Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

06 березня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позов мотивує тим, що 01 березня 2012 року між Територіальним центром соціального обслуговування у Снігурівському районі Миколаївської області та [PERSON] укладено договір №1 про соціальне обслуговування у стаціонарному відділенні для постійного або тимчасового проживання непрацездатних громадян, у відповідності до якого з 01 березня 2012 року на утримання у стаціонарне відділення прийнято матір відповідача - [PERSON],1937 року народження, на платній основі з оплатою у 2012 році 2770,20 грн. на місяць, а у наступному з 01.03.2012 року згідно калькуляції територіального центру. Відповідач умови договору належним чином не виконує. Станом на 01 березня 2015 року відповідач заборгував 18 460,46 грн за утримання матері, які позивач просив стягнути з відповідача, а також пеню за період з 06.03.14 по 01.03.2015 року у розмірі 1436,10 грн на підставі п.3.4 Договору, а всього 19 896,56 грн. та судові витрати. В ході розгляду справи позивач двічі зменшував позовні вимоги з урахуванням погашення відповідачем заборгованої суми, остаточно просив стягнути з відповідача борг у сумі 1939,64 грн, з яких борг по оплаті за утримання [PERSON] 503,54 грн, 1436,10 грн. пені, 243,60 грн судового збору, 400 грн. витрат за юридичні послуги. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позові просили про їх задоволення. Відповідач за належного повідомлення в судове засідання не з»явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги в частині неналежного виконання своїх зобов»язань щодо своєчасної оплати вартості утримання матері визнав. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2009 року №1417 «Деякі питання діяльності територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг») (далі Постанова КМУ від 29.12.2009 року №1417) розпорядженням Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області №274-р від 03.06.2010 року створено територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Снігурівському районі (а.с.8). Відповідно до п.1, п.19 Положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Снігурівському районі (далі-територіальний центр) є юридичною особою, бюджетною установою, який утворюється для здійснення соціального обслуговування та надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, за місцем проживання, в умовах стаціонарного, тимчасового або денного перебування. Основними завданнями центру в т.ч. є забезпечення якісного соціального обслуговування та надання соціальних послуг згідно переліку, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2009 року №1417. У відповідності до п. 7 Переліку соціальних послуг територіальний центр може надавати платні соціальні послуги (в межах наявних можливостей), визначені постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2004 р. N 12 "Про порядок надання платних соціальних послуг та затвердження їх переліку" громадянам похилого віку, інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і мають рідних, які повинні забезпечити їм догляд і допомогу. Тарифи на платні соціальні послуги встановлюються територіальним центром відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2005р. N268 "Про затвердження Порядку регулювання тарифів на платні соціальні послуги" і затверджуються його директором. У відповідності до Договору №1 від 01 березня 2012 року про соціальне обслуговування у стаціонарному відділенні для постійного або тимчасового проживання непрацездатних громадян територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Снігурівському районі укладеним між територіальним центром та [PERSON] територіальний центр прийняв на утримання у стаціонарне відділення для постійного або тимчасового проживання матір [PERSON] з наданням останній соціальних послуг на платній основі з оплатою в місяць у 2012 році 2770,20 грн., внесеною протягом 5 днів по закінченню місяця (далі - Договір) (а.с.16). За кожен день прострочення платежів за умовами п.3.4 договору передбачено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на період наявності недоїмки. З 20 червня 2013 року до вказаного Договору №1 сторонами було погоджено внесення змін в Договір встановленням вартості утримання особи кожного року згідно калькуляції територіального центру (а.с.17). За наказом територіального центру №92 від 01.03.2012 року на утримання до стаціонарного відділення для постійного або тимчасового проживання взято на утримання [PERSON], [INFO], з 01.03.2012 року на платній основі (а.с.18) та надав платні послуги згідно з затвердженим переліком та тарифами на їх виконання (а.с.19,20,21,22). Згідно представлених розрахунків витрат по утриманню 1 підопічного в стаціонарному відділенні центру вартість послуги на місяць у 2012 році складала 2770,20 грн., з 01.01.2013 року - 3045,38 грн., з 01.06.2013 року - 3049,73 грн., з 01.01.2014 року - 3049,73 грн., з 01.10.2014 року - 4361,38 грн., з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року- 4361,38 грн. (а.с.23-28). Як вбачається з представлених суду оборотних відомостей щодо утримання [PERSON] (а.с.29-32) відповідач не виконував належним чином умови укладеного договору в частині оплати за представлені його матері соціальні послуги, які розраховані позивачем станом на 01.03.2015 року у сумі 18 460,46 грн. Разом з тим, вказаний розрахунок не відповідає умовам укладеного договору в частині оплати за період з 01.01.2013 р по 20.06.2013 р, яка має бути розрахована у збільшеному розмірі з дати погодження змін до Договору, тобто з 20.06.2013 року, тоді як позивач здійснив розрахунок підвищеної оплати з вартості послуги у сумі 3045.38 грн вже з 01.01.2013 року, хоча умовами договору такого не передбачалося й відповідач такі зобов"язання на себе не брав. З урахуванням викладеного на вимогу суду позивач здійснив розрахунок боргу, за яким заборгованість відповідача складала 16 906,05 грн. по основному боргу й 1163.07 грн. по пені, а всього 17 956,92 грн. станом на 01.03.2015 року. Вказану суму відповідач погасив частково, перерахувавши позивачеві після пред"явлення позову до суду, 17 956, 92 грн. в рахунок погашення боргу, що вбачається з заяви позивача про зменшення позовних вимог. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував зобов"язання по оплаті за представлені соціальні послуги, станом на 01.03.2015 року допустив заборгованість у розмірі 16 906,05 грн. по основному боргу й 1163.07 грн. по пені, а всього 17 956,92 грн., вимоги позивача про стягнення заборгованої суми були обґрунтовані, однак враховуючи, що станом на день ухвалення судового рішення заборгованість відповідача складає 112 грн.20 коп. по пені, то вона й підлягає стягненню на користь позивача, а позов задоволенню лише в цій частині. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач суду не представив доказів, що саме [PERSON] виходячи з вище викладених правових норм повинен забезпечувати підопічну територіального центру [PERSON] на підставі закону. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. та 400 грн. витрат на правову допомогу за їх належного підтвердження договором від 03.03.2015 року, актом виконаних робіт та квитанцією про оплату № 359.

Outcome: approved