Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до Рівненського міського суду із вищевказаним позовом, з подальшим його уточненням, в якому просить стягнути [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову та до повноліття дитини. Судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування позовних вимог вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Дитина відвідує гурток з "тхеквандо", на що вимагає додаткових витрат. На даний час вона перебуває в декретній відпустці по догляду за другою дитиною, тому знаходиться в скрутному матеріальному становищі. В судове засідання позивач подала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, також не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення по справі. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2014 року, яке набрало законної сили 18 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишено проживати з матір"ю. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно дошлюбне прізвище - Тарасюк. Свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №181336, актовий запис №1650 підтверджується, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 800 грн. на дитину, що становить половину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та відповідає засадам розумності та справедливості, а також рівності прав та обов"язків батьків щодо утримання дитини.. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в прибуток держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial