Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 06 вересня 1997 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 101 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08 жовтня 2008 року, видане повторно). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Після розлучення дитина залишаться проживати з нею. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що протягом довго часу спільного проживання вони з відповідачем мали повноцінну сім`ю. Однак з часом відносини стали погіршуватися. Протягом спільного проживання вони зрозуміли що мають різні погляди на життя, різні духовні цінності та різні характери. Відповідач останнім часом погано ставиться до неї, принижує, ображає. Крім того, він зловживає спиртними напоями та у сім`ї постійно відбуваються сварки та бійки. Всі її зусилля зберегти сім`ю виявились марними. Подальше їх перебування у шлюбі суперечить інтересам кожного з них. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Однак, подала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позов визнає повністю та просить розглядати справу у її відсутності. Просить відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Однак, надав до суду заяву, відповідно до якої поданий позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , 06 вересня 1997 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 101 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08 жовтня 2008 року, видане повторно). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області. Сторонами погоджено, що дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Спір стосовно місця проживання дитини відсутній. З позовної заяви судом встановлено, що протягом травилого часу спільного проживання подружжя мали повноцінну сім`ю. Однак з часом відносини стали змінюватися та вони зрозуміли що мають різні погляди на життя, різні духовні цінності, не підходять один одному за характерами, взагалі вони різні люди і тому подальше їх спільне життя неможливе. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач останнім часом став погано ставитись до позивачки: став її ображати та принижувати. У сім`ї стали постійно виникати сварки. Відповідач став зловживати спиртними напоями, виявляти до позивачки неповагу, простягати до неї руки. Всі її намагання зберегти сім`ю виявилися марними. Всі використані заходи по збереженню сім`ї не призвели до бажаного результату. За таких обставин збереження шлюбу та проживання однією сім`єю суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу позивачка бажає відновити дошлюбне прізвище - " [PERSON] ", що узгоджується з нормами статті 113 Сімейного кодексу України, відповдіно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статтей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дитини. Частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В такому разі з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача, сплачений нею відповідно до квитанції від 19.04.202. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved