Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 41999 грн. 36 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 21 січня 2009 року, з якої: 8617 грн. 42 коп. заборгованості за кредитом, 8938 грн. 59 коп. заборгованості за процентами, 21967 грн. 19 коп. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1976 грн. 16 коп (процентна складова). Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідач відповідно до умов кредитного договору, який складається із «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифів банку», отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, остання умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 22 листопада 2017 року виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі. Згідно відзиву від 31 січня 2018 року відповідач [PERSON] зазначає про оформлення 21 січня 2009 року кредитної картки у позивача у зв»язку із хворобою батька та необхідності його лікування. ЇЇ відмова від виконання умов договору відсутня, банк отримав на рахунок 42080 грн. 40 коп, при цьому розмір кредиту становить 13000 грн., штрафні санкції є «…кабальними…». За період з 2015 року по 2017 рік відповідач сплачувала мінімальний місячний платіж- 625 грн. 76 коп-1747 грн. 17 коп.. Відповідач, яка працює і отримує 2616 грн. 25 коп заробітку, має неналежний рівень матеріального забезпечення і самостійно утримує малолітню дитину, отримує соціальну допомогу, як одинока мати. Загальна сума заборгованості, із врахуванням вимог розумності та справедливості, становить 12926 грн. 13 коп, яка складається із 8617 грн. 42 коп основного боргу та 4308 грн. 71 коп штрафних санкцій. Заявляє про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення неустойки. Просить розстрочити суму заборгованості на шість місяців. Відповідно до відповіді на відзив представник позивача [PERSON] підтримує позов, зазначаючи, що відповідач здійснювала операції з кредитними коштами, умови договору останній зрозумілі, останнє погашення заборгованості вчинене 12 червня 2017 року. Пеня за неналежне виконання умов договору нарахована правомірно. В запереченнях на відповідь на відзив від 03 квітня 2018 року відповідач [PERSON] зазначає про отримання кредиту внаслідок захворювання та лікування свого батька, свого неналежного рівня матеріального забезпечення, регулярної сплати коштів на виконання умов договору, необхідності застосування при вирішенні справи умов розумності на справедливості. У відповіді на заперечення від 21 червня 2018 року представник позивача [PERSON] підтримує позов, зазначає, що позивач отримала 13000 грн. кредиту, із умовами договору належним чином ознайомилась та погодилась, проценти, пеня та штрафи нараховані правомірно, останнє погашення кредиту здійснене відповідачем 12 червня 2017 року, строки позовної давності дотримані. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позов у розмірі 20000 грн., пояснивши, що має неналежний рівень матеріального забезпечення, сама здійснює утримання малолітньої дитини, не отримує субсидії, у позивача отримала кредит на лікування батька, в 2009 році отримала від позивача 500 грн., останній ліміт 13000 грн., від позивача отримала не більше 13000 грн., остання проплата нею здійснена у серпні 2017 року. Інші заяви, клопотання сторін станом на 14 серпня 2018 року відсутні. Із врахуванням поданих сторонами доказів суд приходить до наступних висновків. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 21 січня 2009 року укладений договір про надання банківських послуг, який складається із заяви відповідача, як отримувача банківських послуг, від 21 січня 2009 року, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів банку, Пам»ятки клієнта, відповідно до яких відповідач отримала банківські послуги у виді кредитного ліміту за платіжною карткою "Универсальная, 55 дней льготного периода», згідно довідки про умови кредитування із використанням вищезазначеної картки: тип кредитної лінії-поновлювальний, базова процентна ставка в місяць-2,5%. Відповідач, як позичальник, погодилась, що вищезазначені Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи банку, Пам»ятка клієнта складають договір про надання банківських послуг, остання відповідно до умов даного договору зобов"язана повернути кредит, сплатити проценти, які є платою за користування чужими грошима, штрафи, які є засобом забезпечення виконання зобов"язань, пеню та комісії. З вищезазначеними умовами відповідач ознайомилась та погодилась, про що свідчить її підпис у вищезазначеній Заяві. Згідно п.1.1.7.11. Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, в разі відсутності заяв сторін про його припинення договір лонгується на такий же строк. Заперечення відповідача [PERSON] проти укладення договору на вищезазначених умовах відсутні. Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 599, 629, 1054 ЦК України. Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 22 листопада 2017 року становить: 8617 грн. 42 коп. заборгованості за кредитом, 8938 грн. 59 коп. заборгованості за процентами, 21967 грн. 19 коп.пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1976 грн. 16 коп (процентна складова). Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов"язань по договору у повному обсязі відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов"язання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов"язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до договірних зобов»язань. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В позові позивач просить стягнути з відповідача одночасно заборгованість за пенею та штрафи. Вимоги про стягнення на користь позивача 21967 грн. 19 коп пені не підлягають задоволенню з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане відповідає правовій позиції Верховного суду України від 21 жовтня 2015 у справі № 6-2003цс15. За таких обставин на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 8617грн. 42 коп. заборгованості за кредитом, 8938 грн. 59 коп. заборгованості за процентами, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1976 грн. 16 коп штрафу (процентна складова), всього 20032 грн. 17 коп.. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 41999 грн. 36 коп., судом стягнуто 20032 грн. 17 коп, тобто позовні вимоги задоволені на 47,69% (20032,17х 100 : 41999,36=47,69), що є підставою для стягнення на користь позивача із відповідача 763 грн. 04 коп. судового збору (1600 х 47,69 : 100 =763,04). Питання щодо розстрочення виконання рішення суду підлягає вирішенню шляхом подачі відповідачем заяви в порядку ст.435 ЦПК України.

Outcome: partial