працював на Смолінській шахті та Новокостянтинівській шахті ДП " Східний гірничо-збагачувальний комбінат" прохідником підземним та гірником очисного забою. Знаходячись під впливом шкідливих факторів у нього виникли захворювання, які згідно висновку клініки професійних захворювань ДУ " Інституту медицини праці НАМН України" визнано професійними. Згідно висновку МСЕК йому встановлено 50% втрати працездатності та встановлено 3 групу інвалідності. Через професійні хвороби та втрату працездатності він переживає моральні страждання, які пов"язані з тим, що він постіно відчуває біль у суглобах, обмежений в русі, постійно перебуває на лікуванні, не має змоги реалізувати себе за своєю улюбленою професією, а тому просить суд стягнути 30 000 грн. завданої йому моральної шкоди у зв"язку з пошкодженням здоров"я при виконанні трудових обов"язків. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що моральна шкода відшкодовується лише один раз, позивачем відповідно до договору про відшкодування моральної шкоди було виплачено 1000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступні обставини. Наказом від 03.06.2008 року № 114о\\с [PERSON] прийнято прохідником 5 розряду на дільницю гірничо-капітальних робіт, з повним робочим днем в підземних умовах на Новокостянтинівську шахту ДП" Схід ГЗК". 05.08.2014 року [PERSON] звільнено за станом здоров"я на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України. Загальний стаж роботи на Новокостянтинівській шахті ДП " Схід ГЗК" в підземних умовах становить 6 років 2 місяці 1 день, загальний стаж на Новокостянтинівській шахті ДП " Схід ГЗК"- 6 років 2 місяці 3 дні, що встановлено з довідки про підтвердження трудового стажу. Наказом від 09.07.2014 року № 724/к [PERSON] відсторонено від посади за станом здоров"я. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03.09.2015 року , у [PERSON] професійне захворювання виникло у зв"язку з роботою в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці обумовлених технологічним процесом на Смолінській та Новокостянтинівській шахті ДП " СхідГЗК". Незабезпечення з боку ДЗ " СМСЧ №17 МОЗ України": своєчасного вирішення різних ознак гострих і хронічних профзахворювань, несвоєчасне вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 13.08.2015 року № 1112 встановлено, що захворювання позивача є професійними. Висновком огляду бюро Кіровоградської обласної МСЕК позивачу 07.10.2015 року встановлено 50 відсотків втрати професійної працездатності та третя групу інвалідності, інвалідність встановлено безтерміново. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31.03.1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров"я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов"язок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування маральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово. З договору №18/42 від 10.09.2015 року про відшкодування моральної шкоди, укладеного між ДП " Східний гірничо-збагачувальний комбінат" та [PERSON], вбачається, що сторони визнали, що професійне захворювання [PERSON] отримав працюючи на шахтах ДП " Схід ГЗК" за професією прохідник, гірничий робітник, всього в шкідливих умовах 18 років. Відповідно до даного договору сторони дійшли згоди, що ДП " СхідГЗК" сплачує одноразову грошову виплату в розмірі 1000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок отриманого [PERSON] професійного захворювання встановленого протоколом Українського науково-дослідного інституту № 1112 від 13.08.2015 року. Платіжне доручення № 14096 від 15.09.2015 року підтверджує отримання позивачем грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., що не заперечив позивач в судовому засіданні. Представник позивача вважає, що договір укладений між сторонами щодо відшкодування моральної шкоди погіршує становище позивача, посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду україни від 31.03.1995 року №4" Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди", відповідно до п.13 даної постанови, якщо умови відшкодування моральної (немайнової) шкоди, передбачені укладеним сторонами контрактом, які погіршують становище працівника порівняно з положеннями ст. 237-1 КЗпП чи іншим законодавством, згідно зі ст. 9 КЗпП є недійсними. Але, суд вважає, що позивач договір про відшкодування моральної шкоди уклав добровільно, отримав 1000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди, договір про відшкодуваання моральної шкоди від 10.09.2015 року в судовому порядку недійсним не визнано, а тому позивачу вже відшкодовано моральну шкоду завдану умовами виробництва в сумі яку було погоджено стронами. За таких обставин, суд не вбачає підстав для повторного відшкодування моральної шкоди, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed