Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 22 листопада 2003 р. зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів. Сторони не підтримують шлюбні стосунки. З січня 2012 року сторони окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, підтвердив викладені позивачем обставини. Вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 22 листопада 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, про що складено актовий запис № 2543. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз»ясненнями, які викладені в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків. З січня 2012 року сторони не ведуть спільне господарство та окремо проживають. Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved