Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер дядько позивача- [PERSON] , дане підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.04.1977 року, актовий запис № 1 (відновлене). В лютому 2020 року [PERSON] звернувся до Першої лохвицької державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, але йому було відмовлено. У Першій лохвицькій державній нотаріальній конторі зберігаються заяви про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини починаючи з 1978 року. Інформація про осіб, які б могли звертатися до нотаріальної контори в 1940 році відсутня. Архівні документи нотаріальної контори зберігаються в Полтавському державному нотаріальному архіві починаючи з 1953 року по 2006 рік. До складу спадкового майна входить 1/8 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.12.2012 року право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину б/н від 20.02.1940 року, виданого нотаріусом Лохвицької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 657/8. 7/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2012 року, виданого державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3672. В даному будинку позивач проживає з липня 1980 року. Крім того, позивач є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2012 року, виданого державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3674. Дубліката на підтвердження права власності спадкодавця на 1/8 частку будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме Свідоцтва про право на спадщину б/н від 20.02.1940 року, виданого нотаріусом лохвицької державної нотаріальної контори, та зареєстрованого в реєстрі за № 657/8 позивач не може отримати, в зв"язку з відсутністю архіву за 1940 рік. Також в зв"язку з відсутністю Свідоцтва про народження дядька, позивач не може підтвердити, що [PERSON] був його дядьком, в зв"язку з чим нотаріусом постановою від 18.02.2020 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким встановити юридичний факт, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним дядьком [PERSON] та визнати за позивачем після померлого [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з"явився, подавши заяву, в якій підтримує позов та просить справу розглядати без його участі. Відповідач, Лохвицька міська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не з"явилася, надавши заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа: Перша лохвицька державна нотаріальна контора, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] помер дядько позивача- [PERSON] , дане підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.04.1977 року, актовий запис № 1 (відновлене). В лютому 2020 року [PERSON] звернувся до Першої лохвицької державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, але йому було відмовлено. У Першій лохвицькій державній нотаріальній конторі зберігаються заяви про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини починаючи з 1978 року. Інформація про осіб, які б могли звертатися до нотаріальної контори в 1940 році відсутня. Архівні документи нотаріальної контори зберігаються в Полтавському державному нотаріальному архіві починаючи з 1953 року по 2006 рік. До складу спадкового майна входить 1/8 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.12.2012 року право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину б/н від 20.02.1940 року, виданого нотаріусом Лохвицької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 657/8. 7/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2012 року, виданого державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3672. В даному будинку позивач проживає з липня 1980 року. Крім того, позивач є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2012 року, виданого державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3674. Дубліката на підтвердження права власності спадкодавця на 1/8 частку будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме Свідоцтва про право на спадщину б/н від 20.02.1940 року, виданого нотаріусом лохвицької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 657/8 позивач не може отримати, в зв"язку з відсутністю архіву за 1940 рік. Також в зв"язку з відсутністю Свідоцтва про народження дядька, позивач не може підтвердити, що [PERSON] був його дядьком, в зв"язку з чим нотаріусом постановою від 18.02.2020 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. На запит суду, державний нотаріус Першої лохвицької державної нотаріальної контори, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої у Першій лохвицькій державній нотаріальній конторі зберігаються заяви про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини починаючи з 1978 року. Інформація про осіб, які б могли звертатися до нотаріальної контори в 1940 році відсутня. Архівні документи нотаріальної контори зберігаються в Полтавському державному нотаріальному архіві починаючи з 1953 року по 2006 рік. Відповідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Встановлення факту родинних відносин з [PERSON] , необхідно [PERSON] для оформлення спадкових прав. З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що дійсно покійний [PERSON] був рідним дядьком [PERSON] . Встановлено, що дійсно [PERSON] , який помер [INFO] є рідним дядьком [PERSON] . У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що об`єкти збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р., яка була чинною до 13.12.1995р., реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) з 1979 року. На виконання Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Станом на 19.10.2012 року КП "Лубенське МБТІ" виготовлено відповідну технічну документацію на будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1265 ЦК України у п"яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved