Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

24.01.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та з урахуванням збільшених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму грошових коштів у розмірі 17 000,00 грн., пеню у розмірі 19 890,00 грн., збитки у розмірі 32638,60 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4800,00 грн. та судовий збір у розмірі 743,23 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.08.2016 між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір №00/11816, предметом якого є виготовлення та монтаж шафи, карнизу, урізання кухні, монтажні роботи у передпокої та коридорі. Сторонами було обумовлено загальну вартість виготовлення та монтажу меблів у розмірі 19 400,00 грн. Зазначає, що згідно п. 3.1 даного договору виконавець зобов'язався виготовити та здійснити монтаж виробів протягом 30 календарних днів з моменту отримання передоплати. Передоплата була визначена між сторонами і становила 60 % від ціни договору, яку позивач передала відповідачеві у момент підписання договору. Крім того, вказує, що за усною домовленістю сторін термін виконання умов договору було змінено та визначено 04 жовтня 2016 року. Зазначає, що 14.09.2016 сторони узгодили додатковий обсяг робіт та дійшли згоди щодо виготовлення дитячого дивану та позивачем було внесено додаткову проплату у розмірі 5000,00 грн. Посилається, що в порушення умов договору, позивачу вироби відповідачем передані в строк не були, а тому просила стягнути з відповідача сплачені кошти у розмірі 17000,00 грн., пеню у розмірі 19890,00 грн. за період з 07.12.2016 -20.01.2017 у розмірі 3% за кожен день прострочення від вартості роботи (послуги) відповідно до ч.5 ст.10 "ЗУ "Про захист прав споживачів". Крім того, у зв'язку з невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач була змушена понести додаткові витрати на придбання меблів, внаслідок чого понесла збитки у розмірі 32638,60 грн., які також просить стягнути з відповідача. З урахування вищенаведеного просила позов задовольнити. 25.01.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 26.01.2017 позовну заяву [PERSON] було повернуто позивачу. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2017, за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON], ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 26.01.2017 було скасовано та справу передано на новий розгляд. 28.04.2017 згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 28.04.2017 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Ухвалою суду від 03.07.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.08.2016 між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір №00/11816, предметом якого є виготовлення та монтаж шафи, карнизу, урізання кухні, монтажні роботи у передпокої та коридорі на суму 19400,00 грн.(а.с.48). Судом також встановлено, що оплата по договору №00/11816 від 11.08.2016 була проведена позивачем в розмірі 12000,00 грн. в якості передоплати, згідно п. 5.1 даного договору та підтверджується підписами сторін у договорі. Згідно п.3.1. Договору, виконавець зобов'язався виготовити та змонтувати вироби згідно п. 1.1 даного договору на умовах, викладених в договорі, протягом 30 календарних днів, з моменту отримання передоплати. Так, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, всупереч умовам договору, не виконав взяті на себе зобов"язання в строк до 11.09.2016, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не передавши у вказаний в договорі строк вироби, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 11.08.2016 між позивачем та відповідачем було підписано договір , суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов цього договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до ст.10 Закону України „Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказів того, що відповідач виконав взяті зобов'язання згідно умов договору від 11.08.2016, суду не надано, як і не надано доказів того, що умови даного договору не були виконані відповідачем внаслідок вини позивача чи дії непереборної сили. Разом з цим, суд вважає, що позивачем не надано доказів сплати додатково на рахунок відповідача 5000, 00 грн. на виконання умов договору від 11.08.2016. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачені кошти за договором №00/11816 від 11.08.2016 в розмірі 12000,00 грн. Також, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором, виходячи з наступного. Як вбачається з п. 3.1. Договору, відповідач зобов'язаний був виготовити та змонтувати вироби протягом 30 робочих днів з моменту отримання передоплати, однак свої зобов'язання не виконав. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 № 5, неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Як вбачається з договору від 11.08.2016, останнім не передбачена майнова відповідальність за неналежне виконання його умов. З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги те, що відповідач допустив прострочення виконання взятих на себе зобов"язань, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пеню відповідно до ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у розмірі 3% за кожний день прострочення вартості роботи (послуги). Нарахування пені здійснюється на суму 12000,00 грн., яку позивач внесла на рахунок відповідача під час укладання договору та яка підтвердужється матеріалами справи. При цьому, визначаючи період, на який нараховується пеня, суд виходить з меж заявлених позивачем вимог, тобто за період з 07.12.2016-20.01.2017. З розрахунку, здійсненим судом за допомогою офіційної бази «Ліга», вбачається, що 3% пені за період з 17.12.2016-20.01.2017 становить 16200,00 грн. Разом з тим, згідно ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням обставин справи та виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань є значною сумою, а тому суд вважає за можливе зменшити до 12000,00 грн. в порядку ч.3 ст.551 ЦК України. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 12000, 00 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків за невиконання договору в розмірі 32638,60 грн., то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Виходячи з приписів вказаної вище норми вбачається, що для відшкодування збитків, необхідною є наявність чотирьох умов відповідальності, зокрема, протиправна поведінка відповідача, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення, а не якихось інших обставин; вина боржника. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що придбання інших меблів позивачем на суму 32638,60 грн. в результаті неправомірних, на її думку, дій відповідача, не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Враховуючи наведене вище, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення збитків у розмірі 32638, 60 грн. З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню частково. Що стосується вимог позивач про стягнення на свою користь з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 4800, 00 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Встановлено, що 04.01.2017 між [PERSON] та юридичною компанією KODEX було укладено договір про надання юридичних послуг № 01/01/17 ( а.с. 51-53). Факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується актами виконаних робіт №1 від 04.01.2017, №2 від 11.01.2017, №3 вд 23.01.2017 ( а.с. 54,56,58). З матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено 4800, 00 грн. за надані юридичні послуги, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера № 48 від 04.01.2017 на суму 640,00 грн., № 22 від 11.01.2017 на суму 640, 00 грн. та 23.01.2017 № 12 на суму 3520,00 грн.( а.с. 55,57,59). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4800,00 грн.

Outcome: partial