Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ушкодження автомобіля TOYOTA LAND CRUSER 150 номерний знак [NUMBER] в розмірі 110078.68 гривень, судовий збір в розмірі 1651.20 гривень, та витрати на проведення експертно-автотоварознавчого дослідження у розмірі 1050 гривень. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 27.10.2016 року о 12 год. 15 хв. на перехресті вулиць Санаторна та Житомирська у м. Бердичеві Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля JEEP GRAND CHEROKEE номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] під керуванням водія [PERSON], та автомобіля TOYOTA LAND CRUSER 150 номерний знак [NUMBER], що належить ПП «[PERSON]» під керуванням водія [PERSON]. ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог пункту 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Стосовно якого складено адміністративний протокол та матеріали про адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП спрямовані до суду. На даний час рішення у справі не прийнято. Загальна сума матеріальних збитків завданих позивачу внаслідок ДТП становить 110078.68 гривень. В судове засідання представник позивача не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до ст.ст. 74-76 ЦПК України через оголошення у пресі. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв про розгляд справи в їх відсутності до суду не надали. В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль TOYOTA LAND CRUSER 150 номерний знак [NUMBER] належить ПП «[PERSON]» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] і закріплений за [PERSON], що підтверджується випискою із наказу № 41 від 23.12.2015 року(а.с. 11). 27.10.2016 року о 12 год. 15 хв. на перехресті вулиць Санаторна та Житомирська у м. Бердичеві Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля JEEP GRAND CHEROKEE номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] під керуванням водія [PERSON], та автомобіля TOYOTA LAND CRUSER 150 номерний знак [NUMBER], що належить ПП «[PERSON]» під керуванням водія [PERSON], що підтверджується довідкою № 104881499 про дорожньо - транспортну пригоду, схемою огляду місця ДТП(а.с. 7, 8). ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог пункту 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, дана обставина сторонами не оспорюється. Автомобіль JEEP GRAND CHEROKEE номерний знак [NUMBER], належить [PERSON], даний факт сторони не оспорюють. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль TOYOTA LAND CRUSER 150 номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження, що підтверджується протоколом огляду транспортних засобів(а.с. 9). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 417 від 21 листопада 2016 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля TOYOTA LAND CRUSER 150 номерний знак [NUMBER] складає 160078 гривен 68 копійок(а.с. 12 - 37). Вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження складає 1050 гривень, що підтверджується актом виконаних робіт № 417 від 22.11.2016 року, та копією рахунку № 417 від 21.11.2016 року(а.с. 39-40). ПП «[PERSON]» застрахувало свою цивільну відповідальність у ПРAT «Страхова група «ТАС». Згідно страхового поліса № АІ/8479588 страхова сума за шкоду заподіяну майну складає 50000 гривень(а.с. 10). Оскільки власник автомобіля JEEP GRAND CHEROKEE номерний знак [NUMBER] [PERSON] свою цивільну відповідальність не застрахував, ПП «[PERSON]» у відповідності до ст.ст. 35, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернулося із заявою до МТСБУ про виплату страхового відшкодування у розмірі 50000 гривень. Тому, позивач до відповідачів пред'явив позов про відшкодування збитків у розмірі 110078 грн. 68 коп. (160078, 68 грн - 50000,00 грн.). Визначаючи розмір матеріальних збитків, які були заподіяні позивачу, суд вважає, що стягненню підлягає шкода в розмірі 110078,68 грн., оскільки відповідачами доказів на її спростування не надано. Згідно вимог ч. 3 ст. 386 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Речовими правами на чуже майно є право володіння(п. 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України). У відповідності до частини 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1187 ЦК України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вирішуючи питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК України, слід визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну). Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об'єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку. У свою чергу матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними об'єктами. У разі, якщо управління небезпечним об'єктом передається третій особі без належного юридичного оформлення (наприклад, управління транспортним засобом без оформлення довіреності), вважається, що об'єкт не виходить із володіння його безпосереднього володільця, і саме він нестиме відповідальність за заподіяну шкоду. Тобто, як правило, обидві ознаки володільця небезпечного об'єкта повинні мати місце, крім випадків, передбачених законом. Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля JEEP GRAND CHEROKEE номерний знак [NUMBER], є [PERSON]. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів завдані йому майнові збитки. А відповідно до ч. 4 ст. 1187 ЦПК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, іншим об»єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода завдана діяльністю щодо використання, зберігання або утримання, відшкодовується ним спільно, у часті, яка визначається за рішенням суду. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92 року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо не доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Аналогічні вимоги зазначені і в пункті 9 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.04.2013 року № 4 „ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], 27.10.2016 року о 12 год. 15 хв. на перехресті вулиць Санаторна та Житомирська у м. Бердичеві Житомирської області, керуючи автомобілем JEEP GRAND CHEROKEE номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], порушив вимоги пункту 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України внаслідок чого сталося ДТП, в результаті якої автомобіль TOYOTA LAND CRUSER 150 номерний знак [NUMBER]отримав механічні пошкодження, тобто, на думку суду, [PERSON] вільно заволодів транспортним засобом в зв»язку з недбалістю власника транспортного засобу - [PERSON], який не надав суду доказів, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, щодо звільнення його від відповідальності за заподіяну дану шкоду. Тому суд вважає, що завдану позивачу майнову шкоду слід стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] у частці. Визначаючи частки заподіяної відповідачами шкоди суд врахував обставини, що мають істотне значення - ступень вини володільця об»єкта у недбалому ставленні до його зберігання, величину завданої шкоди. Враховуючи вище наведенні обставини, суд вважає, що в даному випадку є провина [PERSON], та визначає ступінь його вини в об»ємі 40 відсотків, у зв»язку з чим, беручи до уваги, що безпосереднім винуватцем створення аварійно-небезпечної ситуації на дорозі, що призвело до зіткнення транспортних засобів та завдання пошкодження майна позивача, є [PERSON], суд визначає його ступінь вини в об»ємі 60 відсотків. При винесенні рішення судом було взято до уваги докази надані позивачем і його представником, оскільки відповідачі не надали суду жодного доказу, що звільняє їх від відповідальності, хоча судом така можливість їм була надана. А тому, суд приходить до висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON], позивачу було завдано матеріальної шкоди у зв'язку з пошкодженням його автомобіля у розмірі 110078,68 грн., в зв"язку з тим, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є [PERSON], позовні вимоги про стягнення з відповідачів цієї суми є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. Так, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1651.20 грн., оскільки його понесення підтверджено документально(а.с. 2 - 3), та відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 ЦПК України витрати на проведення експертно-автотоварознавчого дослідження у розмірі 1050 гривень(а.с. 39-40). На підставі викладеного і

Outcome: partial