Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона є бабусею [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх чотирьох років дитина знаходиться на її утриманні та вихованні. Мати дитини (дочка позивача) - [PERSON] не проживає з ними більше двох років, участі у вихованні дитини не приймає. Батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] проживає окремо в с. Часниківка, Лохвицького району разом з старшим сином [PERSON] , а з дочкою спілкується рідко, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідачі по справі розлучені, разом не проживають. Онука позивача - [PERSON] забезпечена одягом, іграшками. З 01.02.2018 року почала відвідувати Сенчанський дитячий садочок. Позивач приводить та забирає дитину з дитячого садка, відвідує відкриті заходи та батьківські збори. Відповідачі жодного разу не відвідували дитину в дитячому садочку, не цікавилися її вихованням. [PERSON] є власником будинку в селі Сенча, Лохвицького району. Окрім онуку, з позивачем проживає син - [PERSON] , [INFO] . Позивач працює в Сенчанському КПП "Паросток", має стабільну заробітну плату, що дозволяє утримувати онуку та забезпечувати їй нормальні умови проживання. Син, [PERSON] [INFO], теж працює в Сенчанському КПП "Паросток". У власності позивача знаходиться присадибна земельна ділянка, на якій вона вирощує сільськогосподарську продукцію для власного споживання. Враховуючи викладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] . В судове засідання позивач по справі не з"явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи від органу опіки та піклування Лохвицької районної державної адміністрації в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, [PERSON] є бабусею [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх чотирьох років дитина знаходиться на її утриманні та вихованні. Мати дитини (дочка позивача) - [PERSON] не проживає з ними більше двох років, участі у вихованні дитини не приймає. Батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] проживає окремо в с. Часниківка, Лохвицького району разом з старшим сином [PERSON] , а з дочкою спілкується рідко, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідачі по справі розлучені, разом не проживають. Онука позивача - [PERSON] забезпечена одягом, іграшками. З 01.02.2018 року почала відвідувати Сенчанський дитячий садочок. Позивач приводить та забирає дитину з дитячого садка, відвідує відкриті заходи та батьківські збори. Відповідачі жодного разу не відвідували дитину в дитячому садочку, не цікавилися її вихованням. [PERSON] має у власності будинок в с. Сенча, Лохвицького району. Окрім онуку, з позивачем проживає син - [PERSON] , [INFO] . Позивач працює в Сенчанському КПП "Паросток", має стабільну заробітну плату, що дозволяє утримувати онуку та забезпечувати їй нормальні умови проживання. Син, [PERSON] [INFO] , теж працює в Сенчанському КПП "Паросток". У власності позивача знаходиться присадибна земельна ділянка, на якій вона вирощує сільськогосподарську продукцію для власного споживання. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав, в силу вимог закону, є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка передбачена правилами цієї статті і виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно з роз"ясненнями п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення відповідачів батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дитини, а також той факт, що відповідачі не виконують своїх обов`язків щодо виховання дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.11.2015 року батьками [PERSON] , [INFO] є - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно Акту обстеження умов проживання [PERSON] від 20.01.2020 року, наданого Сенчанською сільською радою Лохвицького району встановлено, що [PERSON] не проживає в сім"ї [PERSON] більше двох років. Бабуся опікується онукою, доглядає за нею. Дитина забезпечена одягом, іграшками, є місце для сну, дитина чотири роки знаходиться на утриманні та вихованні бабусі [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки Закладу дошкільної освіти "Ромашка" с. Сенча Лохвицького району від 21.01.2020 року № 07, [PERSON] займається вихованням дитини - [PERSON] , 2015 р.н. Дитина відвідує навчальний заклад з 01.02.2018 року. Бабуся цікавиться розвитком дитини, відвідує відкриті заходи в ЗДО "Ромашка" та батьківські збори. Батьки дитини жодного разу не відвідали дитину в навчальному закладі (а.с. 8). Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.05.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с 11). Як зазначалося вище, відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками. Як встановлено судом, саме дані факти і мають місце у відношенні відповідачів до виконання своїх батьківських обов`язків щодо їхньої дитини. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки відповідачі по справі в судове засідання не з"явилися, подали письмові заяви якими позовні вимоги визнають, а позивачем надано достатньо доказів в обґрунтування позовних вимог про те, що відповідачі не дбають про фізичний розвиток і здоров`я дитини, не виконують батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання своєї дитини, захисту її прав та інтересів. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також, суд роз"ясняє [PERSON] та [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved