Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 08.05.2019 Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі також позивач) звернулось до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 04.09.2011 у розмірі 13167 грн. 92 коп. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 04.09.2011 між сторонами було укладено договір про отримання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кошти у сумі 50000 грн. однак умов договору належним чином не виконав, в результаті чого станом на 08.04.2019 утворилася заборгованість у розмірі 13167 грн. 92 коп. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 17.05.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира (суддя Галасюк Р.А.) відкрито провадження у справі №296/4531/19 та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін у судове засідання. 2.2. 08.10.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира справу №296/4531/19 прийнято до провадження судді Шалоти К.В. та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 2.3. Представник позивача подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, у позовній заяві вказував, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, справу просив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 3, 37-38). 2.4. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подавав, про дату та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованими поштовим відправленнями на адресу зареєстрованого місяця проживання відповідача. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 24.09.2011 [PERSON] підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, що стверджується анкетою-заявкою (а.с. 10) 3.2. Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", що стверджується витягом із статуту Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 3.3. Укладений між сторонами договір складається з Анкети-заяви, Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, Умов та правил надання банківських послуг. 3.4. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 08.04.2019 за договором від 04.09.2011 утворилася заборгованість у розмірі 13167 грн. 92 коп., з яких: - заборгованість за тілом кредиту 3017 грн. 56 коп., - заборгованість за простроченим тілом кредиту 2952 грн. 67 коп., - пеня за прострочене зобов`язання 4961 грн. 43 коп., - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1133 грн. 03 коп., - заборгованість по штрафу (фіксована частина) 500 грн.; - заборгованість по штрафу (процентна складова) 603 грн. 23 коп. IV. ЦИВІЛЬНЕ ЗАКОНОДАВТВО УКРАЇНИ 4.1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). 4.2. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). 4.3. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 4.4. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 4.5. Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 4.6. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України). 4.7. Статтями 610 та 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, що включає у себе його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. V. ВИСНОВОК СУДУ 5.1. Встановлено, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», долучені до договору, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. 5.2. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. 5.3. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. 5.4. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). 5.5. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. 5.6. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. 5.7. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вже зазначеній постанові від 03.07.2019 (справ №342/180/17) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 5.8. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. 5.9. Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт, Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. 5.10. За вказаних обставин, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з нарахованої пені за прострочене зобов`язання у сумі 4961 грн. 43 коп., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у сумі 1133 грн. 03 коп., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 603 грн. 23 коп. - штрафу (процентна складова) не підлягають задоволенню. 5.11. Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту суд вважає безпідставними, оскільки заборгованість за тілом кредиту в загальній сумі 5970 грн. 23 коп. (3017 грн. 56 коп. + 2952 грн. 67 коп.) не може бути більшою за розмір фактично отриманої суми кредитних коштів (5000 грн.), якими користувався відповідач. При цьому, жодного належного доказу на підтвердження отримання відповідачем коштів у збільшеному розмірі позивач суду не надав. 5.12. Крім того, суд вважає, що відсутність такого поняття як «заборгованість за простроченим тілом кредиту» позбавляє суд можливості покладати на споживача банківських послуг відповідальність по їх сплаті, оскільки при цьому буде порушуватись принцип юридичної (правової) визначеності, який визначає якість законодавства, однозначність та точність формулювання правових норм. 5.13. В даному випадку банком не наведено чітких, однозначних та зрозумілих норм закону, на підставі яких ним було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та які б слугували достатньою правовою підставою для її задоволення. 5.14. Отже, оскільки доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов`язком позивача, тому суд вважає, що банком не доведено обов`язку сплати відповідачем суми пені, штрафів та простроченої заборгованості за тілом кредиту. 5.15. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 5.16. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача отриманих кредитних коштів в розмірі 3017 грн. 56 грн. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ 6.1. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 440 грн. 22 коп. (1921 грн. х 3017,56 грн. / 13167,92 грн.).

Outcome: partial