Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що ПАТ "Київобленерго" являється постачальником електроенергії за регульованим тарифом на території Київської області. Позивач вказував на те, що особовий рахунок на використання електроенергії у квартирі [ADDRESS] відкрито на ім»я померлої [PERSON], але фактично електрич ною енергією користується відповідачка, яка всупереч п. 1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не зверталася до позивача з приводу укладення договору про користування електричною енергією. Позивач вказував на те, що 14.09.2010 року постачання електроенергії до квартири відповідачки припинено за борги, борг за використану електроенергію по показникам лічильника 5 395 кВт/год. складав 235,10 грн. 31.07.2013 року технічною перевіркою працівниками енергопостачальника у відповідачки було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року, а саме: самовільне підключення до електричної мережі енергопостачальника після відключення, про що було складено акт № К 021493. Позивач вказував на те, що згідно п. 53 ПКЕЕН та у відповідності з підпунктом 4 п. 3.1, п.п. 3.2, 3.3, 3.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами вищевказаних Правил, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року №562 відповідачкі нараховано суму вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення у розмірі 4 145,36 грн. Станом на 07.04.2014 року згідно показників лічильника 10 966 кВт/год., борг відповідача за використану електроенергію складає 432,26 грн. Позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за електроенергію в сумі 432,26 грн. та вартість безобліково використаної електроенергії в розмірі 4 145,36 грн., а також 243 грн. 60 коп. судового збору. Представник позивача в суді позов підтримав. Відповідачка позов визнала частково в сумі 432,26 грн. - заборгованість за використану електроенергію станом на 07.04.2014 року згідно показників лічильника 10 966 кВт/год., а щодо задоволення іншої частини позову відповідачка заперечувала. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] актовий запис №4, що підтверджується відповіддю на запит суду Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 17.09.2014 року №02-14-294. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] про що в Книзі реєстрації смертей [INFO] зроблено відповідний актовий запис №4. В судовому засіданні відповідачка вказала, що [PERSON] являлася її матір»ю, а також [PERSON] являється власницею квартири [ADDRESS], оскільки після смерті матері відповідачка спадщину ще не оформила. Крім вказаного, відповідачка вказала на те, що у її матері було також і прізвище [PERSON], тобто [PERSON] і [PERSON] це одна і таж особа - мати відповідачки. Згідно до договору № 641003 про користування електричною енергією від 19.12.2000 року укладеного між позивачем та [PERSON], остання являлася споживачем електроенергії за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією вказаного договору. Відповідно до п. 1.1 договору за №641003 про користування електричною енергією від 19.12.2000 року, Електропостачальник постачає електричну енергію відповідно до умов Договору та ІІІ категорії надійності струмоприймачів Споживача, а Споживач своєчасно оплачує електричну енергію Відповідно до п.3.2 укладеного між позивачем та [PERSON] договору про користування електричною енергією, споживач зобов"язаний оплачувати рахунки за електроенергію в терміни, передбачені п.4.1 договору. Згідно до п.4.1 вказаного договору, оплата за електричну енергію, спожиту за розрахунко вий період, яким є календарний місяць, здійснюється Споживачем щомісячно самостійно згідно отриманого рахунку, не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована з 10.12.2002 року і по даний час відповідачка [PERSON] Наведене підтверджується копією паспорта відповідачки, відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м.Києві від 11.07.2014 року, довідкою Шкарівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області від 29.08.2014 року №02-18-2076, та відповіддю на запит суду Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 17.09.2014 року №02-14-294. В суді відповідачка також вказала, що після смерті матері вона одна є зареєстрованою та проживаючою у [ADDRESS], що також підтверджується і довідкою Шкарівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області від 29.08.2014 року №02-18-2076. З особової картки споживача вбачається, що особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] відкритий на ім»я [PERSON] 01.01.2001 року. Судом встановлено, що між [PERSON] та позивачем не укладався договір про користування електричною енергією, хоча фактично після смерті матері саме відповідачка фактично користується електроенергією. Наведене ствердили у суді учасники процесу. В судовому засіданні відповідачка підтвердила те, що після смерті матері у неї виникла заборгованість за використану нею електроенергію по показникам лічильника 5 395 кВт/год. сумі 235,10 грн. і 14.09.2010 року постачання електроенергії до вищевказаної квартири, в якій була зареєстрована лише відповідачка, було припинено за борги, а також відповідачка в суді визнала те, що станом на 07.04.2014 року згідно показників лічильника 10 966 кВт/год. її заборгованість за використану електроенергію складає 432,26 грн. Наведене також підтверджує ться особовою картою споживача. В ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зазначено те, що споживач зобов"язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, тобто обов"язок укладення вказаного договору законом покладається на споживача. Також у ст. 20 вказаного Закону вказано, що споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціо нального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: в т.ч. комунальні послуги /централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачан ня, централізоване опалення тощо/. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як передбачено п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26.07.1999 року № 1357 /зі змінами/, споживач зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. В ст. 526 ЦК України, вказано, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 р. №1357 /зі змінами/, споживання електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електроенергією між споживачем і електропостачальником. Отже, з вищевикладеного суд робить висновок про те, що необхідність укладення договору про надання послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов"язок, а не як право споживача. А тому суд вважає, що оскільки відповідачці надавалися позивачем послуги з постачання електроенергії, а відповідачка проводила часткову оплату позивачу за надані послуги, то між сторонами існують відносини щодо надання послуг та їх оплати, що є підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за електроенергію з відповідачки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за електроенергію в розмірі 432,26 грн., оскільки згідно положень вищенаведених правових норм споживач зобов"язаний вносити плату за спожиту електроенергію за затвердженими в установленому порядку тарифами, а саме відповідачка є споживачем електричної енергії у квартирі [ADDRESS]. Судом також встановлено, що 31.07.2013 року працівниками позивача за місцем проживання та реєстрації відповідачки: [ADDRESS] було виявлено порушення п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення до електричної мережі енергопостачальника після відключення, про що було складено акт про порушення від 31.07.2013 року № К 021493. З вказаного акту вбачається, що він був складений в присутності [PERSON], яка підписала вказаний акт без жодних зауважень, що вбачається із копії цього акту. Наведене підтверджується копією вказаного акту а також вказане підтвердила у суді [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта про порушення від 31.07.2013 року № К 021493 у відповідності з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованою в Мінюсті України 04.07.2006 року за № 782/12656 / в редакції постанови НКРЕ від 14.10.2010 року за № 1338/, до сплати відповідачу було нараховано 4 145 грн. 36 коп., що вбачається з наданого позивачем розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, копії протоколу від 30.08.2013 року засідання комісії структурного підрозділу енергопостачальника ПАТ "Київобленерго" Білоцерківського РП з розгляду актів про порушення ПКЕЕ. Вирішуючи вказаний спір, суд керувався наступним. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Згідно до ст.26 цього Закону України "Про електроенергетику", споживач енергії зобов'яза ний додержуватися вимог нормативно-технічних документів. Споживач енергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією. В п.2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постано вою КМ України від 26.07.1999 року № 1357 /зі змінами/, роз'яснено, що самовільне підключення - споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. За п. 42 Правил, споживач електричної енергії зобов»язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. В п.53 вказаних Правил передбачено, що у разі виявлення представником енергопоста чальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий зали шається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопоста чальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачаль ника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У прото колі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення). Відповідно до п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357 /зі змінами/, споживач несе відповідальність за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Згідно п.37 вищевказаних Правил енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушенням, допущеним споживачем під час користування електричною енергією. Розмір завданих електропостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником електропостачальника показань чи технічної перевірки приладів обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків, але не більше терміну позовної давності. Як вказано вище в рішенні, проведеною перевіркою було виявлено безоблікове використання електроенергії відповідачкою по справі, що є порушенням Правил користування електричною енергією, за що споживач повинен нести відповідальність, а саме: відшкодувати спричинені позивачу збитки. Порядок визначення вартості електричної енергії врегульований вищевказаною Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованою в Мінюсті України 04.07.2006 року за № 782/12656 /в редакції постанови НКРЕ від 14.10.2010 року за № 1338/. Згідно до п.3.1.4 вищезазначеної Методики, до порушень ПКЕЕН віднесено, зокрема, самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) без порушення схеми облі ку. У відповідності до пунктів 3.1.4, 3.2, 3.3, 3.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами вищевказаних Правил, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04.05.2006 року №562, позивачем відповідачу була нарахована сума до сплати 4 145,36 грн. Наведене підтверджується розрахунком обсягу та вартості не облікованої електричної енергії і вказаний розрахунок приймається судом до уваги, оскільки його проведено у відповідності з вимогами діючого законодавства, жодних доказів суду для спростування проведеного розрахунку відпо відачем не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, а тому з відповідача на користь ПАТ "Київобленерго" належить стягнути збитки, заподіяні порушенням Правил користування електричною енергією в сумі 4 145,36 грн. Суд прийшов до висновку, що загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 4 577, 62 грн. Суд також вважає, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на підставі ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки про те, що жодного відношення до виявленого порушення вона не має, оскільки вона особисто не здійснювала самовільне підключення до електричної мережі енергопостачальника після відключення, а вказане підключення здійснив невідомий їй чоловік за власною ініціативою, оскільки вказані заперечення позивачки спростовуються вищевикладеними у рішенні суду доказами. Крім вказаного, відповідачка не надала суду належних та безспірних доказів на підтвердження своїх заперечень. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 1,26,27 Закону України «Про електроенер гетику», ст.ст. 13, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 162 ЖК України, Правилами користування електричною енергією для населення, затверджени ми постановою КМ України від 26.07.1999 року № 1357 /зі змінами/, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованою в Мінюсті України 04.07.2006 року за № 782/12656 / в редакції постанови НКРЕ від 14.10.2010 року за № 1338/, ст.ст.10,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved