Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 13 жовтня 2006 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управліня юстиції. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сім'ю. Протягом останніх 5 (п»яти) років відносини між сторонами поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. З вини відповідача між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхній малолітній син, що негативно впливає на його психологічний стан. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім'ї; він не здатен підтримувати моральну атмосферу у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги. Протягом трьох років сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 13 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управліня юстиції, про що складено актовий запис № 1922. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син: [PERSON], 2007 р.народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, протягом трьох років окремо проживають. Спільне господарство сторони не ведуть. Кожен із них має різні погляди на життя, на взаємні права та обов»язки подружжя, що призводить до виникнення конфліктів в сім»ї та відсутність взаєморозуміння. Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим в зв"язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved