Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка згідно позову та уточнень до нього просить стягнути з НАСК "Оранта" на її користь 50000 грн. , з відповідача [PERSON] 104320 грн. матеріальної та 10000грн. моральної шкоди.В позові зазначає,що 24.10.2012 року з вини відповідача [PERSON]сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої їй заподіяно матеріальну шкоду через пошкодження автомобіля. Моральна шкода полягає в стражданнях через ушкодження автомобіля, через стрес погіршився стан здоров"я, в звичайному ритмі життя відбулись зміни.Вона вимушена була нести витрати на траспортування автомобіля,оцінку заподіяних ушкоджень, перейматись ходом досудового розслідування та процедурою відшкодування збитків .Страхове відшкодування відповідно до полісу НАСК "Оранта" становить 50 тисяч гривень, але остання їй такі кошти не виплатила. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю.Вказав, що вина [PERSON] у заподіянні збитків стверджена, розмір заподіяної шкоди визначений експертним висновком.Страхова компанія зобов"язана виплатити страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності , а решту -винна особа. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" позов визнав частково - всумі 49490 грн.Зазначив,що страхове відшкодування виплачується за мінусом франшизи -510 грн., про що прямо вказано в полісі обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності.Звернув увагу суду, що страхова компанія виконала вимоги ст.ст. 35,36 Закону, а тому не повинна відшкодовувати витрати за проведення експертизи. Відповідач [PERSON] позов не визнав.Вказав,що шкоду він не заподіював,а тому не збирається платити жодної копійки.Його вина на досудовому розслідуванні і в суді була доведена частково,за вчинене він уже поніс покарання. Суд, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності , прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. 24.10.2012 року близько 10-30 годин на 49 км+ 450 м автодороги Житомир-Могилів-Подільський поблизу с.Хажин Бердичівського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля „ЗИЛ-ММЗ4505" під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля „Фольксваген Транспортер Т5" під керуванням [PERSON].,автомобіль на праві власності належить позивачці. В результаті зіткнення обидва автомобілі отримали пошкодження. Факт ДТП, винність водія [PERSON] сверджена вироком Бердичівського міськрайонного суду від 17.09.2014 року (кримінальна справа № 274/2497/13-к, т.2 а.с.204-209.).Згідно вироку водій [PERSON] ,керуючи автомобілем проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін , не вірно оцінив дорожню обстановку, при наближенні до попутньо рухаючогося вантажного автомобіля , з метою уникнення зіткнення з ним, виїхав на смугу зустрічного руху ,де передньою правою кутовою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв зіткнення з передньою лівою частиною автомобіля „Фольксваген Транспортер Т5" під керуванням [PERSON],який рухався в зустрічному напрямку. Порушення водієм [PERSON] вимог п.п.1.5,2.3(б),10.1,11.2 і лінії дорожньої розмітки 1.1.Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв"язку із створенням аварійної обстановки ,виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 61 ЦПК України вказаний вище вирок суду у кримінальній справі обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок , з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.Отже,доводи відповідача [PERSON] про те,що він не винний у дорожньо-транспортній пригоді ,його вина частково була доведена, по кримінальній справі не все було досліджено, суд до уваги не приймає,його вина доведена вироком ,який набрав законної сили і є обов"язковим для суду при вирішенні позову . Позивач є власником автомобіля „„Фольксваген Транспортер Т5",2004 року випуску, р.н.[NUMBER](кримінальна справа № 274/2497/13-к, т.1 а.с.35.). Власником автомобіля [NUMBER] є міське комунальне ВЖРЕП 3 (кр.справа т.1 а.с.33), цивільно-правова відповідальність власника вказаного автомобіля застрахована в ВАТ НАСК„Оранта" ,ліміт відповідальності за спричинення майнової шкоди встановлено у 50 тис. грн. франшиза - 510 грн.. (а.с.68). МК ВЖРЕП № 3 на час розгляду справи не внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців (а.с.27), не є юридичною особою,а тому згідно з ч.2 ст.30 ЦПК України не може бути відповідачем в суді.Позивачем МКВЖРЕП № 3 залучено до участі в справі як відповідача, однак позовні вимоги до вказаної особи не заявлені. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України на страховика покладено обов'язок у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором. У відповідності до вимог ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком. Статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі -Закону),визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З наведеного вбачається, що відповідач-НАСК "Оранта" за законом був зобов'язаний виплатити позивачці страхове відшкодування за заподіяну їй в результаті ДТП майнову шкоду в межах ліміту . За загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. При вирішенні питання про розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди , суд приймає до уваги висновок № 3908 судової автотоварознавчої експертизи (а.с.87-92).Вказаний висновок є належним та допустимим доказом , що містить висновки про дійсний розмір матеріального збитку,заподяного позивачці внаслідок пошкодження належного їй автомобіля при ДТП,що мала місце 24.10.2012 року . Експертом встановлено,що позивачу через пошкодження автомобіля заподіяно матеріальний збиток в сумі 154320 грн. Отже, на користь позивача підлягає стягненню з НАСК "Оранта" 49 490 грн. страхового відшкодування- згідно з лімітом відповідальності за виключенням франшизи -510 грн.(ст.12 Закону ).Через недостатність страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє рішення про стягнення з винної особи -[PERSON] на користь позивачки різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням),що становить 104 320 грн. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди в заявленій позивачем сумі 10 000 грн. суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог виходячи з такого. Статтею 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. З врахуванням ступеню немайнових витрат, тривалості страждань, можливості відновлення попереднього стану ,та виходячи із засад розумності та справедливості ,суд визначає розмір моральної шкоди,що підлягає стягненню з відповідача [PERSON]-особи винної у пошкодженні майна на користь позивача 2500 грн. Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до ст.88, ЦПК України, відшкодовуються з відповідачів пропорційно до суми задоволених вимог(щодо НАСК [PERSON] -32%, відповідача [PERSON] -68%).Позивачка сплатитила 243,6 грн. судового збору .Належало до сплати судового збору : із вимог майнового характеру 1543,2 грн. та 243,6 грн.із вимог немайнового характеру. Тому, з відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь позивачки підлягає стягненню 77,96 грн. витрат по сплаті судового збору, з відповідача [PERSON]-165,65 грн. витрат по сплаті судового збору.\~Суд стягує з відповідачів пропорційно до суми задоволених вимог недоплачену суму судового збору в дохід державного бюджету: з відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 415,87 грн., з відповідача [PERSON]-883,73 грн.З відповідача [PERSON] суд стягує на користь позивачки 1200 грн. витрат за проведення експертизи (а.с.100-101),на користь державного бюджету -243,6 грн. судового збору із вимог немайнового характеру .

Outcome: approved