Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

у серпні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в період з 25 грудня 2015 року по 27 червня 2017 року вона без офіційної реєстрації перебувала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем та вони проживали разом у квартирі [ADDRESS]. [INFO] у них народився син [PERSON]. На прохання відповідача 27 червня 2017 року позивач разом з малолітньою дитиною переїхала проживати до своїх батьків, у зв"язку з чим на даний час проживає за адресою: [ADDRESS], де також зареєстрована дитина. 05 липня 2017 року відповідач разом зі своєю матір"ю приїхали до позивача з метою побачення з дитиною, пішли з дитиною на прогулянку, проте протягом дня дитину не повернули. [PERSON] в той же день звернулася до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою, яка була зареєстрована в ЄРДР за № 48576. Позивач зазначає, що неодноразово телефонувала до відповідача з вимогою про повернення дитини, проте малолітній син сторін у справі до даного часу продовжує проживати разом з батьком. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, заначивши, про неналежне виконання позивачем батьківських обов"язків. Представник третьої особи - служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначивши, що розпорядженням № 413 від 08.08.2017 р. Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації місце проживання малолітнього [PERSON], 2017 року народження, визначено разом з матір"ю [PERSON] Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 25 грудня 2015 року по 27 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON]. (а.с. 7) Розпорядженням № 413 від 08.08.2017 р. Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації місце проживання малолітнього [PERSON], 2017 року народження, визначено разом з матір"ю [PERSON] (а.с. 23) 23 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона, відповідач [PERSON] та їх син [PERSON], [INFO], проживали в квартирі [ADDRESS]. На прохання відповідача 27 червня 2017 року позивач разом з малолітньою дитиною переїхала проживати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS], де зареєстровані вона та малолітній син. 05 липня 2017 року [PERSON] разом зі своєю матір"ю приїхали до позивача з метою побачення з дитиною, проте, отримавши дитину, викрали сина та перевезли у квартиру [ADDRESS], де зареєстровані та проживають відповідач [PERSON] та його мати. До сина відповідач її не пускає. Просила відібрати сина [PERSON], 2017 року народження, від його батька [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 162 СК України і повернуто їй дитину, виходячи з того, що відповідач самостійно змінив місце постійного проживання малолітнього [PERSON], 2017 року народження. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 СК України). Частиною 1 ст. 162 СК України визначено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Зі змісту зазначеної норми убачається, що відібрання дитини у одного із батьків іншим та повернення її за попереднім місцем проживання можливе лише у випадках, коли місце проживання дитини визначене на підставі закону або рішення суду. У іншому випадку той із батьків, який вважає свої права порушеними, вправі звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання дитини з ним. Порушуючи питання про відібрання дитини у відповідача, [PERSON] не надала суду рішення суду, яким визначено місце проживання малолітнього [PERSON], 2017 року народження, з нею. З матеріалів справи вбачається, що з метою контролю виконання розпорядження № 413 від 08.08.2017 р. Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації "Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], 2017 року народження" спеціалістами здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS]. Проте, відповідач [PERSON], знаходячись за вказаною адресою, в присутності [PERSON] та спеціалівстів відмовився повернути малолітнього [PERSON], 2017 року народження. (а.с. 24) За таких підстав, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed