Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні та проживанні в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він та відповідач являються братами, проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS], яка є власністю територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради. 01.09.2014 року відповідач по справі з метою його залякування, та не допуску до квартири, в під'їзді будинку [ADDRESS] спричинив йому легкі тілесні ушкодження, у зв'язку з чим на розгляді в Галицькому районному суді м.Львова перебувало кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України. Вказує на те, що він неодноразово намагався порозумітися з відповідачем, просив не чинити йому перешкод в користуванні та проживанні квартирою, однак відповідач кожен раз перешкоджає йому та продовжує погрожувати фізичною розправою. Вказані обставини стверджуються актами від 12.11.2014 року та 25.11.2014 року, складеними сусідами будинку. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні фабулі позовної заяви, просили суд позов задоволити. Крім того, вважають, що діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яку позивач визначає у розмірі 1 000 гривень за перешкоджання у користуванні та проживанні у спірній квартирі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, мотивуючи тим, що він не чинить позивачу жодних перешкод у користуванні квартирою. Крім того, зазначив, що позивач фактично у спірній квартирі зареєстрований, однак в ній не проживає. Неприязні стосунки між ними виникли після смерті їх матері та після того, як позивач без його відома вирішив успадкувати майно матері, а саме квартиру [ADDRESS], при цьому, приховавши дані обставини та правовстановлюючі документи. Крім того, вказав, що він пропонував позивачу поділити квартири, однак позивач відмовився. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Разом з тим, додатково пояснив, що після конфлікту, який виник між ними 01.09.2014 року, змінив замки у дверях, та на даний час заперечує проти проживання позивача у спірній квартирі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у родинних відносинах, проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS], яка є власністю територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради, що підтверджується довідкою ЛКП "Цитадель-Центр" №1180 від 25.04.2014 року (а.с.7). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] чинить позивачу перешкоди в користуванні та проживанні в квартирі [ADDRESS]. Вказані обставини встановлені актами за участю свідків - сусідів вищевказаного будинку, складеними 12.11.2014 року та 25.11.2014 року (а.с. 4-5). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили те, що [PERSON] чинить перешкоди своєму брату [PERSON] в користуванні та проживанні в квартирі [ADDRESS]. Крім того, свідок [PERSON] зазначила, що відповідач постійно проживає у квартирі, поміняв замки до вхідних дверей, не допускає позивача до квартири, що підтверджено безпосередньо відповідачем у судовому засіданні. Крім того, судом в процесі розгляду справи було допитано в якості свідка [PERSON], яка дала покази, що відповідач [PERSON] не чинить позивачу перешкод в користуванні квартирою. Окрім того, в квартирі знаходяться речі позивача, та він має доступ до квартири. Однак, суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON], оскільки остання являється дружиною відповідача [PERSON], а відтак, перебуває з ним у сімейних відносинах, у спірну квартиру поселилась та проживає без дозволу позивача на вселення. Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов"язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно частини 3 зазначеної статті особи, які перестали бути членами сім"ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов"язки, як наймач та члени його сімей. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У судовому засіданні знайшло своє доведення, що відповідач створює перешкоди позивачу у користуванні та проживанні в квартирі [ADDRESS], тому в тій частині позов слід задоволити, зобов'язавши [PERSON] не чинити перешкод у користуванні та проживанні в квартирі. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до чинного законодавства, зокрема ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом в процесі розгляду справи не було здобуто жодних доказів того, в чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, та чим керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, а тому в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково.

Outcome: dismissed