Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

08 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. На обґрунтування вимог позивачка вказала, що рішенням суду відповідач зобов"язаний до сплати аліментів на її користь на утримання сина, [INFO], яке не виконує. З вини [PERSON], станом на 30 вересня 2016 року, заборгованість платежів рівна 20748грн.99коп. Як отримувач аліментів, вона має право на стягнення пені за прострочення їх сплати на підставі ст.196 СК України і за період з 16 лютого 2016 року по 30 вересня 2016 року у сумі 1571грн.57коп., оскільки стягнення пені за попередній період визначено рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2016 року. Позивачка та представник Снігурівського районного ВДВС ГТУЮ у судове засідання не з"явилися. Від них надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, які судом задоволені на підставі ст.158 ЦПК України. Відповідач заявлені вимоги не визнав. Суду показав, що вини у виникненні заборгованості по платежам не має, оскільки аліменти не сплачував у визначеному розмірі через брак коштів. Він не працевлаштований, на обліку осіб, які шукають роботу не перебуває, доходи від тимчасових заробітків є непостійними і недостатніми для забезпечення потреб. При обрахуванні розміру стягнення позивачка не врахувала сплату ним у рахунок аліментів у травні 2016 року - 400грн., у вересні 2016 року -500грн. та у листопаді - 400грн. На підтвердження переказів відповідач представив суду квитанції. Суд, заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши докази у матеріалах позову, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, який розірвано за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2015 року (а.с.6). Від шлюбу вони мають сина Сергія, [INFO], що вбачається з запису даних батьків у свідоцтві про його народження серії І-ФП №002212, виданому ВРАЦС Снігурівського РУЮ Миколаївської області по актовому запису №27, проведеному в Книзі реєстрації народжень 03 березня 2005 року (а.с.13). Рішенням від 11 жовтня 2012 року Снігурівський районний суд Миколаївської області зобовязав [PERSON] сплачувати аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина Сергія, [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2012 року і до його повноліття (а.с.7). Як вбачається з довідки Снігурівського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області на виконанні органу знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання однієї дитини і борг за платежами за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року рівний 19498грн.99коп. За період з лютого по вересень 2016 оку нарахування провадились на суму 688грн.42коп. щомісячно, сплачено у липні 2016 року - 150грн. Згідно наданих суду квитанцій у травні 2016 року відповідач сплатив аліментів на суму 400грн., у вересні 2016 року - 500грн., та у листопаді 2016 року - 400грн. Між позивачкою та відповідачем мають місце сімейні правовідносини щодо обовязку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним зі способів виконання батьками обов"язку утримувати дитину за ч.3 ст.181 СК України є присудження коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу батька. Стаття 195 СК України визначає, що розмір заборгованості, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості\~\~і не працює на час визначення її розміру, обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідальність за прострочення сплати аліментів визначена ст.196 СК України. Так, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно ст.8 СК України, у встановлених випадках до сімейних правовідносин застосовуються норми ЦК України. Виходячи зі змісту ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов"язання, є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов"язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання (презумпція винуватості). Відповідач, не оспорюючи наявність заборгованості по аліментним платежам, не довів своєї невинуватості у її виникненні. Відповідач вказав суду, що не працевлаштований, від послуг автоперевезень без належного посвідчення підприємницької діяльності, має низький дохід, що не забезпечує його потреб. Однак, як встановив суд, [PERSON] є працездатним, прийняття ним мір до працевлаштування не довів, інші утриманці у нього відсутні, за зміни свого матеріального положення він не звертався до суду з вимогами про зменшення розміру аліментів до стягнення. На підставі викладеного, суд вважає, заборгованість по сплаті аліментів має місце з вини відповідача. В силу ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. Відповідно\~до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови від 15 травня 2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не провадилось стягнення. За правовою позицією, викладеною у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року в справі №6-300цс16, виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Позовні вимоги суд визнає підлягаючими задоволенню частково з урахуванням при визначенні розміру пені до стягнення платежі, внесені боржником у травні та вересні 2016 року, тоді як останній платежі вчинено за листопад 2016 року, який до розрахунку по заявленим вимогам не включено. Суд визначає розмір пені до стягнення за наступним розрахунком: період/ розмір нарах. алім./ розмір сплати/ розмір пені/ кільк. днів місяця/ сума пені 2016 рік МісяцьРозмір нар ахованих аліментів (грн.)Розмір сплати (грн.)Розмір пені (%)К-ть днів місяцяСума пені (грн.) лютий339.22-1%1344,10 березень688.42-1%31213,41 квітень688.42-1%30206,52 травень688.424001%3189.41 червень688.42-1%30206.52 липень688.421501%31166.91 серпень688.42-1%31213.41 вересень688.425001%3056.53 усього 1196грн.81коп. В силу ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Стороною відповідача суду не представлені докази щодо підстав зменшення розміру неустойки. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд постановляє про стягнення з відповідача на користь держави судового збору, сплату якого при відкритті провадження у справі було відстрочено до ухвалення судового рішення за клопотанням позивачки.

Outcome: partial