Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 18.11.2003 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з погосподарськими будівлями по вул.Орлівська,4 в м.Сарни Рівненської області, яку вона як спадкоємець першої черги за законом прийняла, так як постійно проживала з матір"ю та вступила в оперативне управління спадковим майном, подала до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] покликається на те, що має намір оформити право власності на спадкове майно, проте постановою приватного нотаріуса від 08.10.2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння на імя спадкодавця, яка дійсно за життя не зареєструвала право власності на будинок, який придбала згідно договору купівлі-продажу від 08.12.1984 року, хоча мала право володіння, користування та розпорядження даним майном, тобто в позасудовому порядку не має змоги визнати право власності на спірне нерухоме майно; в звязку з чим просить встановити факт права власності за спадкодавцем на будинковолодіння по по вул.Орлівська,4 в м.Сарни Рівненської області та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на спірне нерухоме майно. Представник позивача [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] міська рада письмовою заявою просить розглядати справу у відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] померла 18.11.2003 року (актовий запис № 19) згідно свідоцтва про смерть серія І-ГЮ № 144936 (а.с.10). Із свідоцтва про народження серія І-БК №028197 встановлено, що [PERSON] народилася 16.03.1982 року, її матір"ю є [PERSON] (а.с.8-9). Згідно свідоцтва про шлюб, рішення Сарненського районного суду від 21.01.2010 року, свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] перебувала з 2006 року до 2010 року у шлюбі з [PERSON], в зв"язку з чим має прізвище [PERSON] (а.с.12-13). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом матері [PERSON], яка померла 18.11.2003 року. Довідка КП "Житлосервіс" №13730 від 06.10.2015 року підтверджує факт постійного проживання та реєстрації [PERSON] в м.Сарни вул.Орлівська,4 Рівненської області, з якою на момент смерті 18.11.2003 року була зареєстрована та проживала дочка [PERSON] (а.с.23). Постановою приватного нотаріуса Сарненського РНО від 08.10.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на нерухоме спірне майно (а.с.27). Згідно договору нотаріально посвідченого 08.12.1984 року [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями в м.Сарни вул.Орлівська,4 Рівненської області (а.с.15). Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 28.04.2011 року вбачається, що будинок з надвірними будівлями в м.Сарни вул.Орлівська,4 Рівненської області Рівненської області, який не містить елементів самочинного будівництва, зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] (а.с.16-19). Згідно роз"яснень п.3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Оскільки, спірний житловий будинок з надвірними будівлями на момент його придбання [PERSON] в 1984 році згідно діючого законодавства обов"язковій державній реєстрації не підлягав, однак на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку нотаріально посвідченого 08.12.1984 року є власністю спадкодавця та входить до спадкової маси після її смерті. Також судом встановлено, що [PERSON] дійсно прийняла спадщину за законом у виді будинковолодіння, так як на момент смерті проживала постійно зі спадкодавцем і вступила в оперативне управління спадковим майном у виді спірного будинковолодіння, яке спадкодавець фактично мала у власності, що після її смерті на підставі факту права власності входить до спадкової маси, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: approved