Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, який в ході судового розгляду уточнили і змінили щодо предмету, до [PERSON] , треті особи на стороні позивача: Пасічнянська сільська рада, [PERSON] , [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні дорогою та зобов`язати вчинити дії. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 10 липня 2017 року до участі в розгляді даної справи залучено в якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON] Свої позовні вимоги позивачі [PERSON] та [PERSON] мотивують тим, що [PERSON] є користувачем земельної ділянки в [ADDRESS] , а [PERSON] є власником земельних ділянок на цій же вулиці (урочище Межибриця ). Окрім них користувачами земельних ділянок в цій частині вулиці є також мешканці с. Пасічна [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] До даних ділянок проходить дорога, що іменується вул. Франка с. Пасічна, якою вони та інші громадяни користувались постійно. Дана дорога проходить біля земельної ділянки відповідача [PERSON] , яка на сьогодні є її фактичним користувачем. Однак у відповідача на дану земельну ділянку відсутні будь-які правовстановлюючі документи, в тому числі і на право користування нею. До 2016 року дана земельна ділянка була в корис\-туванні чоловіка відповідача [PERSON] , і була виділена йому для будів\-ництва житлового будинку на підставі рішення виконкому Надвірнянської районної Ради народних депутатів № 249 від 14.12.1983 року, та відповідно до якого був виданий будівельний паспорт, в якому схемою розміщення ділянки в плані населеного пункту, схемою виносу в натурі меж земельної ділян\-ки і розбивки будівель чітко визначено дорогу. Крім того, в пояснювальній записці, яка міститься в бу\-дівельному паспорті зазначено, що дорога проходить вздовж меж виділеної земельної ділянки, а житловий будинок фасадом орієнтувати до дороги. Наявність дороги підтверджується також державним актом на право приватної власності на землю, виданого позивачу [PERSON] 25.09.2000 року, дорога також визначена генеральним планом с. Пасічна, який на сьогодні є чинним, його ніхто не змінював та не скасовував, та що даною дорогою вони користуються понад 40 років для проїзду до своїх земельних ділянок та житлових будинків. 18 березня 2017 року відповідач [PERSON] встановила огорожу з двох сторін земельної ділянки на частині даної дороги загального користування по [ADDRESS] , оскільки вважає, що дана дорога відсутня і ця земельна ділянка є її власністю. Відповідач [PERSON] та її покійний чоловік неодноразово намагались чинити перешкоди в користуванні даною дорогою, але завдяки реагуванням органам місцевої влади та правоохоронних органів вдавалось припиняти їхні неправомірні дії. Земельна комісія Пасічнянської сільської ради неодноразово рекомендували відповідачу [PERSON] не чинити перешкод у користуванні дорогою та при виготовленні правовстановлюючих документів на земельну ділянку вказати ширину дороги згідно генерального плану забудови с. Пасічна. Під час проведення земельно-кадастрової зйомки в ході виготовлення технічної документації на виготовлення державних актів на право власності на землю [PERSON] та [PERSON] було встановлено та визначено наявність дороги, про що свідчать викопіювання з даної документації та земельно-кадастрові плани. На сьогодні дана частина дороги, на якій встановила огорожу відповідач [PERSON] , є перегородженою, внаслідок чого їх та членів їхніх сімей позбавлено законного права користуватись даною дорогою, яка є дорогою місцевого значення і є автомобільною дорогою загального користування. Тому вважають, що відповідач [PERSON] не має отримувати частину дороги у власність, що вона намагається зробити, чинити будь-які перешкоди в її користуванні, в зв"язку з чим вони звернулися до суду з даним позовом. 28 лютого 2018 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позивач [PERSON] просить суд захистити його права як власника земельної ділянки на підставі державного акту від 25.03.2000 р. [NUMBER] . Проте, відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.07.2017 р. № 92484709 позивач [PERSON] має у власності чотири земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,1978 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 30.01.2014 року; [NUMBER] площею 0,0665 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 30.12.2013 р.; [NUMBER] , площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] відповідно до Свідоцтва на право власності [NUMBER] , і на даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок [PERSON] ; та [NUMBER] площею 0,0488 га для ведення особистого селянського господарства, в с. Пасічна Надвірнянського району відповідно до Свідоцтва на право власності [NUMBER] . Вважає, що на дату подання позову державний акт від 25.03.2000 р. не підтверджував права власності на будь-яку земельну ділянку позивача [PERSON] Технічної документації на земельну ділянку [PERSON] відповідно до чинних правовстановлюючих документів суду не подав. Також зазначила, що позивач [PERSON] та треті особи на стороні позивача не надали суду жодних документів, які відповідно ч. 2 ст. 152 ЗК України та ст. 4 ЦПК України дають їм право вимагати усунення порушення їхніх прав на землю, третя особа - [PERSON] проживає в іншому населеному пункті - с.Зелена. Крім того, вказала, що земельна ділянка по [ADDRESS] , якою вона користується впродовж багатьох років, межує із земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] , яка на даний час належить [PERSON] відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.05.2010 року, а з земельними ділянками позивачів [PERSON] , [PERSON] та третіх осіб на стороні позивачів її ділянка не межує. У Пасічнянській сільській раді генеральний план с. Пасічна відсутній. Позивачами не надано жодних доказів, що спірна дорога має статус автомобільної дороги місцевого значення загального користування. Крім того, вказала, що через її ділянку проходить заїзд до сусідньої земельної ділянки [PERSON] , яка не має самостійного заїзду. Для забезпечення обслуговування цієї ділянки вони уклали договір на встановлення земельного сервітуту від 08.08.2016 року і саме цей заїзд зображено на її будівельному паспорті, й він є частиною земельної ділянки, якою вона користується. Позивачам з 2009 року відомо про те, що земельна ділянка по [ADDRESS], знаходиться в її користуванні, вони намагаються узаконити це право виключно задля власної зручності, оскільки дорога від кар`єру, яка веде до їхніх земельних ділянок, є об`їзною. Просила в задоволенні позовної заяви [PERSON] , [PERSON] до неї відмовити. 21 березня 2018 року позивачами [PERSON] та [PERSON] подано відповідь на відзив. 21 березня 2018 року третя особа, на стороні позивача - Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області за підписом сільського голови також подала відповідь на відзив. В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Госедло О.Д. заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, які наведені в позовній заяві та у заяві про зміну предмету позову, і просять усунути перешкоди у користуванні дорогою місцевого значення шляхом зобов`язання [PERSON] демонтувати металічну огорожу, стовпчики та ворота, встановлені нею біля свого домоволодіння на частині дороги по вул. Франка с. Пасічна шириною 5 метрів та довжиною 34 метри відповідно до генерального плану с. Пасічна, та зобов`язати [PERSON] не вчиняти у майбутньому будь-яких перешкод в користуванні їм дорогою місцевого значення, яка іменується вуд. Франка в с. Пасічна, біля свого домоволодіння, шириною 5 метрів та довжиною 34 метри відповідно до генерального плану с. Пасічна, та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат Широких Ю.В. поданий відзив підтримали та просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до неї про усунення перешкод у користуванні дорогою та зобов`язати вчинити дії. Представник третьої особи на стороні позивача - Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Михайлюк М.І. в останнє судове засідання не з"явилася, а з приводу даного позову давала пояснення в судовому засіданні 26 квітня 2018 року та пояснила, що генеральним планом с. Пасічна за 1982 рік визначена дорога до житлового будинку [PERSON] . Пасічнянською сільською радою 05.03.2013 року прийнято рішення №2-21/2013 "Про можливість подальшого користування існуючим генпланом сіл Пасічна, Постоята, Букове, Соколовиця Пасічнянської сільської ради", отже на даний час генеральний план с. Пасічна за 1982 рік є діючим та чинним. Сільською радою впродовж 2009-2017 років неодноразово вживались заходи з відповідачем [PERSON] з метою врегулювання спору в досудовому порядку, однак [PERSON] і надалі продовжує чинити перешкоди у користуванні дорогою [PERSON] та іншим громадянам, які на даний час не мають іншого доїзду до своїх земельних ділянок. Позов підтримують і не заперечують проти задоволення позову. Третя особа, на стороні позивача [PERSON] в останнє судове засідання не з"явився, а з приводу даного позову давав пояснення в судовому засіданні 26 квітня 2018 року та пояснив, що користується земельною ділянкою по вул. Франка с. Пасічна (урочище Межибриця) впродовж 40 років. Ствердив, що для заїзду земельної ділянки він завжди користувався дорогою, яка проходила біля домоволодіння відповідача [PERSON] , яку вона перегородила у березні 2017 року. Зазначив, що іншої дороги для заїзду до його земельної ділянки, якою він користується не має. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] вважає законними та обґрунтованими і просить їх задоволити. Третя особа, на стороні позивача - [PERSON] в судове засідання не з"явилася, 21 березня 2018 року подала суду заяву в якій вказала, що її земельна ділянка знаходиться по вул. Франка с. Пасічна , якою вона користується впродовж 40 років. Спірною дорогою вона здійснювала проїзд до своєї земельної ділянки постійно, вона проходила повз земельну ділянку [PERSON] Зазначила, що жодних спорів з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з приводу користування цією дорогою не було. У травні 2017 року відповідач [PERSON] перегородила дорогу і з тих пір почалися спори з цього приводу. Вказала, що іншої дороги до своєї земельної ділянки вона не має. Вважає, що [PERSON] порушує її права щодо вільного користування своєю земельною ділянкою та дорогою. З цього приводу Пасічнянська сільська рада неодноразово вказувала [PERSON] не перешкоджати позивачам, їй та іншим громадянам у користуванні дорогою. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить задовольнити їх повністю.Просить дану справу розглядати у її відсутності. Третя особа, на стороні відповідача - [PERSON] в останнє судове засідання не з"явилася, подала письмові пояснення щодо позову та відзиву, які підтримала в судовому засіданні 26 квітня 2018 року. Зазначила, що підтримує заперечення відповідача [PERSON] щодо наведених позивачами обставин та правих підстав позову, які викладені нею у відзиві на позов від 26.02.2018 року та вважає, що у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особина стороні позивача: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - третьої особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов"язання вчинити дії, слід відмовити. Відповідно до вимог п. 9 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 90 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно п. Г ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. В силу вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю від 25 вересня 2000 року є власником земельної ділянки площею 0,5644 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в [ADDRESS] . Даним Державним актом підтверджено наявність вулиці Франка від літери "В" до літери "Г"(а.с.9 т.1). Судом з цього приводу досліджено графічні матеріали: розміщення земельної ділянки та викопіювання з генплану с. Пасічна М:1:2000, якою користується позивач [PERSON] , на яких зазначено наявність дороги (а.с.10 т.1) Також в судовому засіданні встановлено, що спір з приводу користування громадською дорогою існує між сторонами тривалий час. Так, згідно акту, складеного земельною комісією Пасічнянської сільської ради від 25 вересня 2009 року у складі: землевпорядника [PERSON] , депутата з вул.І.Франка [PERSON] та в присутності [PERSON] , [PERSON] вбачається, що відповідача [PERSON] зобов"язано не чинити перешкод у користуванні громадською стежкою. (а.с.11 т.1) 20 серпня 2010 року Надвірнянською районною державною адміністрацією надано відповідь позивачу [PERSON] , з якої вбачається, що за результатами перевірки [PERSON] - чоловікові відповідача [PERSON] (до 2016 року земельна ділянка, біля якої проходить спірна дорога, була в його корис\-туванні) видано обов"язковий для виконання в місячний термін припис про усунення порушення Земельного законодавства та складено протокол про адміністративне правопрушення № 016 від 19.08.2010 року. (а.с.13 т.1). Актом земельної комісії Пасічнянської сільської ради від 30 вересня 2016 року складеного комісією у складі: землевпорядника [PERSON] , депутатів сільської ради [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та в присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , знову рекомендовано [PERSON] не чинити перешкод у користуванні дорогою та при виготовленні правовстановлюючих документів на земельну ділянку чітко вказати ширину даної дороги згідно генплану с.Пасічна. (а.с.14 т.1) Актом земельної комісії Пасічнянської сільської ради від 03 квітня 2017 року складеного комісією у складі: землевпорядника [PERSON] , депутатів сільської ради [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та в присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знову рекомендовано [PERSON] не чинити перешкод у користуванні існуючою дорогою, яка проходить через її земельну ділянку. (а.с.21 т.1) В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання сторони відповідача на те, що спірна дорога належить до її земельної ділянки, оскільки судом оглянуто будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудівнику [PERSON] , в якому, зокрема в проекті забудови земельної ділянки, схемі розміщення ділянки в плані населеного пункту, схемі виносу в натурі меж земельної ділян\-ки і розбивки будівель, чітко визначено дорогу. В пояснювальній записці, яка міститься в будівельному паспорті зазначено, що дорога проходить вздовж меж виділеної земельної ділянки, а житловий будинок фасадом орієнтувати до дороги. Будівельним паспортом визначена земельна ділянка, яка виділена [PERSON] і розміщена вона до дороги, тобто дорога проходить вздовж земельної ділянки як видно із викопіювання та плану ширина дороги становить 5 метрів, оскільки дані документи виготовлені у масштабі 1:2000. (а.с.22-25) А також в судовому засіданні досліджено технічну документацію по складанню державного акту на право власності на землю громадянину [PERSON] , з якої вбачається наявність дороги, яка проходить біля земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] та копію державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] На даний час згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом земельну ділянку [PERSON] успадкувала третя особа на стороні відповідача [PERSON] (а.с.27,53) Суд також не може взяти до уваги посилання сторони відповідача взагалі на відсутність спірної дороги, оскільки така зазначена у викопіючанні з Генплату села Пасічна, який відповідач та її представник вважають неналежним доказом. Так, згідно рішення сесії Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 05 березня 2013 року №2-21/2013 "Про можливість подальшого користування існуючим генпланом сіл Пасічна, Постоята, Букове, Соколовиця Пасічнянської сільської ради" вирішено визнати існуючий генплан сіл Пасічна, Постоята, Букове, Соколовиця Пасічнянської сільської ради розроблений ДУНД1 «Діпромісто» 1982 року можливим для подальшого використання згідно вимог чинного законодавства. Контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну комісію Пасічнянської сільської ради з питань земельних відносин, лісового господарства та екології. (а.с.174 т.1) Відповідно до довідки Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 2467 від 21.07.2017 року вбачається, що дорога до земельних ділянок за адресою с. Пасічна, вул. І Франка: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проходить поміж земельних ділянок, які знаходяться в користуванні [PERSON] , іншої дороги до земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не має. (а.с.177 т.1) Крім того в судовому засіданні оглянуто ситуаційну схему розташування земельних ділянок щодо спірної ділянки (дороги) та викопіювання з генарального плану забудови с.Пасічна М 1:2000 (а.с.11 т.2) При цьому суд звертає увагу на те, що згідно акту земельної комісії Пасічнянської сільської ради від 23 листопада 2018 року, складеного комісією у складі: сільського голови [PERSON] , спеціаліста-землевпорядника [PERSON] , архітектора КП "Архітектурно-планувального бюро" [PERSON] , членів земельної комісії [PERSON] , [PERSON] в присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . проведено обстеження дороги місцевого значення біля домоволодіння [PERSON] , що знаходиться в [ADDRESS] . При обстеженні було встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно захопила дорогу шляхом встановлення металевої огорожі з однієї сторони та дерев"яної з іншої. В результаті чого чинить перешкоди в користуванні даною дорогою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Окрім того даним обстеженням встановлено, що дана дорога має довжину-33 м., а ширину -3,5 м., площу 115,5 м2. (а.с.58 т.2) З вищевказаного суд встановив, що відповідач [PERSON] біля свого домоволодіння по вул . Франка с. Пасічна Надвірнянського району самовільно захопила дорогу місцевого значення (довжина-33 м., ширина -3,5 м.,площа 115,5 м2) шляхом встановлення металічної огорожі з однієї сторони та дерев"яної з іншої, та чинить перешкоди в користуванні даною дорогою позивачам [PERSON] і [PERSON] Наведені обставини підтвердили в судовому засіданні представник Пасічнянської сільської ради, свідки [PERSON] , [PERSON] та фактично не спростовано сторонами по справі. В судовому засіданні також були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що заїзд до житлових будинків позивачів [PERSON] , [PERSON] проходить не через земельну ділянку відповідача [PERSON] Ствердили, що під"їзна дорога до житлових будинків позивачів [PERSON] , [PERSON] проходить з іншої сторони. Крім того, свідок [PERSON] вказав, що відповідач [PERSON] дозволяє їхати до його земельної ділянки через її ділянку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є депутатом Пасічнянської сільської ради, і що між позивачами [PERSON] , [PERSON] та відповідачем [PERSON] існує спір з приводу під"їзної дороги. Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримувалися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) (п. а ч. 4 ст. 83 ЗК України). Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків. Згідно з ст. 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами. Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7«Про практику застосування судами земельног. законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьоюстатті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органівмісцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає до уваги висновок експерта №32/з за результатами проведеної земельно-технічної експертизи, оскільки спір між сторонами позивачами [PERSON] , [PERSON] та відповідачем [PERSON] існує з приводу усунення перешкоди у користуванні дорогою місцевого значення по [ADDRESS] , а висновок наданий щодо відповідності (невідповідності) існуючого на земельній ділянці по [ADDRESS] , якою користується відповідач [PERSON] , заїзду, який веде до земельної ділянки, що належить третій особі, на стороні відповідача - [PERSON] Враховуючи вищевикладене, основуючись на вимогах чинного законодавства, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що слід зобов"язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні позивачам [PERSON] , [PERSON] дорогою місцевого значення (довжина-33 м., ширина -3,5 м.,площа 115,5 м2), яка веде до їх житлових будинків по вул. Франка в с.Пасічна, Надвірнянського району, шляхом демонтажу металічної огорожі з однієї сторони та дерев"яної з іншої, і не чинити перешкоди в користуванні даною дорогою. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] 1280,00 грн. сплаченого ними судового збору. (а.с.1-2). На підставі ст.ст.3, 15, 16, 391 ЦК України, ст.ст.83, 103, 152 ч.2, 158, 212 ЗК України та

Outcome: approved