Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

15.02.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на гараж площею 24,5кв.м літера А, що розташований за адресою: вул.Привокзальна, 8б, м.Благовіщенське Кіровоградської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що у 2006 році за домовленістю з [PERSON] вона придбала у нього належний йому гараж за вищевказаною адресою. Власник передав їй ключі а позивачка йому кошти в сумі 15000 грн. Натомість [PERSON] зобов"язався укласти із нею договір купівлі -продажу у належний спосіб, однак почав дуже хворіти, так і не уклавши договору він 3 квітня 2013 року помер. Спадкоємицею після смерті [PERSON] є його донька [PERSON], проте вона повідомила, що даний гараж вона не спадкує та не хоче нести витрати у зв"язку з його переоформленням. При цьому вона визнає що знала про дану угоду та не заперечує проти переходу права власності. Крім цього, позивачка увесь цей час вільно відкрито володіє даним майном та вважає, що набула його на законних підставах. Позивачка у судове засідання не з"явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Благовіщенської міської ради у судове засідання не з"явився, подав клопотання, яким не заперечує проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з"явилась, подавши клопотання, про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, згідно копії будівельного паспорту(а.с.16), [PERSON] належав гараж по вул.Привокзальна, 8б, у м.Благовіщенське Кіровоградської області. Згідно розписки від 03.03.2006 року (а.с.13) [PERSON] продав [PERSON] зазначений гараж та зобов"язався укласти із нею договір купівлі-продажу у належний спосіб. Однак, 03.04.2013 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.19), так і не уклавши договору купівлі-продажу. Спадкоємицею після смерті [PERSON] є його донька [PERSON], проте вона повідомила, що даний гараж вона не спадкує та не хоче нести витрати у зв"язку з його переоформленням. При цьому вона визнає що знала про дану угоду та не заперечує проти переходу права власності, що підтверджується її заявою (а.с.12). Позивачка [PERSON] з 2006 року по теперішній час вільно відкрито володіє даним гаражом. Приймаючи рішення, суд керується наступним. На підставі ст.344 ЦК України набувальна давність - одна з підстав набуття права власності. Частина 1 статті 344 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито й безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном протягом 5 років, набуває права власності на нього. Суб'єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Відповідно до ч.4. ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК а також; частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за позивачкою право власності за набувальною давністю на гараж. На підставі наведеного,

Outcome: approved