Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] 02.12.2020 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.11.2014 між сторонами зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Журавлинської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №3. Позивач зазначила, що шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2020 року, оскільки вони мають несумісні характери та різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вказала, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та просить суд не вживати заходів до примирення подружжя, оскільки з жовтня 2020 року не проживають однією сім`єю. Розірвати шлюб в органах РАЦС позивач не має можливості, оскільки з боку відповідача відсутня згода. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу змінити прізвище з « [PERSON] » на дошлюбне прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 23.12.2020 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку 30.12.2020 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 31). Позивач подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує, з позивачем не проживає однією сім`єю з жовтня 2020 року, просить позов задовольнити та після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на " [PERSON] " (а.с. 33). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення 02.01.2021 рекомендованого листа з судовою повісткою (а.с. 32), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2014 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Журавлинської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.11.2014 виконавчим комітетом Журавлинської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 12). Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Журавлинської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області №248 від 24.11.2020, позивач проживає одиноко в [ADDRESS] (а.с. 13). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом як подружжя не проживають, спільних неповнолітніх дітей не мають. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінила прізвище при реєстрації шлюбу, просить відновити їй дошлюбне прізвище, тому суд вважає за необхідне відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції ПАТ "Державний ощадний банк України" №21 від 02.12.2020 (а.с. 4), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved