Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить припинити право власності за [PERSON] на будинок, який знаходився по [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області жилою площею 14,9 кв.м з надвірними будівлями, а саме: сіни, саманий сарай,сарай шлако-бетонний, 2 дощатих сараї, літню кухню і веранду до неї, який вона придбала згідно договору купівлі-продажу 27 вересня 1991 року, який зареєстровано Щасливською сільською радою 27.09.1991 року у зв"язку з його знищенням і смертю [PERSON] та зобов"язати реєстраційну службу Генічеського районного управління юстиції внести зміни про припинення права власності за [PERSON] на вищезазначений будинок і прибудови, у зв"язку з його знищенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] і її представник [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги і в обгрунтування їх пояснили: представник позивачки [PERSON] пояснив, що в 1989 році мати позивачки [PERSON] придбала у [PERSON] будинок по [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області, оформивши його на свого сина [PERSON], так як на той час в неї була квартира в с.Приозерне. В 1991 році [PERSON] переїхала в с.Генгірку і оформила договір купівлі-продажу даного будинку на себе. Згідно договору купівлі-продажу мати позивачки придбала жилий будинок жилою пл.14,9 кв.м і сіни, сарай саманий і сарай шлако-блочний, 2 дощатих сарая і літню кухню з верандою, що підтверджується договором купівлі-продажу і схемою знаходження будівель.Оскільки придбаний будинок і прибудови були старої забудови, в 1993 році мати позивачки знесла старий будинок і на його місці побудувала новий загальною пл.82,8 кв.м, жилою 51 кв.м. В 1995 році знесла стару будівлю літньої кухні і на її місці побудувала другий будинок, в який поселила свою дочку [PERSON]. Так як у брата [PERSON], також не було житла [PERSON] знесла інші сараї і в 2000 році побудувала другий будинок, куди вселився син [PERSON].Таким чином [PERSON] мати позивачки починаючи з 1993 року по 2000 роки знесла старий будинок і прибудови і на їх місці самовільно побудувала 3 нових будинки з сараями і іншими прибудовами. В квітні 2002 року позивачка повернулася до матері , яка залишила їй будинок з прибудовами, в якому вона проживала, а сама переїхала проживати в м.Кривий Ріг, до чоловіка, з яким співмешкала без реєстрації шлюбу. В квітні місяці, а саме [INFO] мати позивачки померла. Оскільки будинок, який мати позивачки залишила їй став руйнуватися, так як був побудований із старого матеріалу в результаті розбору старого будинку, вирішила його знести і побудувати новий. В 2005 році знесла старий будинок і на його місці позивачка побудувала самовільно новий, збільшивши загальну площу до 96.8 кв.м. В 2010 році в побудованому будинку зробила частково реконструкцію, а саме одну із кімнат переробила в санвузол, перебудувала стіни збільшивши товщину стін, із-за чого зменшилась загальна площа будинку з 96,8 кв.м до 94,3 кв.м, жила площа з 51 кв.м до 47,8 кв.м .Про те, що будинок з прибудовами [PERSON] знесла, знищивши його, підтверджується листом-відповіддю начальника Генічеського МБТІ від 26.12.2003 року на запит Генічеської юридичної консультації, в якому вказано, що жилий будинок [ADDRESS] по даним Генічеського МБТІ належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.1991 року.Згідно технічної документації від 18.09.2002 року всі будови, в тому числі і жилий будинок, які були на ділянці на момент складення договору купівлі-продажу знесені. На теперішній час на місці знесеного будинку на [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області самовільно збудовано три жилих будинки, що підтверджується планом-схемою складеною Генічеським МБТІ 13.11.2002 року і 05.08.2013 року. У відповідності до ст.ст.346 ч.1 п.4,349 ЦК України при знищенні майна припиняється право власності на це майно.Особа яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна не набуває право власності на нього, тому мати позивачки [PERSON] побудувавши самочинно будинки і інші будівлі на місці законо збудованого будинку і будівель не набула права власності на ці самовільно збудовані будинки і будівлі.Оскільки на даний час старий будинок, який знищений матір"ю позивачки, як і інші будови зареєстровані за [PERSON], яка померла в 2003 році, тому виникла потреба в припиненні право власності на старий будинок і будови, які були придбані згідно договору купівлі-продажу 27.09.1991 року, у зв"язку з його знищенням і смертю [PERSON] Вирішити дане питання можливо в судовому порядку, тому позивачка звернулася в суд з даним позовом. Про дані обставини позивачці стало відомо в березні 2014 року, тому звернулася до суду в липні 2014 року. Просив задовольнити позов. Позивачка [PERSON] дала аналогічні пояснення , також просила задовльнити позов з підстав викладених її представником. Представник відповідача Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був провідомлений про день, час і місце слухання справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні пред"явленні позовні вимоги не визнали , заперечували проти їх задоволення, свої заперечення обгрунтували наступним: так представник відповідачів [PERSON] пояснила, що дійсно мати відповідачів 27.09.1991 року придбала у приватну власність житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 14,9 кв.м, який розташований в [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області.За життя мати відповідачів придбаний будинок самовільно, без належного узгодження реконструювала, однак після реконструкції документацію належним чином не оформила. [INFO] мати відповідачів [PERSON] померла. Спадкоємцями за законом на майно померлої є її діти, а саме: [PERSON]. [PERSON], [PERSON] у рівних частках по 1/3 частині. Після смерті матері відповідачі успадкували по 1/3 частині земельної ділянки та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. В поданому позові позивачка вказує, що спірний будинок не є спадковим майном, оскільки не реконструйовувався їх матір"ю, а був повністю знесений, а на його місці самовільно збудований новий. В подальшому в 2005 році, після смерті матері, позивачка [PERSON] особисто, за свої особисті кошти здійснила реконструкцію спірного будинку.Дані тверження позивачки не відповідають дійсності і є надуманими. Позивачка [PERSON] оскільки була громадянкою Росії, не могла знаходитися постійно на території України. Після смерті матері вона дійсно стала частіше бувати на Україні і оскільки на той час відповідачі мали свою оселю, яку збудували на території двору матері, тому ніхто не заперечував, оскільки тоді були нормальні стосунки, щоб позивачка оселилася у будинку матері і тимчасово в ньому проживала. Крім того, в період часу 2005-2008 роки відбувався судовий спір ще з одним братом, і в цей проміжок часу ніхто ніяких реконструкцій не проводив. Під час вирішення судового спору проводилась експертиза від 29.03.2005 року і згідно запропонованої схеми розподілу від 05.05.2005 року спірний будинок має таку конфігурацію, що й зараз, така ж конфігурація будинку була і станом на 13.11.2002 року, за виключенням прибудови, яка дійсно була збудована [PERSON] після 2008 року без згоди відповідачів. Також були здійсненні переобладнання. Фактично [PERSON] не зносила придбаний нею будинок в 1991 році, а реконструювала його, тому підстав для припинення права власності на придбаний [PERSON] будинок і господарські булови в 1991 році не має законних підстав. Просила відмовити в задоволенні позову, як необгрунтований. Крім того, відповідачами надано заяву про застосування строку позовної давності, яка являється однією із підстав відмови в задоволенні позову.Подану заяву повністю підтримує, і просить застосувати строк позовної давності, який пропущений позивачкою для звернення до суду з позовом, оскільки про знищення майна [PERSON] позивачці було відомо з 1993 року і після смерті матері, яка померла в 2003 році, однак позивачка в проміжок тривалого часу з таким позовом не зверталася, а звернулася у липні 2014 року, посилаючись на ту підставу, що відомості про знесення придбаного будинку [PERSON] вона отримала у березні 2014 року, коли було отримано відповідь на запит адвоката [PERSON] із Генічеського МБТІ, що не відповідає дійсності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] дали аналогічні пояснення і повністю підтвердили пояснення їх представника.Також просили відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених їх представником, доповнивши, що позивачка хоче завести суд в оману і позбавити їх права на спадкове майно їх матері, право на яке вони мають в ріних частках. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази надані сторонами вважає встановленими наступні обставини і відповідні їм правовідносини. В ході розгляду заявленого позову судом встановлено, що 27.09.1991 року [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між нею і [PERSON] Згідно договору купівлі продажу [PERSON] придбала жилий будинок із шлако-бетона, критий шифером, жилою площею 14,9 кв.м і надвірні будови: сені, сарай саманний, сарай шлако-бетоний, два дощатих сарая, літню кухню і веранду до неї. Даний договір купівлі-продажу нотаріально був посвідчений Щасливцевською сільською радою Генічеського району Херсонської області.13.07.2001 року [PERSON], яка являється матір"ю позивачки і відповідачів по справі змінила прізвище на [PERSON], у зв"язку з тим, що уклала шлюб з [PERSON] Також судом було встановлено, що згідно технічної інвентаризації, яка була здійснена Генічеським БТІ 18.09.2002 року було встановлено, що всі будови, у тому числі і жилий будинок, які були на земельній ділянці на момент укладення договору купівлі-продажу знесені, що підтверджується довідкою Генічеського БТІ від 26.12.2003 року, показаннями свідка [PERSON], схематичним планом присадибної ділянки по [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області складеної техніком Генічеського БТІ 13.11.2002 року, експлікацією до плану житлового будинку від 13.11.2002 року, де значиться зовсім інші будови, чим вказані в договорі купівлі продажу від 1991 року, а також загальна і житлова площа житлового будинку, кількість жилих кімнат і їх розташування. Також було встановлено, що всі забудови на земельній ділянці по [ADDRESS] здійснені самовільно.Сторони не заперечували, проти даних змін, однак позивачка вказувала, що її матір"ю було повністю знесено раніше придбаний будинок і господарські будівлі, а на їх місці її мати побудувала новий будинок і надвірні будови самовільно, і оскільки в подальшому належним чином не зареєструвала за собою, тому і не набула права власності на нові будови.Оскільки були знесені повністю придбані будови відповідно до договору купівлі продажу від 27.09.1991 року, тому повинно бути припинено право власності на дані будови. Відповідачі заперечували, ствержуючи, що повністю не було здійснено знесення будов, а частково і фактично їх матір здійснила реконструкцію раніше придбаного будинку,тому підстав для припинення права власності на старий будинок не має. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що дійсно [PERSON] здійснювала ремонт жилого будинку, однак вони не знають , який вигляд мав будинок раніше, так як не бували в ньому, а бували тільки під ремонту, тому не можуть впевнено сказати чи зносився повністю будинок [PERSON] Згідно ст.346 ч.1 п.4 ЦК України передбачено підстави припинення права власності. Право власності припиняється у разі: знищення майна. Відповідно до ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення, оскільки при цьому зникає сам об"єкт права власності.Разом з тим, згідно даної норми не передбачено поняття знищення майна та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема залежно від причин знищення майна.Виходячи із даної норми не має значення спосіб знищення, повністю був знесений будинок, чи частково, шляхом подальшої його реконструкції.Позивачкою [PERSON] доведено в судовому засіданні, що забудови, які придбала [PERSON] в 1991 році відповідно до договору купівлі-продажу відсутні на земельній ділянці по [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області, а на їх місці збудовані інші самовільно.Однак не доведено, що всі забудови були знесені [PERSON] і що саме нею.У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Припинення права власності пов"язане з фактом звернення власника до відповідного органу та наявність рішення цього органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру.З моменту внесення відповідних змін до реєстру припиняється право на це майно.Судом встановлено, що за життя [PERSON] не зверталася до органу державної реєстрації про виключення знищеної речі з державного реєстру, також не зверталися спадкоємці після смерті [PERSON], а тільки в липні 2014 року пред"явлено позов одною із спадкоємців на майно [PERSON]-[PERSON] Як з"ясовано в судовому засіданні забудови на земельній ділянці в [ADDRESS], які зафіксовані в договорі купівлі-продажу зносились поступово, одні в 1993 році,2000,2005 і 2010 році, що підтверджується документами інвентаризації, які проводились в 2002 році,2009 і 2013 році, та відповіддю Генічеського МБТІ від 04.08.2014 року [PERSON] інвентаризаційної справи, згідно якої на замовлення [PERSON] була проведена поточна інвентаризація в 2002 році та було зафіксовано:житловий будинок „А" розміром 9,85х8,20, сіни „а" розміром 3,0х 8,20 / зі слів власника реконструкція була проведена у 1993 році/, та на момент обстеження /2002р/ відсоток зносу 4%, сарай „В2 площею 44,7 кв.м на момент обстеження /2002 рік/ відсоток зносу скдадав 10%. Сарай „Ц" на момент обстеження /2002 рік/ не існував.В 2005 році проведена перелітеровка будівель та сарай"В" перейменовано на сарай „Т" в зв"язку з будівництвом нового жилого будинку.З урахуванням вищезазначеного [PERSON] мала можливість звернутися з заявою до органу державної реєстрації про внесення змін до державного реєстру стосовно виключення знищеної речі з державного реєстру, однак цього не зробила. В подальшому на земельній ділянки були збудовані інші будови самовільно, однак в судовому засіданні позивачка вказувала, що забудови, які були на земельній ділянці по [ADDRESS] знесла її матір в 1997 році частково і 2000 році, до її смерті. Відповідачі заперечували, та стверджували, що жилий будинок повністю не був знесений, а лише реконструйований, господарські будови: сараї з дозволу матері, були знесені ними і на їх місці збудовані нові житлові будинки самовільно. У відповідності до ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачка вказує, що дізналася в березні 2014 року про знесення старого будинку, хоча в позові вказує, що з 1993 по 2000 рік її мати [PERSON] знесла старий будинок і прибудови і на їх місці самовільно побудувала 3 нових. Також вказує, що в 2005 році вона знесла побудований матір"ю самовільно будинок і на його місці збудувала самовільно новий.Крім того надала відповідь на запит адвоката від 26.12.2003 року.Всі вищезазначені обставини свідчать про те, що позивачка знала раніше, ще в 2003 і 2005 році про знесення старого будинку її матір"ю, однак з позовом звернулася тільки в липні 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності для звернення до суду.Тому, з урахуванням вищезазначеного суд вважає, що дана обставина наряду з іншими, які викладені в рішенні,є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed