Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору № 232873 від 17.12.2014 року та додатків до нього, укладеного між ним та ТОВ „Гранфінресурс". Свої вимоги мотивує тим, що з метою отримання позики в сумі 25000 грн. в грудні 2014 року він звернувся до ТОВ „Гранфінресурс". Працівники відповідача його запевнили, що після сплати першого внеску у розмірі 1250 грн. він отримає позику в зазначеному ним розмірі. В цей же день він заплатив суму відповідно до наданої відповідачем квитанції у розмірі 1250 грн. та підписав договір № 232873 від 17.12.2014року, при цьому договір не вичитував та вважав, що підписує типовий договір позики з фінансовою установою, яка у встановленому законом порядку має право на залучення коштів фізичних осіб та видачу позики, також аркуші паперу були дуже дрібним шрифтом. Однак кошти він не отримав та йому в телефонному режимі запропонували сплатити чергові платежі згідно умов договору. Він почав занепокоюватися і звернувся до фахівців у галузі права і лише після проведення консультацій дізнався, що уклав не договір позики і сплачені ним кошти є не первісний внесок, а комісійний платіж, який нікуди не враховується. Вважає, що при укладенні договору помилився щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки думав що укладає договір позики, а тому на підставі ст. 229 ЦК України укладений договір слід визнати недійсним. Також посилається на те, що відповідач не має відповідної ліцензії, а тому правочин згідно ст. 227 ЦК України є оспорюваним. Крім того при обґрунтуванні позову посилається на порушення відповідачем вимог ст. 19 Закону України „Про захист прав споживачів", вважає, що ТОВ „Грандфінресурс" здійснювало нечесну підприємницьку практику. Також вважає, що відповідач ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а тому до виниклих правовідносин підлягає також застосуванню ст. 230 ЦК України. В зв'язку з викладеним просить стягнути з відповідача сплачені ним кошти та розірвати договір. В судове засідання позивач не з'явився, згідно поданої заяви позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. За згоди позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Крім того, згідно ст. 197 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали даної цивільної справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.12.2014 року сторонами був підписаний договір № 232873 та додатки до нього (а.с.4-6). Відповідно до умов п. 1.1 договору відповідач зобов'язався вчинити від імені та за рахунок учасника - позивача певні юридичні дії, спрямовані на придбання учасником грошової суми, зазначеної у Додатку № 1 до даного договору, на умовах діяльності Програми "Альянс Україна", що міститься в Додатку № 2, в тому числі: сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування; організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини. Також зазначеним договором передбачені обов'язки учасника, зокрема, сплатити одноразовий комісійний внесок. Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору, учасник в день підписання договору сплачує одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу; своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачує загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми. Згідно з п. 1.3 ст. 1 додатку № 2 до договору, його предметом є послуги з формування реєстру учасників програми, метою яких є придбання відповідної грошової суми зазначеної у додатку № 1 до договору. Як вбачається з п. 4.1 ст. 4 додатку № 2, після вчасної сплати чергового загального платежу учасник набуває право брати участь у найближчому заході, коли фонд реєстру є достатнім. Конкретні умови отримання учасником заявленої суми визначені у ст. 5 цього додатку. Адміністратор гарантує учаснику надати обумовлену грошову суму за умови виконання останнім всіх умов договору і додатків до нього ( ст. 12 додатку №2 ). Відповідно до умов договору позивач сплатив відповідачу кошти в сумі 1250 грн. (а.с.10). Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання її за призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідност. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( частина перша статті 229 цього Кодексу, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо замовчує їх існування. Суд вважає, що позивачем не були доведені підстави для визнання укладеного договору недійсним, передбачені ст. ст. 229, 230 ЦК України. Не були надані будь-які докази на підтвердження обману з боку відповідача. Не вбачає суд в діяльності відповідача і ознак нечесної підприємницької практики і не має підстав вважати, що розподіл грошового фонду проходить по пірамідальній схемі. Конкретні умови отримання учасником договору заявленої суми визначені у статті 4 та 5 додатку №2 до договору . Адміністратор гарантує учаснику надати обумовлену грошову суму за умови виконання останнім усіх умов договору і додатків до нього. Учасник підтверджує, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів умови додатку № 2 та правові наслідки, що засвідчує своїм підписом.(п.13 додатку № 2 ). Таким чином, предметом оспорюваної угоди є надання учаснику програми " Альянс Україна" адміністративних послуг, в тому числі фінансового характеру, з метою отримання заявленої до надання грошової суми. Оплатні послуги адміністратора при виконанні споживачем всіх умов договору забезпечуються не можливість, а реальне отримання останнім грошової суми за рахунок фонду реєстру, який формується з чистих внесків його та інших учасників, з наступним повним погашенням цієї суми своїми внесками. За невиконання цього обов'язку настає відповідальність, передбачена ст. 9 додатку № 2 . Позивач за оспорюваним договором виявив бажання отримати кошти, добровільно скориставшись наданими йому послугами. Позивач мав можливість до активізації договору, відповідно до п.п.1.4 статті 1 договору, розірвати даний договір і адміністратор згідно статті 8 договору мав здійснити повернення сплачених учасником коштів. Відповідно до статті 627 ЦК України та до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивач погодився з умовами договору, підписавши договір з додатками. Враховуючи всі вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про визнання недійсним договору в зв"язку з обманом не підлягають задоволенню в зв'язку з необґрунтованістю. Але суд ввжає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача про те, що на день укладення договору відповідач не мав ліцензії на надання фінансових послуг населення. Згідно статті 1 Договору, відповідач зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника - позивача певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, або надати учаснику відповідну суму позики, в тому числі: сформувати Реєстр учасників, забезпечити його адміністрування, організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги. Пунктом 3 частині 1 ст. 9 Закону " Про ліцензування певних видів господарської діяльності" зазначено, що відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає господарська діяльність , зокрема з надання фінансових послуг. Згідно з п. 1.5 ч.1 ст.1 Закону України " Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок інших осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку, збереження реальної вартості фінансових активів. Такими фінансовими послугами, як зазначено в пунктах 2,6,11 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, вважається довірче управління фінансовими активами, надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту та адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Законом України від 02.06. 2011 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" стаття 4 Закону України " Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг " доповнена таким видом фінансової послуги як адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ( п.11-1 статті 4 ). Даний закон набрав чинності з 09.01. 2012 року. Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень цього Закону зазначено: спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Згідно п. 3 Прикінцевих положень цього Закону фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідності з вимогами цього Закону. З аналізу вказаного законодавства вбачається, що ліцензійні умови для здійснення діяльності адміністрування фінансових активів для придбання товарі у группах мали бути розроблені та затверджені в шестимісячний строк з дня опублікування цього закону. Фінансовим установам цим законом було надано час протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність до вимог цього Закону , тобто до 09 січня 2013 року. Оскільки спірний договір між сторонами був укладений 17.12.014 року, тобто після 09 січня 2013 року, то відповідач не момент укладення договору зобов'язаний був отримати ліцензію, однак не вчинив таких дій. В зв'язку з визнанням недійсним договору з вказаної підстави, суд вважає необхідним застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України, стягнувши з ТОВ „Гранфінресурс" на користь [PERSON] кошти в сумі 1250 грн. Питання про судові витрати суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved