Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, мотивуючи його тим, що відповідно до Указу Президента Ураїни № 392/2008 від 23.04.2008 року "Про призначення суддів", її було призначено на посаду судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області. Наказом голови Новоград-Волинського міськрайонного суду № 77/к від 20.05.2008 року їй було встановлено посадовий оклад згідно штатного розпису та зобов"язано приступити до роботи з 21.05.2008 року. Постановою Верховної Ради України № 246-VII "Про обрання суддів" від 16.05.2013 року вона обрана на посаду судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області безстроково. У зв"язку з призначенням на посаду судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, вона звернулася з відповідною заявою до виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради з проханням забезпечити її житлом. Однак відповідач в порушення вимог ст. 44 ЗУ "Про статус суддів" від 07.02.2002 року та Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого постановою КМУ № 707 від 03.08.2005 року (чинних на час виникнення спору), зазначених вимог закону не виконав і житлом її не забезпечив, що і стало підставою для звернення до суду із позовною заявою про зобов"язання вчинити певні дії. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради не являється органом виконавчої влади, який повинен забезпечити суддю житлом. Крім того, до цього часу позивачка не зверталася до виконавчого комітету про реалізацію свого права на житло і тим самим порушила позовну давність. Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. ст. 126,130 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантуються Конституцією і законами України. Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Згідно ч. 7,8 ст. 44 ЗУ "Про статус суддів" (чинного на момент виникнення спору) встановлено, що не пізніше як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду, Вищого спеціалізованого суду, апеляційного та місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 707 від 03.08.2005 року, було затверджено Порядок забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів (чинний на час виникнення спору), згідно п.п. 2,4, якого суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду. Взяття, перебування та зняття з обліку судді здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства. Статтею 30 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження, як облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Судом встановлено, що Указом Президента Ураїни № 392/2008 "Про призначення суддів" від 23.04.2008 року, [PERSON] призначено на посаду судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області. Наказом голови Новоград-Волинського міськрайонного суду № 77/к від 20.05.2008 року, [PERSON] встановлено посадовий оклад згідно штатного розпису та зобов"язано приступити до роботи з 21.05.2008 року. Постановою Верховної Ради України № 246-VII від 16.06.2013 року, [PERSON] обрано суддею безстроково. Як вбачається з довідки № 29786 від 10.12.2013 року, виданої Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області та рішення № 230 від 25.06.2008 року, виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради, [PERSON] працює суддею Новоград-Волинського міськрайонного суду з 21.05.2008 року та перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Новоград-Волинської міської ради з 25.06.2008 року. Таким чином, позивачка будучи суддею Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області і перебуваючи на квартирному обліку з 25.06.2008 року у виконавчому комітеті Новоград-Волинської міської ради, відповідно до ст. 44 ЗУ "Про статус суддів" від 07.02.2002 року та Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого постановою КМУ № 707 від 03.08.2005 року (чинних на час виникнення спору), мала право на забезпечення протягом шести місяців житлом, що відповідає встановленим санітарним і технічним нормам. Твердження представника відповідача про те, що питанням про забезпечення житлом суддю покладено на місцеві державні адміністрації є помилковим, оскільки згідно законодавства це питання повинно вирішуватись органами місцевого самоврядування. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо втрати чинності ЗУ "Про статус суддів" та Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого постановою КМУ № 707 від 03.08.2005 року, оскільки зазначені нормативні акти діяли з моменту призначення позивачки суддею і до 31.12.2010 року. Крім того, закінчення шестимісячного строку, протягом якого вимоги законодавства не були виконані, не звільняє відповідача від обов"язку щодо забезпечення позивача житлом, так як порушення прав позивача не припинено. Суд вважає безпідставними і доводи представника відповідача про порушення позивачем строку позовної давності. За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, Закон України "Про статус суддів" втратив чинність 31.12.2010 року і саме з цього часу слід рахувати строк позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду з позовною заявою 27.12.2013 року, тобто в межах загальної позовної давності. З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради у визначений законом строк не забезпечив позивачку житлом у межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним і технічним нормам, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved