Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, зареєстрований 18 серпня 2000 року відділом реєстрації АГСу Онуфріївського райправління Кіровоградської області, за актовим записом № 21, доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. З позовної заяви вбачається, що спільне життя у сторін не склалось, тому, що в них постійно виникали сварки через зради чоловіка, та тому, що він не хотів ніде працювати. Вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з січня 2012 року. Сторони не бажають бути разом, по цій причині подальше збереження їхньої сім»ї є неможливим. Крім того просила визначити місце проживання їх неповнолітніх дітей з нею, оскільки відповідач не надає ні моральної, ні матеріальної допомоги у вихованні дітей, враховуючи, що менша донька інвалід дитинства, а піклується лише про себе. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Крім того пояснила, що на даний час старша донька [PERSON] проживає з батьком, що може негативно позначитись на її житті, здоров»ї та навчанні, оскільки відповідач не належним чином виконує свої батьківські обов»язки у виховінні доньки та не спроможний це робити, крім того вживає наркотичні засоби. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, погодився на розірвання шлюбу. Стосовно визначення місця проживання дітей пояснив, що згоден щоб діти проживали з матір»ю, але враховуючи, що старша донька не бажає проживати з позивачкою, бо з її слів та її ображає, просив доньку [PERSON] залишити проживати з ним. Крім того додав, що якщо донька хоче проживати з ним, він не буде проти цього заперечувати. Також пояснив, що хоча офіційного місця роботи не має, працює неофіційно й кошти на тримання дитини в нього є. Представник третьої особи органу опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області Вакуленко Л.І. пояснила, що органом опіки та піклування було зроблено обстеження житлово-побутових умов сторін, проведено розмови з дітьми. При спідкуванні з [PERSON] та виявила бажання проживати з матір»ю, [PERSON] бажає проживати з батьком. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи то органом опіки та піклування було зроблено висновок про визначення місця проживання дітей з матір»ю, яка має постійне місце роботи. Суд, заслухавши сторони та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 18 серпня 2000 року відділом реєстрації АГСу Онуфріївського райправління юстиції Кіровоградської області, за актовим записом № 21, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] /а.с. 8/. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвом про народження /а.с. 6,7/. Подружжя фактично розірвали шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться, спільне життя сторін не склалося, почуття любові між ними втрачено. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні, на примирення не погоджуються. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст.112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що продовжувати подальше спільне життя подружжя не бажає, від застосування заходів щодо примирення позивач відмовилась, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина , спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При розв"язанні спору суду належить визначити, кому з батьків надати перевагу, хто стане безпосереднім вихователем дитини. При цьому, інший з батьків не втрачає своїх прав та обов"язків. Він стає носієм права на спілкування з дитиною та права брати участь у її вихованні ( ч.2 ст. 157 СК України). Відповідно до акту № 8 від 26 травня 2014 року житлово - побутових умов відповідача, було встановлено, що він проживає в найманому житлі [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] / а.с. 28/. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25 березня 2013 року позивачка [PERSON] створила усі умови для проживання та належного виховання малолітньої дитини інваліда [PERSON] /а.с. 47/. Згідно висновку органу опіки і піклування Онуфріївської селищної ради щодо визначення місця проживання дітей сторін за вих. № 35 від 25.06.2014 року неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] за доцільніше визначити місце проживання біля матері /а.с. 44/. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при Онуфріївській РДА за вих. № 01-24/301/14 від 14.08.2014 року комісія вважає можливим проживання [PERSON] з батьком [PERSON], а [PERSON] з матір»ю [PERSON] /а.с. 52/. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризуються позитивно, що підтверджується довідками з місця проживання /а.с. 53/. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов 'язки щодо дитини. Статтею 153 СК України закріплено, що батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За таких обставин, законодавцем визначений вік, з якого дитина може самостійно визначати місце свого проживання з одним із батьків. У судовому засіданні донька сторін [PERSON], якій [INFO] року виповнилося 14 років, повідомила, що бажає проживати зі своїм батьком [PERSON], тому що мама її ображає. За таких обставин, підстави для прийняття відповідного судового рішення, яким би закріплювалось місце проживання дитини із матір»ю, відсутні. Суд наголошує на тому, що дитина, яка досягла 14 річного віку, сама обирає місце свого проживання з батьком чи матір'ю, а у разі вчинення одним із батьків перешкод у цьому порушене право підлягає захисту в судовому порядку, а тому в частині визначення місця проживанн неповнолітньої доньки [PERSON] позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилання позивача про те, що відповідач вживає наркотичні засобами не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи, те, що судом роз"яснювались положення статей 10, 11 та 60 ЦПК України. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: partial