Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, яка мотивована тим, що [INFO] року померла баба позивача - [PERSON]. За життя останньою було складено заповіт, згідно якого вона все своє майно заповіла позивачу. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Після смерті баби позивач вчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі щодо прийняття спадщини за заповітом, однак йому було відмовлено у зв"язку з відсутністю правоустановчих документів на будинок. В зв"язку з неможливістю позивача оформити спадщину, він вимушений звернутись до суду. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - представник Уланівської сільської ради в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне: [INFO] року померла спадкодавець [PERSON] (а.с.5); після її смерті відкрилась спадщина, яку покійна заповіла позивачу(а.с.6); Позивач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, в зв"язку з чим нотаріусом було заведено спадкову справу (а.с.12, 27-28). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок позивачу було відмовлено у зв"язку з відсутністю на нього правоустановчих документів (а.с.13); згідно довідки виданої виконавчим комітетом Уланівської сільської ради №50 від 11.01.2014 року - спадкодавець [PERSON] являється власником будинку, що розташований в [ADDRESS] згідно погосподарської книги №6, особовий рахунок [NUMBER] (а.с.11,14), вказаний будинок 1950 року забудови, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 7-9). 05.06.2008 року спадкодавиця виготовила державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Таким чином, судом встановлено належність вищевказаного будинку на праві власності померлій [PERSON]. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову про неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи спадкоємець за заповітом подав заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що спадщину прийняв, згідно вимог статей 1268-1270 ЦК України. Оскільки, дослідженими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємець прийняв спадщину, однак позбавлений її оформити в нотаріальному порядку, тому суд вважає, що є всі підстави задовольнити позов.

Outcome: approved