Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05 вересня 2017 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 41 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 17 липня 2019 року має заборгованість в розмірі 163 446,43 грн. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2021 року заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2020 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2021 року клопотання представника відповідача - адвоката Пилипчук Л.М. було задоволено та витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» детальний розрахунок заборгованості [PERSON] з розшифровкою механізму нарахування суми заборгованості за всіма складовими (основним боргом, процентами, пенею та інше) з щомісячною конкретизацією суми боргу, на який така заборгованість нараховувалася та з зазначенням сплачених в рахунок погашення кредитної заборгованості коштів - коли кошти надходили на рахунок, куди розподілені, скільки коштів списано, та за яким призначенням. 01.11.2021 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивача подано виписку за договором № б/н за період 01.01.1999-26.10.2021 року. Крім того, у заяві позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив, що на виконання запиту суду надати більш детальний розрахунок заборгованості не виявляється можливим з технічних причин. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 24.11.2021 року заяву, в якій позовні вимоги підтримує ,просить їх задоволити та розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, представником - адвокатом Пилипчук Л.М. через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 25.11.2021 року подано заяву, в якій позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні та розгляд справи проводити у її відсутність. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено що 05 вересня 2017 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 41 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується випискою по рахунку. При цьому, заява підписана відповідачем не містить розміру встановленого кредиту на картковий рахунок, номеру картки, терміну дії карткового рахунку, відсоткової ставки за користування кредитом, умов погашення кредиту. З наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 вересня 2017 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 17 липня 2019 року становить 163 446,43 грн., з яких: 80 654,04 грн. - заборгованість за кредитом, 76 638,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 153,83 грн. - проценти за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість по пені за прострочене зобов`язання, 0,00 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 0,00 грн. - штраф (фіксована частина), 0,00 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов"язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості просить стягнути 80 654,04 грн. - заборгованість за кредитом, 76 638,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 153,83 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, проте з виписки по рахунку наданому на ухвалу суду від 18.10.2021 року не вбачається збільшення кредитного ліміту, який був встановлений на картковий рахунок 05 вересня 2017 року в розмірі 41 000,00 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05 вересня 2017 року, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про тіло кредиту, термін кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Крім того, у вказаній постанові від 03.07.2019 року за наслідком розгляду справи №342/180/17-ц, Велика Палата Верховного Суду, з огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, відступила від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14). Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між нею та позивачем шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. На підставі викладеного, з урахуванням того, що в цій справі, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи розміщені на сайті: https://privatbank.ua не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між шляхом підписання заяви-анкети від 05.09.2017р., з урахуванням чого, суд доходить висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді тіло кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, термін дії кредитного договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов"язань. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Позивачем зазначається та підтверджується випискою по рахунку за договором № б/н від 05.09.2017 року наданого Банком, що кредитний ліміт на картковий рахунок був встановлений в сумі 41 000,00 грн. Така заборгованість відповідачем не спростована, а тому суд вважає, що вона підлягає до стягнення. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення решти позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1 921,00 грн.

Outcome: partial