Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку. В обгрунтування позову зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] до [INFO] року належав її батькові [PERSON]. Після його смерті спадкоємцями в рівних частинах заишилися вона та сестра [PERSON]. Сестра померла [INFO] року. Спадкоємцем після її смерті є відповідач [PERSON], як дочка. Позивач вступила в управління спадковим майном, про що свідчить той факт, що з спадкового майна вона отримала двохдверний шкаф для одягу. Тому в силу ст. 529 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги спадкування за законом і вона має право на спадщину після смерті свого батька в розмірі 1/2 частини спадкового майна. Як вбачається з погосподарської книги спадковий житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON], 1910 року народження. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого бюро записів актів громадянського стану про народження [PERSON], в графі "батько" значиться [PERSON]. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2016 року спірний житловий будинок зареєстрвоано в цілій частині за відповідачкою [PERSON] на підставі рішення Рахівського районного суду від 05.08.2015 року. Вказане рішення скасовано рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2016 року. Хоча спадкова частина в спадщині повинна становити 1/2 частину майна. У зв"язку з чим просила встановити факт, що має юридичне значення приналежності в господарській книзі №03 Лугівської сільської ради на 1996-2000 роки на особовому рахунку [NUMBER] запису про голову господарства [PERSON]. [INFO] та в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] серії [NUMBER] від 12 лютого 1960 року в розділі "батько" [PERSON] - [PERSON], померлому [INFO] року в [ADDRESS] встановити факт, що має юридичне значення прийняття нею [PERSON], 1943 року народження, спадщини в розмірі 1/2 частини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, в тому числі і на спадковий будинок [ADDRESS] та визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/2 частину спадкового житлового будинку [ADDRESS] Закарпатської області після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року в с. Луги Рахівського району Закарпатської області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять відмовити в позові. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився. Завідуюча Рахівською державною нотаріальною конторою [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та підтримання позовних вимог. Свідок [PERSON] по суті спору ствердив, що після смерті батька позивачки допомагав виносити меблі а саме шкаф, диван, стільці, також допомагав виносити речі і [PERSON] та [PERSON] Час від часу бачить [PERSON], яка обробляє земельну ділянку та доглядає за будинком, після смерті діда відповідачки у будинку проживала її мати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після смерті матері відповідачки допомагав виносити речі які понесли позивачці. Заслухавши сторін, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно- житловий будинок [NUMBER] з прилеглими до нього надвірними спорудами, що знаходиться в с. Луги Рахівського району Закарпатської області , і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 11 червня 2010 року. Згідно даного заповіту [PERSON] усе її майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Згідно ксерокопій погосподарської книги №3 за 1996-2000 рр. Лугівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області головою господарства був батько позивача [PERSON], [PERSON] , а членом сім"ї була [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, не залишивши при цьому заповіту. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та нині померла, [PERSON] являються дітьми спадкодавця [PERSON], та відповідно спадкоємцями першої черги спадкування за законом. Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом вказує на те, що у неї виникли майнові права на спадковий будинок [ADDRESS] Закарпатської області, що увійшов до складу спадщини за померлим [PERSON], як у такої, що будучи спадкоємцем першої черги спадкування за законом фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном в силу ст. 549 ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК УРСР, прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Разом з тим, самі свідчення свідків про отримання позивачкою деяких меблів із спадкового будинку, не можуть вважатися прийняттям спадщини, оскільки вони достовірно не підтверджують, що ці дії були вчинені в строк, встановлений для прийняття спадщини. Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються нотаріусом з врахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і за відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Не може визнаватися фактичним вступом в управління спадщиною організація та проведення спадкоємцем поховання спадкодавця, оскільки такі дії не стосуються спадкового майна. Позивач не надала до суду жодних доказів того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки доказів на підтвердження факту вступу в управління та володіння спадковим майном позивач суду не надала, підстав вважати, що вона вступила у володіння та управління спадковим майном за ст. 549 ЦК УРСР, немає, а тому немає підстав для визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування за законом та правилами ЦК УРСР. Тобто факт прийняття спадщини за правилами ст. 549 ЦК УРСР не доведений, отже, спадщина фактично не прийнята. Стосовно вимог встановлення юридичного факту належності документів суд зазначає таке. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім"ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об"єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Позивач [PERSON] просить встановити факт приналежності в господарській книзі №03 Лугівської сільської ради на 1996-2000 р.р. на особовому рахунку [NUMBER] запису про голову господарства [PERSON], [INFO] та в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] серії [NUMBER] від 12 лютого 1960 року в розділі "батько" [PERSON] - [PERSON], померлому [INFO] року в [ADDRESS] який не підлягає судовому розгляді, оскільки судам не підвідомче встановлення факту належності особі свідоцтв, які видаються органами реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Лугівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №616 від 17 травня 2017 року власником будинку [ADDRESS] являвся [PERSON], [INFO] та який помер [INFO] року. Також в судовому засіданні відповідачем [PERSON] не запереченого того факту, що нині померлий [PERSON] являється батьком позивача [PERSON]. Виходячи з викладеного, суд не має належних підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed