Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

17.01.2020 року позивач АТ КБ " ПРИВАТБАНК" в особі представника - Балашова О.В. звернувся до Бережанського районного суду Тернопільської області з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № 03/07/018ML від 03.03.2007 року в розмірі 19396,84 (Євро), що за курсом 27,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.10.2019 року складає 524684,55 грн., яка складається з наступного: - 1665,10 (Євро) -заборгованість за кредитом ( тіло кредиту); - 4942,26 (Євро) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 11857,02 (Євро) - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: - 9,24 (Євро) - штраф (фіксована частина); - 923,22 (Євро) - штраф (процентна складова), а також судові витрати по справі у розмірі 7870,27 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 03.03.2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем був укладений кредитний договір № 03/07/018ML, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 4000,00 (Євро) на термін до 02.03.2010 року. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 11.10.2019 року має заборгованість у розмірі 19396,84 (Євро) , з яких: - 1665,10 (Євро) -заборгованість за кредитом ( тіло кредиту); - 4942,26 (Євро) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 11857,02 (Євро) - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: - 9,24 (Євро) - штраф (фіксована частина); - 923,22 (Євро) - штраф (процентна складова), а тому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимушений звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості. 25.05.2020 року представник відповідача - Горський О.І. надіслав на адресу суду відзив на позов, в якому зазначив, що дійсно між позивачем та відповідачем 03.03.2007 року було укладено кредитний договір № 03/07/018ML на суму 4000,00 (Євро). Умовами вказаного договору, а саме п.1.3 сторонами погоджено термін повернення кредиту, відсотків і винагороди у відповідності до Додатку №1, а саме 02 березня 2010 року. Повернення коштів тіла кредиту та відсотків за його користування згідно умов договору проводиться щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту. Одночасно, зазначив, що при подачі позову позивачем не долучено до матеріалів справи Додатку №1 до кредитного договору. Згідно роздруківки заборгованості за цим договором, що є додатком до позову, відповідач [PERSON] здійснив останній платіж за цим договором 30.04.2009 року і в подальшому не проводив жодних оплат. Таким чином про порушення відповідачем своїх зобов"язань за кредитним договором, позивач повинен був дізнатись в кінці травня 2009 року, коли відповідач перестав виконувати умови цього договору. Так, у відповідності до кредитного договору передбачений строк його виконання, а саме 02 березня 2010 року. На час настання цієї дати відповідач [PERSON] свої зобов"язання не виконав, а тому з того часу почався перебіг строку позовної давності для позивача щодо захисту своїх порушених прав. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач із зазначеним позовом звернувся до суду 27.12.2019 року, тобто із пропуском позовної давності. Враховуючи те, що строк кредитування закінчився 02 березня 2010 року, то у позивача не було законних підстав після цієї дати продовжувати нарахування процентів та штрафних санкцій згідно з умов договору. Всупереч вимог законодавства позивачем при розрахунку ціни позову враховано проценти, пеню, та Штрафи, що були нараховані після цієї дати. Тому позовні вимоги позивача в частині стягнення нарахованих процентів в період часу з 02.03.2010 року по 11.10.2019 року є безпідставними. Щодо захисту своїх прав по стягненню нарахованих штрафу та пені, позивач мав звернутись в строки спеціальної позовної давності, що передбачені ст. 258 ЦК України, тобто до 02 березня 2011 року, а тому він просить суд відмовити у задоволені позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. 25.06.2020 року представник позивача - адвокат Єрмолов С.М. надіслав на адресу суду відповідь на відзив в якому зазначив, щодо правомірності нарахування процентів до повного погашення заборгованості, що згідно з умовами договору сторони погодили , що відсотки нараховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, а тому сторони погодили сплату відсотків до повного повернення суми кредиту. Щодо строків позовної давності зазначив, що оскільки відповідач свої зобов"язання за Договором не виконав , будь-яких доказів виконання не надав, то такий Договір не може вважатися виконаним. Оскільки кредитний договір чинний та породжує свою дію, обставини, на які посилається представник відповідача , не відповідають дійсності, а строк позовної давності при зверненні до суду позивачем дотримано. Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені вказав, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов"язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Враховуючи зазначене, просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з"явився, однак в поданій до суду позовній заяві просить суд розгляд даної справи проводити за відсутності представника Банку, а також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача АТ КБ "ПриватБанк" не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову заперечує з підстав зазначених у відзиві на позов поданому до суду його представником та просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності, який пропущений позивачем без поважних на те причин, а також просить суд розгляд даної справи проводити без його участі, проте за участю його представника - адвоката Горського О.І.. Представник відповідача - адвокат Горський О.І. в судове засідання не з"явився, однак надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив проти задоволення позову заперечує з підстав зазначених у поданому відзиві на позов і просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності, що пропущений позивачем без поважних на те причин, у зв"язку із чим відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволення позову слід відмовити, у зв"язку із пропуском строку позовної давності, з наступних підстав. Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або наступної події, з якою пов"язано його початок, а відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( частина п"ята цієї статті). Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 258 Цк України, спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Статтею 267 ч.3 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до положень п.54 Постанови Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред"явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України. Судом встановлено, що 03.03.2007 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] уклали кредитний договір №03/07/018ML, згідно якого позивач зобов"язувався надати відповідачу кредит у розмірі 4000,00 (Євро) на термін до 02.03.2010 року, а відповідач в свою чергу зобов"язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов"язань за вказаним договором не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, у зв"язку з чим у нього виникла станом на 11.10.2019 року перед АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість на загальну суму 19396,84 (Євро). Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача заборгованость за вищезазначеним кредитним договоро в сумі 19396,84 (Євро), що за курсом 27,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.10.2019 року складає 524684,55 грн., яка складається з наступного: - 1665,10 (Євро) -заборгованість за кредитом ( тіло кредиту); - 4942,26 (Євро) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 11857,02 (Євро) - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: - 9,24 (Євро) - штраф (фіксована частина); - 923,22 (Євро) - штраф (процентна складова). При вирішенні зазначених вимог позивача, суд враховує наступні обставини Встановлено, що сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов"язань зі щомісячним погашенням платежів,відповідно до графіку погашення кредиту, і зазначений кредитний договір укладено строком на три роки. Згідно роздруківки заборгованості за цим договором, що є додатком до позову, відповідач [PERSON] здійснив останній платіж за цим договором 30.04.2009 року і в подальшому не проводив жодних оплат, тобто про порушення відповідачем своїх зобов"язань за кредитним договором , позивач повинен був дізнатися в кінці травня 2009 року, коли відповідач перестав виконувати умови цього договору. У відповідності до кредитного договору передбачений строк його виконання,а саме 02 березня 2010 року, на час настання цієї дати відповідач свої зобов"язання не виконав, а тому з того часу почався перебіг строку позовної давності для позивача щодо захисту своїх порушених прав. Щодо захисту прав позивача по стягненню штрафу та пені, позивач мав звернутися в строки спеціальної позовної давності, що передбачені ст. 258 ЦК України, тобто до 02 березня 2011 року, тому в даному випадку позивачем пропущений спеціальний строк позовної давності. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги, в даному випадку ( стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов"язання за кредитним договором № 03/07/018ML від 03.03.2007 року, а також штрафів відповідно до кредитного договору). Таким чином, з врахуванням встановлених по справі правовідносин та фактичних обставин, суд констатує, що зі сторони відповідача [PERSON] дійсно має місце порушення прав позивача внаслідок невиконання договірних зобов"язань за укладеним договором кредиту №03/07/018ML від 03 березня 2007 року. Поряд з цим, суд вважає, що позивачем порушенні вимоги ст.ст.256, 257 ЦК України, якими встановлена позовна давність тривалістю у три роки, а тому відповідно до вимог ст.267 ЦК України до позовних вимог позивача слід застосувати строк позовної давності, яка застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, розробленою до винесення ним рішення. Таким чином позивачем пропущено передбачений законом строк на звернення до суду за захистом порушеного права, клопотання про поновлення такого строку сторона позивача суду не подала, як і доказів переривання у даному випадку перебігу позовної давності, а тому суд вважає, що в задоволення даного позову слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Із наведених вище підстав не підлягають до задоволення й вимоги позивача про стягнення в його користь з відповідача витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed