Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

08.05.2013 року [PERSON] звернувся з позовною заявою , яку уточнював в ході розгляду справи і в якій вказує, що [PERSON] по договору позики отримала від нього 41 000 гривень, при курсі 1 долар США за 7,9 грн, які повинна була повернути до 31 серпня 2011 року , про що видала йому розписку 15.05.2010 року. Борг не повернула . В результаті він зазнав моральних і матеріальних збитків. Інфляція за 2010 рік-5,7%; 2011 рік- 5,2% ; 2012 рік- 1%; 2013 рік- 1,4%; всього 13,3%. 41000 : 100% х 13,3 % =5453 грн. Крім того, неотримана вигода від вкладу 41 000 грн. в А-„ПриватБанк" терміном на три роки буде становити 28678,87 грн. Платіжна спроможність купівлі долара складає: 41000 : 7,9= 5189,87 долар. При курсі долара 10,5 грн. за долар : 41 000 : 10,5= 3904,7619 дол. 5189,87 - 3904,38 дол. = 1285,49 дол. 1285.49 х10,5 = 13497,645 грн. Просить стягнути : по договору позики - 41 000 грн. ; збитки від інфляції - 5453 грн; неотриману вигоду -28678,97 грн.; збитки спроможності купівлі долара 5968,32 грн. Моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Судові витрати : судовий збір-688,57 грн.; друк і ксерос -20 грн. Відповідач позовні вимоги не визнала і суду пояснил, що дійсно 15.05.2010 року отримала від [PERSON] подоговору позики 41 000 гривень, про що видала йому розписку. По договору оренди від 07.10.2009 року вони з чоловіком - [PERSON] взяли у [PERSON] автомобіль марки Опель Астра OTGF69 реєстраційний номер [NUMBER]. За домовленістю, за цей автомобіль вони повинні були виплатити кредит в банк за [PERSON] і автомобіль ставав їх власністю . Кредит вони виплатили повністю але з [PERSON] на себе не переоформили за браком коштів. Так як грошей не було, щоб повернути борг [PERSON], він запропонував віддати йому вказаний автомобіль. [PERSON] зобов"язався після реалізації ним автомобіля провести розрахунок, про що написав розписку 24.01.2012 року. Автомобіль [PERSON] реалізував і всі гроші забрав собі, решту їм не повернув. В розписці [PERSON]. дата її боргової розписки (22.04.2011 р.) вказана невірно, але її чоловік, якому ця розписка давалась не звернув уваги. Іншого боргу перед [PERSON] ні в неї ні в її чоловіка не було. Їй відомо,що [PERSON] оформив автомобіль на свою дочку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів( суму позики). Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що підтвердженням укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. На підтвердження договору позики по якому отримала від [PERSON] 41 000 гривень і які зобов"язалась повернути до 31.08.2011 року [PERSON] 15.05.2010 року видала розписку, представлену [PERSON] у судове засідання ( а.с.55 оригінал ). За вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що для погашення вказаного боргу [PERSON] отримав від [PERSON] автомобіль марки Опель Астра OTGF69 реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] власноручно, що підтвердив у судовому засіданні, 24.01.2012 року написав розписку про те, що отримав від [PERSON] вказаний автомобіль і по реалізації даного автомобіля будуть проведені взаєморозрахунки у відповідності з записами у борговій розписці [PERSON] ( від 22.04.2011 року розписка).Вартість автомобіля при страхуванні оцінена 70800 гривень. Автомібіль на ходу, претензій по автомобілю не має ( а.с. 54 оригінал). Сам [PERSON] дає суперечливі пояснення щодо його розписки про передачу йому автомобіля [PERSON] В судовому засіданні 05.03. 2014 року ,02.06.2014 року він поясняв, що іншого боргу ніж по розписці [PERSON] від 15.05.2010 року у [PERSON] не має і не було. В судовому засіданні 08.08.2014 року пояснив, що розписка [PERSON]від 22.04.2011 року яка вказана в його розписці про одержання автомашини була, але він її загубив і відмовляється давати по ній пояснення. Автомобіль прийняв від [PERSON] на прохання [PERSON], подивитись його технічний стан. Продажею автомобіля він не займався, грошей за нього не отримував. Його твердження спростовуються : З довідки Державтоінспекції видно, що автомобіль марки Опель Астра OTGF69 реєстраційний номер [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] і знятий нею з обліку в комісійний магазин 07.03.2012 року. 25.04.2012 року на підставі довідки-рахунку автомобіль зареєстрований за гр. [PERSON] ( а.с.44-45). Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] запропонував йому продати автомобіль і вернути йому борг. Сказав, що [PERSON] його може обманути, автомашина на його дружині зареєстрована і він її не переоформить. А він оформить продажу і тоді проведуть розрахунок по боргу. Він не вимагав від [PERSON] боргову розписку на 41 000 гривень, так як вважав, що розписка яку написав йому [PERSON] на автомобіль , автоматично анулює боргову розписку. Він довіряв [PERSON] і не думав, що той і автомобіль забере і розписку про борг пред"явить до стягнення . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дійсно вона передала автомобіль марки Опель Астра OTGF69 реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON]. Вони виплатили замість неї кредит в банк за автомобіль і вона вважала автомобіль їх власністю, хоч зареєстрований він був на неї. Автомобіль з реєстрації знімав [PERSON], вона його знає, хрещений її чоловіка. Вона лише підписала документи в ГАІ на його прохання . Грошей вона за автомобіль від нього ні від кого іншого не отримувала. Яка домовленість у [PERSON] з [PERSON] за автомобіль і кому продав [PERSON] автомобіль не знає. Вона не просила [PERSON] прийняти автомобіль від [PERSON] по технічному стану, не збиралась його продавать, бо не вважала його своїм. Суд вважає, що розпискою від 24.01.2012 року [PERSON] підтвердив прийняття виконання грошового зобов"язання [PERSON] по договору позики від 15.05.2010 року, тому його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed