Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору № К2Х6F580450264 від 16.06.2012 року відповідач 16.06.2012 року отримав кредит у розмірі 7793.55 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. В порушення умов договору та його, позивача, прав відповідач не виконував взяті на себе зобов"язання, у зв"язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 05.09.2014 року загальна сума заборгованості відповідача становить 16653.79 грн., яка складається з 7793.55 грн. - заборгованість за кредитом, 5.05 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 218,22 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 7367,74 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 769,23 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, позивач просить стягнути дану суму з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Повістка про виклик у суд надсилалась відповідачеві на адресу його місця проживання, зареєстровану у встановленому законом порядку, та повернулась з причин непроживання адресата за даною адресою (а.с. 27,29), тому згідно положень ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачеві належним чином. Відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення за відсутності відповідача, оскільки представник позивача проти цього не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що відповідно до кредитного договору № К2Х6F580450264 від 16.06.2012 року відповідач 16.06.2012 року отримав кредит у розмірі 7793.55 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору відповідач зобов"язався щомісяця в період сплати надавати банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді, комісії. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконував своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого виникла заборгованість. Сума заборгованості станом на 05.09.2014 року складає 16653,79 грн., з яких 7793.55 грн. - заборгованість за кредитом, 5.05 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 218,22 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 7367,74 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 769,23 грн. - штраф (процентна складова). (а.с. 4). Суд констатує, що між сторонами виникли договірні, зокрема, кредитні правовідносини, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору та в порушення ст.526 ЦК України не виконав свої зобов'язання перед позивачем по погашенню кредиту та сплаті інших платежів згідно договору, у зв"язку з простроченням виконання відповідачем зобов"язань за договором позивачем нараховано пеню за час прострочення, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 243,60 гривень судового збору (а.с.1), які відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved