Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у шлюбі з відповідачем з 17.12.2011 року по 13.01.2016 року включно. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося і в вони почали проживати окремо. У них виникають непорозуміння з приводу місця проживання дитини. Вважає, що син повинен проживати разом з нею, як і на даний час. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.12.2011 року по 13.01.2016 року включно, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. У своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд визначити місце проживання дитини з нею, зважаючи на те, що вона зможе дати сину все необхідне для належного виховання і розвитку, має всі можливості для створення належних умов для виховання дитини. Як встановлено при розгляді справи, на даний час неповнолітній [PERSON] проживає з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою. Позивачка [PERSON] працює в ТОВ "ТІЗ Озерне", отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 2285, 00 грн., що підтверджується відповідними довідками. [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою. Разом з нею у квартирі зареєстровані її батьки та сестра. Відповідно до Висновку Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-6967 від 17.07.2017 року Служба вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] разом з матір"ю [PERSON] на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 13 від 13.07.2017 року). Як вбачається з письмових матеріалів справи, за місцем роботи позивачка [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно із ст. 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Якщо суд визнав, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь з них. Відповідно до вимог Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, в якій міститься принцип 6, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Суд, дослідивши всі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що місцем проживання неповнолітнього [PERSON] повинно бути визначено місце проживання матері [PERSON], враховуючи характеристику матері, її матеріальний стан, забезпеченість житлом, моральні якості, відношення до дитини, згоду на це відповідача. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved