Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

В серпні 2015 року позивач Національний Університет оборони України в особі начальника Національного Університету оборони України [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року народження, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької в м. Києві районної державної адміністрації про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення в гуртожитку, свої вимоги мотивує тим, що Наказом начальника Національної академії оборони України № 177 від 29 серпня 2008 року [PERSON] зараховано слухачем академії. У зв'язку із навчанням [PERSON] та членам його сім'ї надана спірна кімната в гуртожитку Національної академії оборони України, яка в подальшому реорганізована в Національний університет оборони України (постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1089 "Про реорганізацію Національної академії оборони України. На спірне приміщення видало ордер № 1126 від 22.08.2008 року та укладено договір найму спірного приміщення. Наказом начальника університету № 117 від 31 липня 2010 року [PERSON] виключено зі списків особового складу академії у зв'язку із закінченням навчання. Проте після закінчення навчання [PERSON] та члени його сім'ї надану на час навчання кімнату в гуртожитку не звільнили та продовжують проживати в ній. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. який діє за довіреністю № 182/19 від 05.01. 2016 року ( а.с. 68) позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити, пояснивши суду, що виселення їх з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення в гуртожитку, суперечить вимогам ст 125 ЖК України. Разом з тим вони не отримували попередження про виселення, оскільки іншого житла вони не мають. Як учасник бойових дій [PERSON] перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону. Донька на даний час закінчує навчальний рік у школі, а тому просив розглянути питання щодо відстрочення виконання рішення суду на чотири місяці з метою забезпечення гідних умов для проживання, виховання, навчання, розвитку та здоров"я неповнолітньої доньки [PERSON], що проживає разом з ними на спірній житловій площі у гуртожитку. Третя особа: Служба у справах дітей Дарницької в м. Києві районної державної адміністрації у судове засідання свого представника не направила, про те, через загальну канцелярію за вх. № 15228 від 21.03. 2016 року надіслала письмове клопотання про розгляд справи без участі їх представника та винести рішення відповідно до діючого законодавства з максимальним врахуванням інтересів малолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі докази у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що Наказом начальника Національної академії оборони України № 177 від 29 серпня 2008 року [PERSON] зараховано слухачем академії. У зв'язку із навчанням [PERSON] та членам його сім'ї надана спірна кімната в гуртожитку Національної академії оборони України, яка в подальшому реорганізована в Національний університет оборони України (постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1089 "Про реорганізацію Національної академії оборони України. На спірне приміщення видало ордер № 1126 від 22.08.2008 року та укладено договір найму спірного приміщення ( а.с.6). Наказом начальника університету № 117 від 31 липня 2010 року [PERSON] виключено зі списків особового складу академії у зв'язку із закінченням навчання. Проте після закінчення навчання [PERSON] та члени його сім'ї надану на час навчання кімнату в гуртожитку не звільнили та продовжують без достатніх на те правових підстав проживати в ній. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК України, пункту 40 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з навчанням. Відповідно до розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, акту прийому (передачі) будівлі і території військового містечка, штатного розкладу гуртожитку, довідки ККЕУ МО України від 07.10.08 №303/25/1-1720, дозволу санітарно-епідеміологічної служби № 505 від 20.08.08 (додаються), спірна будівля являється гуртожитком та перебуває на балансі Національного університету оборони України ( а.с.8 -14). Спірні правовідносини врегульовано положеннями Глави 4 Житлового кодексу України та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 року, згідно з якими гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно з приписами ст. 132 ЖК України особи, що вчились в навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з навчанням. Особливості виселення з гуртожитків військовослужбовців передбачені положеннями Інструкції щодо організації надання житлової площі в гуртожитках Збройних Сил України. Відповідно до п. 3.8. вказаної Інструкції військовослужбовці, направлені на навчання до військових навчальних закладів з виключенням зі списків військових частин, разом з членами сім'ї на час навчання забезпечуються житлом у гуртожитках навчального закладу, яке звільнюють після закінчення навчання у двомісячний термін. Обов'язок військовослужбовця звільнити кімнату в гуртожитку після закінчення навчання у військовому навчальному закладі також встановлений п. 27 постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. № 1081 « Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», відповідно до якого військовослужбовці, направлені на навчання до військових навчальних закладів з виключенням із списків військових частин, забезпечуються на час навчання житлом у гуртожитках навчального закладу, яке вивільнюють після закінчення навчання. Враховуючи, що у зв'язку із закінченням [PERSON] навчання підстави для проживання його та членів його сім'ї в гуртожитку навчального закладу відпали. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Водночас, як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] після закінчення Національного університету оборони України, відповідно до п. 107 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України наказом Міністра оборони України № 740 від 31 липня 2010 року призначений начальником штабу - першим заступником командира 30 автомобільної бази генерального штабу збройних сил України, ВОС -5601002. Як вбачається із довідки за № 617 від 09.07. 2015 року ( а.с. 40) та відповідно до довідки № 1325 від 10.12. 2015 року за підписом начальника Центру забезпечення миротворчої діяльності та реалізації міжнародних договорів Збройних Сил України полковника [PERSON], підполковник [PERSON] відповідно до Указу Президента України від 10.11. 2003 року № 1279/2003 " Про направлення миротворчого контингенту та миротворчого персоналу для участі України в Місії ООН у Ліберії" та наказу Міністра оборони України від 16.12. 2014 року № 811 перебував у довгостроковому відрядженні у складі миротворчого персоналу Місії ООН у Ліберії у період з 16 грудня 2014 року по 16 грудня 2015 року та відповідно з 16.01. 2015 року по 27.01. 2016 року, у зв"язку з вищезазначених причин не міг фізично виконати попередження позивача про звільнення кімнати 56/2 у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , є ветераном війни - учасник бойових дій згідно посвідчення серія АБ № 589803 від 23. 10. 2014 року та згідно довідки № 13599 від 15.01. 2015 року перебуває на першочерговому квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Києва з 28.03. 2005 року, а тому суд вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідачів, застосувавши ст. 217 ЦПК України надавши відповідачам [PERSON], [PERSON] в їх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року народження відстрочку виконання щодо виселення з кімнати [NUMBER] гуртожитку Національного університету оборони України імені Івана Черняховського за адресою: [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення в гуртожитку, строком на чотири місяці, з дня набрання чинності рішення. Згідно ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 243 ( двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Outcome: approved