Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача , в порядку регресу, витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 01.04.2013 року з вини відповідача, який керував автомобілем «ЗАЗ», державний номер [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода в результаті якої був пошкоджений автомобіль «ИЖ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить на праві власності Управлінню Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, при цьому вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 08.05.2013 року. Відповідно до висновків експерта розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб склав 4 538, 30 грв.. Одним із основних завдань позивача є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України » Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 41 ЗУ » Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимог Закону України » Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, а відтак, 26.04.2013 року Управління ПФУ в АНД районі м. Дніпропетровська звернулися до позивача з відповідною заявою з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, при цьому позивачем вищевказана заява була прийнята та Управлінню ПФУ в АНД районі м. Дніпропетровська здійснена виплата відшкодування в розмірі 4 311, 32 грв.. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. На адресу відповідача позивачем направлялися відповідні листи з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але до теперішнього часу такі не відшкодовані. Посилаючись на вищевикладене, ст. 1191 ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу грошові кошти в розмірі понесених витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 4 311, 32 грв. та судові витрати по справі в розмірі 243, 60 грв.. Представник позивача Чишинська А.В. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, при цьому позовні вимоги підтримав у повному обсязі (ас. 14, 25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому, позовні вимоги повністю визнав (ас. 26). Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов до наступного: - відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що відповідач 01 квітня 2013 року о 15-30 год. на вул. Набережна Леніна м. Дніпропетровськ, керуючи автомобілем «ЗАЗ - 110206», державний номер [NUMBER], в порушення п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, під час початку руху та зміни його напрямку праворуч не переконався в безпеці даного маневру і скоїв зіткнення з автомобілем марки «ИЖ - 271790», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався праворуч в попутному напрямку по смузі руху на яку мав намір виїхати [PERSON], при цьому автомобілі зазнали механічних пошкоджень. За скоєння вказаного ДТП відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності і визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грв.. Дане підтверджено в судовому засіданні копією постанови Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 08. 05. 2013 року (ас. 5). 26.04.2013 року управління ПФУ в АНД районі м. Дніпропетровська, що є власниками пошкодженого автомобіля [NUMBER], з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду , завдану [PERSON] , звернулися до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, що підтверджується копією вказаної заяви (ас. 6), звітом № 03/04/13 - С про визначення вартості матеріального збитку автомобіля [NUMBER], від 16.04.2013 року, згідно якого матеріальний збиток завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження від ДТП складає 4 538, 30 грв. (ас. 7). Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1373 від 23.05.2013 року » Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих Управління ПФУ в АНД районі» (ас. 8), позивачем потерпілому, а саме Управлінню ПФУ в АНД районі була здійснена виплата за шкоду заподіяну в результаті дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 2 155, 66 грв., про що також свідчить копія платіжного доручення № 1/20449 від 23.05.2013 року (ас. 12). Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1975 від 08.07.2013 року » Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих Управління ПФУ в АНД районі» (ас. 9), позивачем потерпілому, а саме Управлінню ПФУ в АНД районі була здійснена виплата за шкоду заподіяну в результаті дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 2 155, 66 грв., про що також свідчить копія платіжного доручення № 2/20449 від 08.07.2013 року (ас. 13). Відтак, загальна сума виплаченого відшкодування становить 4 311, 32 грв., та виплата такої позивачем потерпілому підтверджена в судовому засіданні в повному обсязі належними доказами. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України , нормами Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" . Відповідно до ст. 41 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. На час скоєння ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджено довідками № 1 від 23.05.2013 року та № 1 від 01.07.2013 року, про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (ас. 10, 11). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході розгляду даної цивільної справи в їх сукупності та враховуючи, що позивачем була відшкодована шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача , суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими , та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в рахунок повернення судового збору в розмірі 243, 60 грв. (ас.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved