Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свою вимогу мотивує тим, що 25 червня 2012 року між ним та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, який зареєстровано в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 2601. Згідно п. 1 договору позивач, [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 39 9625,00 грн., що еквівалентно 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США по курсу НБУ (100 доларів США - 799, 25 гривень) на день посвідчення цього договору. Згідно п. 4 договору відповідач зобов'язався повернути позивачу позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому) згідно умов цього договору у строк до тридцять першого грудня дві тисячі дванадцятого року, однак в установлений термін коштів не повернув. Згідно п. 14 договору позики, у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник сплачує позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно даних Національного банку України на 02 квітня 2015 року офіційний курс гривні щодо долара США становить - 23.481944 грн. Тобто, станом на 02 квітня 2015 року 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США по курсу НБУ еквівалентно 23.481944 х 50 000 = 1 174097.2 грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення становить - (1 174097.2 х 100, 5%) - 1 174097.2 + (1 174097.2 х 124, 9%) -1 174097.2 + (1 174097.2 х 108, 6%) - 1 174097.2 = 5869, 8 + 292350, 2 +100972, 3 = 399192, 30 грн. Три проценти річних з простроченої суми становить - (3% х 1 174097.2 х 365) : 365 + (3% х 1 174097.2 х 365) : 365 + (3% х 1 174097.2 х 92) : 365 = 35222, 9 + 3522, 9 + 8878, 1= 79323, 90 грн. Загальна сума боргу з врахуванням курсу валют Національного банку України, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми становить - 1 174097, 2 + 399192,3 + 79323, 9 = 1 652613,40 грн. У добровільному порядку відповідач грошові кошти не повертає, а тму позивач змушений звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики з врахуванням курсу валют Національного банку України, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми - грошові кошти у розмірі 1 652613,40 грн. (один мільйон шістсот п'ятдесят дві тисячі шістсот тринадцять гривень 40 копійок); грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн. та судові витрати. Просить позов задоволити. Позивач та його представник в судовому засіданні 07.05.2015 року позовні вимоги підтримали та прочсили суд такі задоволити. Однак в подальшому в судове засідання 08.06.2015 року не з'явилися, проте позивач [PERSON] подав заяву в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечив, просить позов задоволити. Відповідач в жодне судове засідання повторно не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин поважності неприбуття в судове засідання суду не повідомив. Про дату та час судового засідання був повідомлений в порядку передбаченому чинним законодавством. Згідно із ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов"язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з"явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання 08.06.2015 року не з"явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов'язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов"язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст.629 Цивільного кодексу України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 червня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 2601, що вбачається з його копії долученої позивачем до матеріалів справи (а.с.7). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні досліджено договір позики від 25.06.2012 року про отримання відповідачем грошових коштів в сумі 399625,00 грн., що еквівалентно 50000,00 дол. США. Згідно п. 1 договору позики Позикодавець - [PERSON] передає у власність Позичальникові - [PERSON] грошові кошти у сумі 399625 (триста дев'яносто дев'ять тисяч шістсот двадцять п'ять) гривень, що еквівалентно 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США по курсу НБУ (100 доларів США - 799, 25 гривень) на день посвідчення цього Договору, а Позичальник зобов"язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених договором. Так, згідно п. 4 договору позики Позичальник зобов'язався повернути Позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому Позикодавцем) згідно умов цього договору у строк до тридцять першого грудня дві тисячі дванадцятого року. Відповідно до п.1 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов"язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач в порушення умов п. п. 4, 5, 6, 14 договору позики суму позики позивачу в установлений термін не повернув. Відповідно до п. 8 договору позики в разі, коли Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцю позику згідно визначеного у пункті 3 цього договору строку, Позикодавець вправі пред'явити цей договір до стягнення. Позикодавець залишає за собою право вибору звернення стягнення на грошові кошти згідно рішення суду або у безпірному порядку на основі виконавчого напису нотаріуса. Згідно п. 14 договору позики, у випадку несвоєчасного повернення позики Позичальник сплачує Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно даних Національного банку України на 02 квітня 2015 року офіційний курс гривні щодо долара США становить - 23.481944 грн. (а.с. 14), тобто станом на 02 квітня 2015 року 50 000, 00 доларів США, які відповідачем були позичені у позивача, по курсу НБУ становить 1174097,20 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів і ін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім тих, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідач в судові засідання не прибув та не надав жодних доказів на спростування позовних вимог позивача. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідач по справі зобов'язаний повернути грошові кошти в терміни передбачені у договорі позики. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних по договору позики від 25.06.2012 року (а.с. 15) суд визнає його арифметично вірним, що підлягає стягненню з відповідача. Так, сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення становить 399192, 30 грн., а три проценти річних з простроченої суми становить - 79323, 90 грн. Загальна сума боргу з врахуванням курсу валют Національного банку України, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми становить 1 652613,40 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., то така підлягає до задоволення у зв"язку з наступним. Так, відповідно до ч. 1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Так, при укладенні договору позики 25.06.2012 року, відповідач зобов"язався їх повернути у визначений у даному договорі строк, однак такі не повернув. Виходячи з характеру невиконаного зобовязання, глибини фізичних та душевних страждань позивача, суд вважає, що необхідно стягнути в користь позивача з відповідача моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3410 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved