Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги мотивовано тим, що між Банком та [PERSON] укладено договір №MKN1AU04520069 від 23.05.2006 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 48803?70 гривень зі сплатою відсотків в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на термін до 20.05.2011 року. За умовами договору позичальник зобов"язався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, сплачувати комісію та інші витрати. У порушення норм закону та умов догвоору відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 24.04.2014 року має заборгованість 208451,06 грн. З метою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, Банк і відповідач 23.05.2006 року уклали договір застави рухомого майна. Відповідач надав у заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21099, 2006 року випуску, тип ТЗ, седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу. Оскільки відповідач [PERSON] всупереч умовам Договору, не сплачує щомісячно кошти на погашення кредиту, відсотки за користування кредитом та інші передбачені договором кредиту виплати, тому позивач просить суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, вилучити у відповідача предмет застави і звернути стягнення на предмет застави. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та розглянути справу без його участі. Не заперечує про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] не з'явився на судовий розгляд справи, належним чином своєчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності не надходило. Судовий розгляд із огляду на попередню згоду представника позивача, проведено у порядку, передбаченому ст.ст.169, 224, 225 ЦПК України. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Судом встановлено, що між між Банком та [PERSON] укладено договір №MKN1AU04520069 від 23.05.2006 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 48803?70 гривень зі сплатою відсотків в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на термін до 20.05.2011 року. За умовами договору позичальник зобов"язався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, сплачувати комісію та інші витрати. У порушення норм закону та умов догвоору відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України, чинного із 01.01.2004 року, умовами Кредитного договору, Законом України "Про заставу". Так, у відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, яка регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено із поданих і не спростованих під час судового розгляду доказів, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконав зобов"язання, взяті на себе за умовами кредитного договору, в зв"язку з чим станом на 24.04.2014 року заборгованість за договором склала 208451,06 гривень, з яких: 27718,85 гривень - заборгованість за кредитом; 77962,67 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1386,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 101383,54 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. З метою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, відповідач надав у заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21099, 2006 року випуску, тип ТЗ, седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу. Відповідно ст. 20 ЗУ «Про заставу» банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов"язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов"язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст.23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що в даному випадку становить 2084,51 грн.

Outcome: approved