Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 23 листопада 1997 р. зареєстровано Могилянівською сільською радою Острозького району Рівненської області. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, шлюб та сім'ю та несумісність характерів, внаслідок чого між ними виникали суперечки, що в кінцевому результаті у 2010 році призвело до припинення шлюбних відносин між ними. З ініціативи відповідача між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня донька, що негативно впливає на її психологічний стан та спричиняє душевні страждання позивачу. Сторони не ведуть спільне господарство. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 23 листопада 1997 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Могилянівською сільською радою Острозького району Рівненської області, про що складено актовий запис № 15. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків з 2010 року. Спільне господарство не ведеть. Кожен із них живе власним життям. Зазначені обставини були встановлені судом при розгляді справи. Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Як зазначалось судом вище, сторони у справі не ведуть спільне господарство, не пов"язані спільним побутом, кожен з них має власні інтереси. Постійні суперечки негативно впливають на психологічний стан їхньої доньки та спричинють душевні страждання позивачу. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим в зв"язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved