Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

02.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд розірвати, укладений між ним та відповідачкою 29.11.2011 року ВДРАЦС Золочівського РУЮ Харківської області, актовий запис № 104. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що з часу одруження вони стали проживати разом у будинку її батьків. За згодою дружини та її родичів він зареєстрував своє місце проживання у їхньому будинку. Проживаючи разом, спочатку між ними були добрі стосунки. Але згодом дружина почала дорікати його в тому, що від недостатньо заробляє, в той час як всі зароблені кошти він витрачав на сім'ю, у зв'язку з чим їхні стосунки погіршилися і між ними стали виникати сварки, в які стала втручатись мати відповідачки, стали принижувати його чоловічу гідність, вказуючи на те, що він ніби перебуває на їх утриманні. З часом шлюбні відносини взагалі припинилися, дружина перестала його сприймати як чоловіка, вимагали покинути їхній будинок і перейти проживати до своїх батьків. З грудня 2014 року він покинув сім'ю та став проживати окремо, з цього часу ніяких стосунків не підтримують, не спілкуються. Шлюб існує формально, примирення з нею неможливе так як і збереження їхньої сім'ї суперечить його інтересам. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня пред'явлення позову та стягнути аліменти на її користь в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною трьох років. Пояснила, що на даний час шлюб між ними не розірвано, але вони проживають окремо, оскільки чоловік покинув сім'ю та співмешкає з іншою жінкою. Шлюбних відносин не підтримуємо. Син знаходиться на її утриманні. На даний час вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, самотужки утримувати дитину важко. Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає, просить розглядати справу без його присутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає, просить залишити прізвище [PERSON]. Справу просить розглядати за її відсутності. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого ВДРАЦС Золочівського РУЮ Харківської області 29 жовтня 2011 року, видно, що між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (після одруження „[PERSON]"), [INFO], укладено шлюб, а/з № 104 (а.с.6). Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин. Позивач (відповідач) [PERSON] не бажає збереження шлюбно-сімейних відносин з відповідачкою (позивачкою) [PERSON], подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ст.56 ч.3, 4 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, з урахуванням викладених обставин, роз"яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка (відповідачка) після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]» Згідно ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 02.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського РУЮ Харківської області, видно, що [PERSON] народився [INFO]. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.7) Як видно з довідки № 1116, виданої Золочівською селищною радою Харківської області 08.04.2015 року, [PERSON] дійсно має склад сім'ї чоловік [PERSON] та син [PERSON]. Як встановлено, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, що також не спростовано самим відповідачем. Відповідно до ст.ст. 182, 183 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище платника, наявність у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено та не спростовано відповідачем, він матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, даних про наявність інших утриманців або про наявність інших обставин, що свідчать про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини, [PERSON] також не наведено. Виходячи з прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік", беручи до уваги наявні на теперішній час ринкові ціни на дитячий одяг, взуття та інші предмети, необхідні для розвитку дитини, продукти харчування, суд визначає розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісяця. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім того, ст.. 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Суд приймає до уваги заяву позивача (відповідача) про визнання позовних вимог про стягнення аліментів в повному обсязі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/8 частини від доходу відповідача. Відповідно до ст.. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.191 ч.1 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Зважаючи на те, що згідно ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачку звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial