Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

30.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.12.2013 року вона надала у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, про що було складено договір позики у вигляді розписки. Борг [PERSON] мала сплатити до 26.01.2014 року. Однак, до даного часу борг не повернула, тому просить суд стягнути з відповідача 322 500 грн. та сплачений судовий збір. 22.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору позики від 26.12.2013 року, посилаючись на те, що кошти в сумі 25 000 доларів США вона в борг не брала, а розписку написала як гарантію того, що вона придбає у [PERSON] за договором купівлі-продажу належну їй квартиру, в якій вона тимчасово проживала з дітьми. Тому просить суд визнати недійсним договір позики укладений між нею та [PERSON] оформлений письмовою розпискою від 26.12.2013 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що кошти надала в борг [PERSON] про що було складено розписку, в присутності свідків її батьків, про укладення даного договору [PERSON] просила нікого не ставити до відому, так як на той час розлучалася з чоловіком. Зустрічний позов не визнала, посилаючись на те, що договір позики укладений між нею та [PERSON] у вигляді письмової розписки свідчить не лише про укладення договору, а й про факт передачі грошей. Ніякої домовленості між ними про купівлю-продаж квартири, співвласником якої вона є, мови не було. В судовому засіданні представник відповідача та відповідач [PERSON] первинний позов не визнали, посилаючись на те, що ніяких коштів [PERSON] їй не передавала. Розписку було написано в присутності батьків [PERSON], яка продиктувала текст розписки по телефону. Дана розписка була гарантією того, що вона отримавши кредит купить належну [PERSON] квартиру за 25000 доларів США. Зустрічний позов підтримали, посилаючись на те, що даний договір позики у вигляді розписки є недійсним, так як ніяких грошей [PERSON] не брала в борг, що підтверджується звукозаписом розмови між її колишнім чоловіком [PERSON] та батьками [PERSON], свідками по даній розписці. Крім того, позивач [PERSON] по зустрічній позовній заяві вказала на те, що під час укладення договору помилилася щодо обставин, так як вважала, що даний договір є гарантією того, що в подальшому між нею та [PERSON] буде укладено договір купівлі-продажу квартири. Дана розписка була написана нею під впливом тяжкої обставини, так як її чоловік попросив залишити будинок з дітьми та їй не було де проживати. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 26.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичила кошти в сумі 25 000 доларів США. Договір було складено у письмовій формі у вигляді розписки. Відповідно до умов договору, [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в національній валюті США, зобов"язалася повернути до 26.01.2014 року. Відповідно до ставки Національного Банку України станом на момент звернення до суду встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти- 100 доларів США= 1200, 90 грн.. Тобто, строк дії договору закінчився ще 26.01.2014 року, відповідач до даного часу не виконала взяте на себе зобов"язання, з урахуванням офіційного курсу валют борг становить 322 500 грн. 00 коп.. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що про отримання будь-яких коштів [PERSON] у [PERSON] вони не знають, лише про те, що [PERSON] написала розписку так як мала придбати квартиру належну [PERSON]. Крім того, свідок [PERSON], показав, що під час розмови між ним та [PERSON] та [PERSON], останні повідомили йому що ніяких коштів їх донька не позичала [PERSON]. З матеріалів ЖЄО Маловисківського РВ УМВС № 1099 від 24.04.2015 року, досліджених в судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] звернулася до начальника Маловисківського РВ УМВС України з заявою 22.04.2015 року, про те, що [PERSON] шахрайським шляхом намагається стягнути з неї гроші в сумі 322500 грн.. В ході перевірки встановлено, що [PERSON] власноруч при свідках написала розписку про отримання коштів в сумі 25000 доларів США від [PERSON] та по даний час кошти не повернула. Тому, ознак будь-якого кримінального правопорушення по даній події не виявлено. Крім того, з даних матеріалів вбачається, що по факту звернення [PERSON] до Маловисківського РВ УМВС України було відібрано письмові пояснення у свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] отримала в борг у їх доньки [PERSON] кошти , про що в їх присутності вона власноруч написала розписку. З показань свідків [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно 26.12.2013 року знаходилася в смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області. [PERSON] позичила у неї кошти та крім цього їй [PERSON] дозволила залишити в належній сім"ї [PERSON] квартирі речі, у зв"язку з її тяжким сімейним положенням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] звернулася до його доньки з проханням позичити кошти, на що він намагався відмовити доньку, але остання його не послухала. 26.12.2013 року до їх домоволодіння прийшла [PERSON], після розмови з [PERSON], його з дружиною [PERSON] запросили до кімнати, і в їх присутності [PERSON] написала власноруч розписку про те, що взяла в борг у [PERSON] кошти в сумі 25 000 доларів США, він з [PERSON] поставили свої підписи на розписці. [PERSON] взяла конверт з коштами та попросила, щоб про дану подію ніхто не знав, особливо її чоловік [PERSON], у зв"язку з тим, що вона розлучилася з ним і між ними не добрі стосунки, при цьому подякувала та пообіцяла, що через місяць кошти поверне. Посилання представника позивача по зустрічному позову та [PERSON] про те, що вона під час укладення даної розписки написала її під впливом тяжкої обставини так як не мала житла та залишилася на вулиці з дітьми, та вчиняючи даний правочин помилилася щодо обставин, які мають місце, так як вважала, що дана розписка є гарантією того, що в подальшому вона придбає за договором купівлі-продаж квартиру належну [PERSON], не доведено в судовому засіданні в силу ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помиилка щодо природи правочину, прав та обов"язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Тобто, помилка це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Судом встановлено, що саме [PERSON] звернулася до [PERSON] з проханням надати позику та власноруч написала розписку про отримання коштів, отже її дії свідчать про те, що вона усвідомлювала значення своїх дій. З реєстраційного посвідчення на квартиру [ADDRESS], вбачається, що власниками даної квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тобто, дана квартира належить на праві приватної власності в рівних частках [PERSON] та її дітям. Намір укласти договор купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON], стростувався показаннями свідками. З прослуханого в судовому засіданні звукозапису розмови між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], встановлено, що [PERSON] та [PERSON] повідомили [PERSON] про те, що його колишня дружина [PERSON] ніяких коштів у [PERSON] не отримувала. Але під час розгляду даної справи судом встановлено, з показань свідка [PERSON] даних під присягою та пояснень позивача [PERSON], що [PERSON] просила нікого не повідомляти про отримання нею в борг коштів в сумі 25 000 доларів США. Відповідно до ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Правова позиція по даним правовідносинам викладена в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року, в якій вказано, що згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов»язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення , так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 1050 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Тому, суд дійшов висновку, що розписка дана [PERSON] є договором позики, та підтверджує факт передачі грошової суми [PERSON] [PERSON] [PERSON] в сумі 25000 доларів США, а отже первинний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: approved