Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 20.02.2008 року уклали кредитний договір № MKV0GA0000000008, згідно якого Банк зобов"язався надати відповідачу кредит в розмірі 15700,00 доларів США на термін до 19.02.2018 року, а відповідач зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов"язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 13.01.2016 року [PERSON] має заборгованість перед ПАТ КБ "ПриватБанк" в розмірі 7136,83 доларів США, що становить 166002,55 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 20.02.2008 року в розмірі 166002,55 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" та просив суд такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений цивільний позов не визнав повністю. Пояснив, що ним вносилися кошти на рахунок позивача згідно умов кредитного договору. Вже близько року він не взмозі виконувати свої зобов"язання перед банком внаслідок економічної кризи, девальвації гривні в 2014 році та скрутним матеріальним становищем. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та вимоги позову підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. Так, в судовому засіданні встановлено, що ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 20.02.2008 року уклали кредитний договір № MKV0GA0000000008, згідно якого Банк зобов"язався надати відповідачу кредит в розмірі 15700,00 доларів США на термін до 19.02.2018 року, а відповідач зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов"язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з ЗАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПриватБанк". 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Вказана обставина підтверджена розпорядженням для надання кредиту від 22.02.2008 року. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України, чинного із 01.01.2004 року та умовами кредитної угоди. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 13.01.2016 року має заборгованість 7136,83 доларів США, що за курсом НБУ складає 166002,55 гривень, з них: 6068,45 доларів США - заборгованість за кредитом; 481,67 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13,80 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 222,82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; 10,75 доларів США - штраф (фіксована частина); 339,34 доларів США - штраф (процентна складова). Доводи відповідача [PERSON] на обґрунтування його заперечень проти вимог позивача, суд відхиляє, оскільки такі не спростовують повідомлені позивачем та підтверджені належними доказами фактичні обставини, що мають юридичне значення у даній справі та необхідні для прийняття судом рішення по суті вимог позову. Інших доводів та доказів на їх підтвердження, що б мали значення для вирішення спору, відповідач не навів. Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обгрунтованими, обставини, наведені позивачем, знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 2490,04 гривень судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved