Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

29.12.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Кам"янокриничанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері. Позовні вимоги мотивувала тим, що 26.08.2013 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки №941 площею 2,44 га, яка розташована на території Кам"янокриничанської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області. Зазначену земельну ділянку [PERSON] успадкувала після смерті свого батька [PERSON], але не оформила правовстановлюючі документи на неї. При зверненні Позивачки до нотаріуса з питання видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану ділянку, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про належність земельної ділянки спадкодавцеві та рекомендовано звернутись до суду. Позивачка та її представник в судове засідання не з"явилась, подавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та просили суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив до суду заяву, в якій просить суд слухати справу без участі представника сільської ради, заперечень проти заявлених позовних вимог не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені слідуючі обставини. 26.08.2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-НМ № 173630 (а.с.6). У відповідності до довідки нотаріуса та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, [PERSON] являлась єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON], спадщину прийняла. Згідно копії Державного акту про право приватної власності на землю серії І-КР №000164 [PERSON] належала земельна ділянка №941 площею 2,44 га, яка розташована на території Кам"янокриничанської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області. Зазначену земельну ділянку [PERSON] успадкувала після смерті свого батька [PERSON], але не оформила правовстановлюючі документи на неї. Позивачка доводиться померлій [PERSON] дочкою, що вбачається з копії свідоцтва народження (а.с.5) та спадкоємицею за законом першої черги. При зверненні до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про належність зазначеної земельної ділянки спадкодавцеві, що підтверджується листом нотаріуса. Таким чином, [PERSON] являється єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері та вона належним чином прийняла спадщину, інші спадкоємці відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як позивачка в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну\~ ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачкою набуто право власності в порядку спадкування, а тому за нею має бути визнано право власності на земельні ділянки. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивачка може лише в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився на їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved