Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

ПП «ВСЕСВІТ-Д» звернулося до суду з позовом до ТОВ «НЕВЕ СТАР», [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. У позову вказано, що 30.04.2009 року між позивачем та ВАТ "Есте Банк" був укладений договір банківського рахунку суб"єкта господарювання (розрахунково - касове обслуговування) №031/308/098 згідно умов якого ВАТ "Ерсте Банк" відкрив клієнту позивачу рахунок в гривнях та здійснюється розрахунково - касове обслуговування . Цього ж дня між вказаними сторонами укладено додаткову угоду до договору № 031/308/098 банківського рахунку суб'єкта господарювання від 30.04.2009 року про розрахункове обслуговування по каналах зв'язку, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо виконання умов розрахункового обслуговування за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів «Банк-Клієнт» з системою крипто захисту (п. 1.2. додаткової угоди). В по - дальшому правонаступником всіх прав та обов"язків "Есте банк" став ПАТ "Фідокомбанк" 25.06.2013 року внаслідок несанкціонованого доступу невідомих осіб до поточного рахунку позивача, відкритому в ПАТ «ФІДОКОМБАНК», через електронну систему "банк-клієнт" кошти підприємства в сумі 788 200 грн. були перераховані на рахунок ТОВ «НЕВЕ СТАР», відкритому в Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк». В подальшому частина цих коштів перераховано на рахунок [PERSON] , директора цього товариства. Між ПП «ВСЕСВІТ-Д» та ТОВ «НЕВЕ СТАР» відсутні будь-які договірні відносини, а тому вказані кошти перераховано без достатньої правової підстави. На неодноразові звернення позивача повернути помилково переказані кошти відповідачі не реагують. Позивач просить стягнути солідарно з ТОВ «НЕВЕ СТАР», [PERSON] грошові кошти в сумі 788 200 грн . , які набуті цими особами без достатньої правової підстави. У судовому засіданні представник позивача ПП "ВСЕСВІТ-Д" позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити у повному обсязі, доказів підтверджуючих перерахування частини цих коштів на рахунок директора ТОВ «НЕВЕ СТАР» [PERSON] немає. Представник відповідача ТОВ «НЕВЕ СТАР» та [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення коштів в сумі 788200 грн. з ТОВ «НЕВЕ СТАР» визнав повністю, в частині стягнення коштів з [PERSON], директора цього товариства не визнав оскільки ці кошти на його рахунок не перераховувалися, доказів на це позивачем суду не надано. Дослідивши обставини, докази справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Встановлено, що 30.04.2009 року між позивачем та ВАТ «Ерсте Банк» укладено договір № 031/308/098 банківського рахунку суб'єкта господарювання. Цього ж дня між вказаними контрагентами укладено додаткову угоду до договору № 031/308/098 банківського рахунку суб'єкта господарювання від 30.04.2009 року про розрахункове обслуговування по каналах зв'язку, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо виконання умов розрахункового обслуговування за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів «Банк-Клієнт» з системою крипто захисту (п. 1.2. додаткової угоди). Відповідно до п. 4.1. додаткової угоди сторони зобов'язуються приймати виконані платіжні документи, завірені ЕЦП і зашифровані у відповідності та за допомогою програмного забезпечення, встановленого банком. 25.06.2013 року ВАТ «Ерсте Банк» від позивача отримало платіжне доручення № 571 про перерахування коштів позивача в сумі 788 200 грн. на рахунок ТОВ «НЕВЕ СТАР», відкритий в Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 18). Призначення цього платежу вказано «за товар по договору № 19 від 11.06.2013 року». На підставі платіжного доручення № 571 від 25.06.2013 року кошти перераховано на рахунок ТОВ «НЕВЕ СТАР», відкритому в Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк». Цього ж дня позивач звернувся до ВАТ «Ерсте Банк» листом № 25/06/2013 від 25.06.2013 року щодо підстав списання коштів з його рахунку. Листом ВАТ «Ерсте Банк» позивача повідомлено, що списання коштів відбулося відповідно до поданого платіжного доручення № 571 від 25.06.2013 року, підписаного з використанням особистого електронно-цифрового підпису клієнта. Також повідомлено, що на сьогоднішній день існує проблема крадіжки ключів ЕЦП клієнтів, які використовуються для розрахунків у системі Клієнт-Банк. З цією метою крадіжки зловмисники розробляють спеціальні віруси, які викрадають ключі ЕЦП у клієнтів банку разом з паролями доступу та відсилають їх на електронні ресурси зловмисника. 25.06.2103 року ВАТ «Ерсте Банк» надіслав на адресу Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк» повідомлення про помилковий переказ, в якому просив терміново повернути кошти в сумі 788 200 грн. на поточний рахунок позивача, в зв'язку з тим, що з рахунку позивача не санкціоновано списані кошти та зараховані на рахунок ТОВ «НЕВЕ СТАР». Зазначені кошти позивачу не повернуто, що стало причиною звернення до суду з цим позовом. Як встановлено судом і підтверджено представниками сторін між ПП «ВСЕСВІТ-Д» та ТОВ «НЕВЕ СТАР» відсутні будь-які договірні відносини, а тому вказані кошти перераховано без достатньої правової підстави. Враховуючи вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів на підтвердження наявності правових підстав для перерахунку спірних коштів ТОВ «НЕВЕ СТАР» немає. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «НЕВЕ СТАР» не заперечував проти стягнення з товариства 788 200 грн. безпідставно отриманих коштів на користь позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спірні кошти набуті ТОВ «НЕВЕ СТАР» без достатніх правових підстав і тому позов ПП «ВСЕСВІТ-Д» до ТОВ «НЕВЕ СТАР» про стягнення коштів підлягає задоволенню. Разом із тим, під час судового розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт перерахування частини спірних коштів на рахунок [PERSON] на що посилався позивач. Доводи позивача щодо цих обставин носять характер припущення і тому не можуть бути враховані судом при ухвалені рішення. За таких підстав в задоволенні позовних вимог ПП «ВСЕСВІТ-Д» до [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України письмово підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial