Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 3131 грн. 19 коп трьох процентів річних та 11112 грн. 88 коп індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов"язання, 58332 грн. 90 коп процентів за договором позики. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що заочними рішеннями Ніжинського міськрайонного суду від 27 лютого 2015 року, від 25 січня 2016 року із відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача 140230 грн. заборгованості за договором позики, 46446 грн. 90 коп трьох процентів річних та індексу інфляції, вказані рішення, які перебувають на примусовому виконанні, відповідачем не виконуються, зобов»язання відповідача не припинені. Згідно заяви від 30 січня 2017 року позивач підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи сповіщений, про що свідчить повідомлення від 14 грудня 2016 року про вручення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Статтею 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57?60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 140230 грн. боргу в рахунок повернення боргу за договором позики, 668 грн. 49 коп трьох процентів річних, а всього 140898 грн. 49 коп. Даним рішенням встановлено, що згідно договору позики від 05 липня 2014 року позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] грошові кошти у сумі 5000 доларів США, строк повернення позики не пізніше 31 грудня 2014 року. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 січня 2016 року, яке набрало законної сили, із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 43237 грн. 08 коп індексу інфляції та 3209 грн. 82 коп трьох процентів річних за час прострочення виконання грошового зобов"язання, пов»язаного із виконанням сторонами договору позики від 05 липня 2014 року, а всього 46446 грн. 90 коп. Обставини, встановлені даними судовими рішеннями, враховуються судом в порядку ч.3 ст.61 ЦПК України. Відповідно до повідомлення ВДВС Ніжинського МРУЮ від 02 листопада 2016 року на примусовому виконанні у даному відділі перебуває зведене виконавче провадження по виконанню виконавчих листів №2-740 від 18 березня 2015 року, №2/740/134 від 15 лютого 2016 року, виданих Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 187347 грн. 39 коп боргу, станом на 31 жовтня 2016 року боржником сплачено 1319 грн., залишок боргу-186028 грн. 39 коп. Рішенням суду з відповідача стягнуто грошову суму, вказане зобов"язання зводиться до сплати грошей, тобто є грошовим зобов'язанням між сторонами по справі, яке відповідачем належним чином не виконується, що дає підстави для стягнення в порядку ст.625 ЦК України на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки відповідач зобов"язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує постанову Верховного суду України від 30 березня 2016 року, відповідно до якої зобов"язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду; нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов"язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до розрахунків позивача, які не спростовані відповідачем, три проценти річних складають 3131 грн. 19 коп, індекс інфляції-11112 грн. 88 коп, проценти за договором позики-58332 грн. 90 коп. Вказані грошові кошти підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Позивач є інвалідом 1 групи, що є підставою відповідно до ст.88 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави 725 грн. 76 коп судового збору.

Outcome: approved