Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

21.10.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва із позовною заявою, в якій просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] , який було зареєстровано 21.01.2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 11; стягнути з відповідача [PERSON] ( [INFO] , рнокпп: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь позивача [PERSON] ( [INFO] , рнокпп: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.10.2019 року і до повноліття дітей. В обґрунтування позову позивач вказала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна та міста проживання дітей відсутній, діти залишаються проживати разом із матір"ю. Відповідач здоровий працездатний чоловік, матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, хоча має таку можливість - має постійне, офіційне працевлаштування та стабільний дохід. На підставі зазначеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Крім того, ухвалу суду від 05.11.2019 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Частина четверта статті 223 ЦПК України, роз"яснює про наслідки неявки в судове засідання учасника справи: у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідоленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що 21.01.2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 11. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Спір щодо спільно нажитого майна та міста проживання дітей відсутній, діти залишаються проживати разом із матір"ю. Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення про окреме мешкання і розірвання шлюбних стосунків, сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила своє бажання надалі іменуватися прізвищем " [PERSON] ". Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, то судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, батько дітей коштів на їх утримання добровільно не надає. Відповідач здоровий працездатний чоловік, має постійне, офіційне працевлаштування та стабільний дохід. У відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положення ст. 181 Сімейного кодексу України, у разі відсутності домовленості між батьками про способи виконання обов"язку з утримання неповнолітньої дитини тим із батьків, хто проживає окремо, іншій, з ким проживає така дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на її утримання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягується сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 768,40 грн., за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а судовий збір у розмірі 768, 40 грн., за позовну вимогу про стягнення аліментів на користь держави.

Outcome: approved