Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

у липні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона народилася [INFO] року та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2010 року шлюб між батьками позивача був розірваний. Після розлучення батьків позивач проживає разом з батьком. Розпорядженням № 793 від 21 грудня 2010 року Богуславської районної державної адміністрації Київської області було визначено місце проживання позивача разом з батьком [PERSON] Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 травня 2012 року задоволено позов [PERSON] Постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання позивача - [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. З 2011 року позивач разом з батьком проживає в м. Васильків Київської області. До 30 червня 2017 року позивач навчалася на денному відділенні Київського коледжу будівництва, архітектури та дизайну. З 01 вересня 2017 року позивач навчається у Київському національному університеті будівництва і архітектури на заочній формі навчання. Відповідач не приймала участі у вихованні позивача, не цікавилася життям доньки, матеріально не допомагала. На думку позивача, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків. За таких підстав, позивач просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 28) Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року дана справа направлена до Голосіївського районного суду м. Києва. (а.с. 37) У жовтні 2016 року [PERSON] подала до суду заяву про ддоповнення позовних вимог. (а.с. 62) Також просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утриання, пчинаючи з 07 липня 2016 року і до досягнення 23-річного віку, але не більше ніж на період навчання, в розмірі 5000 грн. щомісяця. У жовтні 2016 року [PERSON]. подала до суду заперечення. (а.с. 63) Просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що донька за власним бажанням проживає з батьком. Відповідач не приймає участі у вихованні доньки, оскільки колишній чоловік створював їй перешкоди, зокрема не допускав до дитини, у зв"язку з чим відповідач зверталася до служби у справах дітей Богуславської райдержадміністрації з заявою про визначення місця проживання доньки, яка на той час була малолітньою. Розпорядженням № 793 від 21 грудня 2010 року Богуславської районної державної адміністрації Київської області було визначено місце проживання позивача разом з батьком [PERSON] Також зобов"язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні та участі у вихованні малолітньої доньки. Зазначає, що вона донька неодноразово змінювала місце навчання, проте відповідач цікавилася успіхами та здоров"ям доньки, відвідуючи навчальні заклади, вітала доньку зі святами, здійснювала грошові перекази, які поверталися, купувала одяг та інші подарунки, на виконання рішення суду сплачувала аліменти на утримання доньки. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2012 р. задоволено позов [PERSON] Постановлено зобов"язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа надіслала клопотання про судовий розгляд без участі їх представника. (а.с. 114) Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, а також дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. [PERSON] народилася [INFO] року та її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26 січня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного тану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 7) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2010 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], був розірваний. (а.с. 11) Розпорядженням № 793 від 21 грудня 2010 року Богуславської районної державної адміністрації Київської області було визначено місце проживання [PERSON], 1998 року народження, разом з батьком [PERSON] Одночасно зобов"язано [PERSON] не чинити перешкоди матері [PERSON] у спілкуванні та участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 17) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 травня 2012 року задоволено позов [PERSON] Постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 13) Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів свідомого ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав, позивачем не надано. Встановивши відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, а також наявність конфлікту між колишнім подружжям, які не могли дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що мати дитини виявляла намір спілкуватись з донькою, проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню дитини, факт наявності заборгованості по аліментам у відповідача [PERSON], оскільки наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення матері дитини батьківських прав. Крім того, як вбачається із матеріалів справи за час перебування виконавчого листа № 2-2507/11 від 29.08.2011 р., виданого Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO], у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину до 18 років, починаючи з 29.08.2011 р., відповідач заборгованості не мала, що підтверджується довідкою № 1185/10 від 17.03.2016 р. (а.с. 102) Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] зверталася у Святошинський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з донькою. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2012 р. задоволено позов [PERSON] Постановлено зобов"язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON] (а.с. 71) З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] до 30 червня 2017 року навчалася на денному відділенні Київського коледжу будівництва, архітектури та дизайну, що підтверджується довідкою № 52 від 28 січня 2016 р. (а.с. 14) Згідно довідки № 04-12.1/322 від 04.10.2018 р. з 01 вересня 2017 року позивач навчається у Відокремленому структурному підрозділі "Інститут інноваційної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури за спеціальністю 191 "Архітектура та містобудування" на заочній формі навчання. Термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року. (а.с. 207) Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови, що вона може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача ґрунтуються на законі. Позивач просить суд стягувати аліменти з відповідача на її користь в розмірі 5 000 гривень щомісяця. Разом з тим, доказів на обґрунтування зазначеної суми позивач суду не надала. Зокрема, [PERSON] не надано розрахунку витрат, з якого вона виходила при визначенні суми аліментів, яку вона просить стягувати з відповідача. Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу вдповідача щомісяця. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач просить стягнути аліменти з відповідача, починаючи з 07 липня 2016 року. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дати пред'явлення позову про стягнення аліментів до суду - з 18 жовтня 2016 року. Позивач також просить суд стягнути аліменти до закінчення навчання чи до досягнення нею 23 років. Термін закінчення навчання - 30 червня 2020 рік, що підтверджується довідкою № № 04-12.1/322 від 04.10.2018 р. Статтею 199 СК України визначено, що у випадку продовження навчання батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення двадцяти трьох років. Такого віку [PERSON] досягне [INFO] року, тобто після закінчення навчання. Враховуючи, що, позивач продовжує навчання, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з 18 жовтня 2016 року, та до закінчення навчання - 30 червня 2020 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 640 гривні 80 копійок.

Outcome: partial