Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») - Гаренко Н.В. звернулась до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 14.05.2008 року відповідач [PERSON] звернулась до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим відповідач підписала заяву № б/н від 14.05.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Позивач свої зобов"язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов"зання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями. У зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач [PERSON] станом на 21.10.2018 року має заборгованість в загальному розмірі 14534,68 грн., яка складається з наступного: 5467,30 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 8137,34 грн. - нарахована пеня, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 680,23 грн. - штраф ( процентна складова). Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов"язань та заборгованості не погашає, чим порушує права позивача. Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гаренко Н.В. просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.05.2008 року в загальному розмірі 14534,68 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В судове засідання позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представник позивача Гаренко Н.В. направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов до суду не подала. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з'явилась в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подала та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідженими письмовими доказами по справі встановлено, що 14.05.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит на визначених умовах шляхом відкриття карткового рахунку з оформленням на ім'я відповідача картки та встановленням кредитного ліміту, що встановлено з копії заяви (а.с.10), витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.11-25). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов Банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов не менше ніж за 7 днів до введення змін. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 Умов власник картрахунку зобов»язаний стежити за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до змісту пунктів 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Умов банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Пункт 1.1.7.42 Умов визначено, що сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого в рамках Договору або Договору, що підпадає під дію договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед банком за Договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.12.3 Умов погашення кредиту - поповнення картрахунку Клієнта, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх Банком на картрахунок клієнта, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору. Відповідач [PERSON] свої зобов"язання за кредитом не виконала належним чином, що призвело до виникнення заборгованості (розрахунки заборгованості АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - а.с.5-7,8-9). Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином… Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов'язання згідно умов кредитного договору № б/н, укладеного 14.05.2008 року між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що призвело до виникнення кредитної заборгованості, яка складається з відсотків за користування кредитом в розмірі 5467,30 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн, Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Тарифів у разі невиконання зобов'язань за договором, при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань з повернення кредиту більш ніж на 30 днів, відповідач зобов"язувався сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача 8137,34 грн. - нарахованої пені, 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 680,23 грн. - штрафу (процентна складова), суд керується правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові № 6-2003цс15 від 23 жовтня 2015 року, яка полягає в наступному. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення нарахованої пені та штрафів підлягають до часткового задоволення, лише в частині стягнення з відповідача 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 680,23 грн. - штрафу ( процентна складова). Визначаючись з тим, що саме підлягає до стягнення пеня чи штрафи суд виходить з того, що детальний розрахунок пені, з її обґрунтуванням, позивачем не наданий, а тому позовна вимога про стягнення пені є недоведеною (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.05.2008 року в розмірі 6397,53 грн., з яких: 5467,30 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 680,23 грн. - штраф ( процентна складова). В задоволенні вимоги про стягнення пені в розмірі 8137,34 грн. відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 775,54 грн.

Outcome: partial