Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 28 січня 2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 049780, предметом якого було страхування автомобіля марки «Ford Tourneo Connect», державний номерний знак [NUMBER]. 16 жовтня 2013 року в м. Києві по вул. Володимирський проїзд сталася дорожньо-транспортна пригода із зазначеним транспортним засобом та автомобілем [NUMBER] під керуванням відповідача. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. До позивача звернувся страхувальник із заявою про пошкодження транспортного засобу у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою. На підставі чого позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника у розмірі 13 652,42 грн. Позивач звертався до відповідача з регресною вимогою, в якій запропонував в добровільному порядку відшкодувати шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, однак жодних дій щодо врегулювання даного питання відповідачем не здійснено. Просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 13 562,42 грн., та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини справи. 28 січня 2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№ 049780, предметом якого було страхування автомобіля марки «Ford Tourneo Connect», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.4, 24-25). Відповідно до заяви [PERSON] про настання страхового випадку від 17 жовтня 2013 року мав місце страховий випадок 16 жовтня 2013 року за участю автомобіля марки «Ford Tourneo Connect», державний номерний знак [NUMBER], що застрахований в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія"ПЗУ Україна".(а.с.5-9,10). Згідно звіту № 3666/13 від 04 листопада 2013 року про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Ford Tourneo Connect», державний номерний знак [NUMBER], матеріальний збиток становить 14 481, 80 грн.(а.с. 13- 23) Згідно калькуляції № sa38/08/13 від 04 листопада 2013 року вартість ремонту автомобіля марки «Ford Tourneo Connect», державний номерний знак [NUMBER] складає 14 481,80 грн.(а.с. 26,27,28,29,30) Згідно страхового акту № UA2013101600022/L02/03 від 27 листопада 2013 року заявлена подія є страховим випадком за Договором страхування АМ№ 049780 від 28 січня 2013 року виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 13 562 грн. 42 коп. (а.с.30,31). Аналізуючи досліджені докази, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про стахування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Заподіяння шкоди потерпілому можливе за двома підставами: 1) в результаті невиконання контрагентом потерпілого своїх договірних зобов?язань; 2) в результаті дій особи, що не пов'язана з потерпілим будь-якими договірними відносинами (деліктна відповідальність). Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому. Перехід права вимоги страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов?язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. Відповідно до платіжного доручення № 18213 від 28 листопада 2013 року позивачем перераховано страхове відшкодування у розмірі 13 562,42 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІДІ КРАЙ МОТОРЗ».(а.с. 32). 13 грудня 2013 року позивачем направлена вимога [PERSON] про виплату страхового відшкодування у розмірі 13 562,42 грн.(а.с. 33,34). Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 03 червня 2015 року по справі № 6-305цс15 цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди. Позов пред»явлено до [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи містять постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2013 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.11-12). Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, судом позивачу роз»яснено право надати докази щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Позивачем не доведено вина [PERSON], [INFO], в заподіянні шкоди, що є його обов"язком відповідно до засад змагальності процесу, чим не виконано вимоги ст.10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагальності процесу, роз"яснював сторонам їх права та обов"язки при розгляді справи. У зв"язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"ПЗУ Україна" до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити.

Outcome: dismissed