Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

позивачка просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2016 на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 800 грн на кожну дитину до 2000,00 грн на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Справу просить розглядати у її відсутності та в спрощеному провадженні. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 30.08.2016, народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Місце проживання дітей визначено з нею. На підставі рішення Долинського районного суду від 30.08.2016 з відповідача проводиться стягнення аліментів по 800 грн. на кожну дитину. Однак розмір аліментів, який стягується, не забезпечує дітям необхідні умови проживання та встановлений законом прожитковий мінімум. А тому його слід привести у відповідність до вимог ст.182 СК України. В добровільному порядку відповідач коштів не надає, матеріально не допомагає, а тому виникла необхідність у зверненні з даним позовом до суду. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачка в судове засідання не з"явилась, однак подала заяву, в якій розгляд справи просить проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, скерував відзив, в якому позов визнав частково, не заперечує щодо сплати аліментів у розмірі по 1200 грн. на кожну дитину. Розгляд справи просив проводити у його відсутності. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов"язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 09.09.2008 до 30.08.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Під час спільного подружнього життя, у сторін народились [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , місце проживання яких визначено з матір"ю. (а.с.3, 7-10). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 згаданої вище Конвенціїї ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З позовної заяви встановлено, що сторони офіційно ніде не працюють. Виїжджають періодично на роботу за кордон. Діти проживають та зареєстровані у будинку батьків позивачки за адресою [ADDRESS] разом з матір"ю [PERSON] , про що свідчить довідка про склад сім"ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та землекористування від 14.07.2016 за №1778 (а.с. 6). Згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2016 по справі №343/1453/16-ц з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , проводиться стягнення на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 800,00 (вісімсот) гривень щомісячно на кожну дитину. Виконавчий лист, виданий 31.08.2016 року (а.с.5). Як вбачається з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось їз них Статею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 5 даної статті визначає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Виходячи з принципу диспозитивності, предбаченого ч.1 ст.13 ЦПК України, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів про те, що відповідач офіційно працевлаштований, доходи, які він отримує слід вважати нерегулярними та мінливими. У відповідності до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З урахуванням вищевикладених обставин, зокрема матеріального стану відповідача, який офіційно ніде не працює, а доказів протилежного не здобуто, суд вважає, що можливість для [PERSON] сплачувати аліменти на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно не доведена. Відповідач у підтвердження своєї неспроможності сплачувати аліменти у збільшеному розмірі покликається на те, що він проживає з батьками пенсійного віку, які отримують мінімальну пенсію, долучивши копії паспортів батька та матері. Проте такі докази суд вважає недостатніми у розумінні ст. 80 ЦПК України, оскільки вони хоч і вказують про родинні відносини, однак жодним чином не підтверджують спільного проживання, факту перебування їх на утриманні сина, та не доводять того, що батьки потребуть будь-якої матеріальної допомоги. Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, зокрема матеріального становища сторін, віку дітей, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, оскільки, співставляючи матеріальне становище дітей, дохід яких складається із суми аліментів в розмірі по 800,00 грн в місяць на кожну дитину, та прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років до 18 років, що становить з 01.07.2019 - 2118 грн, суд дійшов висновку, що діти потребують більше коштів на своє утримання для забезпечення їх першочергових потреб. Суд також бере до уваги молодий працездатний вік відповідача, який зобов"язаний утримувати дітей до їх повноліття. Відтак розмір аліментів, що стягується за вищевказаним рішенням на користь позивачки на утримання [PERSON] та [PERSON] слід змінити з 800,00 грн на 1500,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. З наведених підстав позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях. Наведене вказує, що з[PERSON] , слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 141, 181,182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial