Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/4 частину земельної ділянки(паю) розташованої на території Великоп"ятигірської с/ради Бердичівського рйону Житомирської області, яка має загальну площу 2.5528 га., та кадастровий номер № 1820881200:06:000:0180. Мотивуючи тим, що 15 січня 2009 року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті він успадкував 3/4 частини земельної ділянки(паю) розташованої на території Великоп"ятигірської с/ради Бердичівського району. Площа успадкованої ним земельної ділянки склала відповідно 1.9146 га. Решту 1/4 земельної ділянки успадкувала його мати - [PERSON], яка 08.11.2010 року померла. За життя вона не встигла зареєструвати своє право на належну їй 1/4 частину земельної ділянки(паю). Після смерті мами він став спадкоємцем її майна згідно заповіту, та в установлений законом строк подав до Бердичівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За його заявою було відкрито спадкову справу № 705/2010. 25 травня 2015 року він звернувся до Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що свідоцтво про право на спадщину за законом видане 21.10.2010 року на ім"я [PERSON] не зареєстроване належним чином згідно діючого законодавства Управлінням держземагенства у Бердичівському районі Житомирської області. В судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - Великоп"ятигірської сільської ради в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи - Бердичівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] народився 4 травня 1966 року, і його батьками були: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією паспорту(а.с.15). 15 січня 2009 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку(пай) загальною площею 2.5528 га., яка розташована на території Великоп"ятигірської с/ради Бердичівського району, Житомирської області, кадастровий номер № 1820881200:06:000:0180. Позивач успадкував 3/4 частини даної земельної ділянки(паю) площею відповідно 1.9146 га, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом( а.с.7). Решту 1/4 земельної ділянки успадкувала його мати - [PERSON], яка 08.11.2010 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.18). За життя вона не встигла зареєструвати своє право на належну їй 1/4 частину земельної ділянки(паю), оскільки хворіла, даний факт сторони не оспорюють. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу(а.с.17). [PERSON] в установлений законом строк подав до Бердичівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За його заявою було відкрито спадкову справу № 705/2010, даний факт сторони не оспорюють. Позивач звернувся до Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що свідоцтво про право на спадщину за законом видане 21.10.2010 року на ім"я [PERSON] не зареєстроване належним чином згідно діючого законодавства Управлінням держземагенства у Бердичівському районі Житомирської області, що підтверджується копією постанови від 28 травня 2015 року № 1313/02-31( а.с.19). Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Однак, враховуючи те, що право власності зазначену частину земельної ділянки не було зареєстровано за померлою особою, а відповідно ч. 2 ст. 1299 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна, у позивача не має можливості зареєструвати дану частину земельної ділянки на своє ім'я. У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 22.06.2011 року для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. В зв'язку з наведеним у позивача виникла необхідність визнання за ним в судовому порядку права власності на вказану частину земельної ділянки, оскільки в інший спосіб він цього зробити не може. Суд вважає, що визнання права власності за позивачем в порядку спадкування на вказану земельну ділянку не порушить прав інших осіб і не заборонено законом, а тому позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати, суд вважає, слід покласти на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved