Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

у жовтні 2020 року [PERSON] звернувся у суд з позовом про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що з 18.11.2015 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2019 року шлюб між ними розірвано. Позивач разом з неповнолітнім сином [PERSON] , 2006 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо. Зважаючи на те, що неповнолітній [PERSON] , 2006 року народження, в подальшому бажає проживати разом з батьком, позивач просить визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження. (а.с. 36) 27 листопада 2020 року відповідач [PERSON] надіслала до суду відзив на дану позовну заяву. (а.с. 46) Просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Зазначає, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за її позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , 2006 року народження, разом з нею. [PERSON] вважає, що проживання дитини разом з нею відповідає інтересам останнього, оскільки протягом усього часу з народження сина саме вона займалася його вихованням, зокрема влаштувала його до дошкільного навчального закладу, а потім до приватного шкільного закладу, сплачує освітні послуги та харчування, медичне обстеження та лікування сина, купує одяг. Відповідач має можливості для забезпечення комфортного проживання та зростання сина. Посилається на те, що позивач постійно проявляє автисоціальну поведінку, що підтверджується неодноразовими зверненнями до Голосіївського УП, де 27 грудня 2019 року до ЄРДС внесене кримінальне провадження № 12019100010011036 від 27 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. На даний час вказана кримінальна справа знаходиться в провадженні суду. Такі дії позивача негативно вливають на нормальний психічний розвиток та соціалізацію сина, психологічний стан відповідача, її фізичне здоров"я та їх з сином емоційний стан. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року постановлено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. (а.с. 106) 02 грудня 2020 року третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації надіслала до суду пояснення. (а.с. 115) Зазначає, що [PERSON] , 2006 року народження, досяг чотирнадцяти років, а тому у органу опіки та піклування відсутні правові підстави для подання висновку до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року об"єднані в одне провадження цивільні справи № № 752/13500/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини разом з матір"ю та цивільну справу № 752/21429/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини разом з батьком. (а.с. 149) У липні 2020 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про визначення місця проживання неповнолітнього сина разом з матір"ю. (а.с. 2 т.2)В обгрунтування своїх вимог зазначає, що вона має всі необхідні умови для розвитку та зростання дитини, зокрема постійне місце роботи, високий стабільний дохід, завдяки якому може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітнього сина разом з матір"ю. (а.с. 75) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. (а.с. 112 т. 2) В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити його позов. Позовні вимоги [PERSON] просили залишити без задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги [PERSON] . Просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та здовольнити її позовні вимоги. Третя особа -служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін у справі та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 18 листопала 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 52) Під час шлюбу у сторін у справі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 квітня 2006 року. (а.с. 23) Рішенням Голосіївського районного суду м Києва від 15 квітня 2019 року шлюб, укладений між сторонами у справі, розірвано. (а.с. 24) Позивач [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , 2006 року народження, проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності від 10.12.2012 р., виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), дана трикімнатна квартира належить на праві власності [PERSON] - 5/100 частин, [PERSON] - 35/100 частин та [PERSON] - 60/100 частин. (а.с. 177) Відповідач [PERSON] проживає окремо. Неповнолітній [PERSON] навчається в ПП "Навчальний заклад "Європейський колегіум". Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] просив визначити місце проживання його неповнолітнього сина - [PERSON] , 2006 року народження, зважаючи на бажання останнього. Відповідач [PERSON] просить визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , 2006 року народження, разом з нею, оскільки вона має всі необхідні умови для розвитку та зростання дитини, зокрема постійне місце роботи, високий стабільний дохід, завдяки якому може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина Суд погоджується з доводами позивача [PERSON] , з огляду на наступне. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В судовому засііданні неповнолітній [PERSON] , 2006 року народження, поянив, що проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та у подальшому бажає проживати разом з батьком. Зважаючи на те, що на час пред`явлення [PERSON] позову до суду син сторін у справі [PERSON] , 2006 року народження, досяг чотирнадцяти років, він у праві самостійно обирати своє місце проживання, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Посилання відповідача на прояв позивачем автисоціальної поведінки суд не приймає до уваги, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12019100010011036 від 27 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, перебуває в провадженні суду та остаточне рішення не ухвалено. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнутиз [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір.

Outcome: approved