Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в грудні 2015 року предявили до суду позов до [PERSON] в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №132 по вулиці Київська, 18 в м. Тернополі. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований також відповідач [PERSON], який є чоловіком позивачки [PERSON] та перебуває із нею у зареєстрованому шлюбі. Однак, понад два роки відповідач не проживає у вказаній квартирі, його речі та майно там відсутні, участі в оплаті комунальних послуг він не приймає, оскільки він постійно проживає та працює в Києві. Будь яких перешкод у користуванні житлом відповідачу [PERSON] з боку власників житла не чинилося. За вказаних обставин, позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №132 по вулиці Київська, 18 в м. Тернополі. В судове засідання позивачі не зявилися, кожен окремо подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги визнає, що з моменту реєстрації не проживав та не проживає у спірній квартирі, участі у витратах на утримання житла не приймає. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1996 року, виданого згідно розпорядження № 19080 від 18 листопада 1996 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із довідки №26 від 09 грудня 2015 року, виданої ПП "Благоустрій" сімя, яка перебуває на квартирному обліку у квартирі [ADDRESS] складається із трьох людей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Із акту від 25 листопада 2015 року, складеного комісією в складі представників ДП "Благоустрій-1" слідує, що [PERSON] не проживає у [INFO], що підтверджують свідки-сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки №24 від 18 серпня 2014 року [PERSON] з 26 вересня 2011 року дійсно працює на посаді спеціаліста з клінічних досліджень в представництві "Фарм Рісерч Ассоушиейтс Росія Лімітед" що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 12. Згідно із довідкою №222 від 15 квітня 2015 року, виданої ТОВ "ПАРЕКСЕЛ Україна" [PERSON] з 06 квітня 2015 року працює на посаді провідний фахівець з клінічних досліджень в Товаристві з обмеженою відповідальністю "ПАРЕКСЕЛ Україна" . Офіс компанії знаходиться в м. Києві за адресою: вул. Героїв Космосу,4. Частиною 1 статті 319 ЦК України, встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не мав з позивачами жодних домовленостей щодо проживання у [INFO], що не заперечується також відповідачем. При цьому відповідачем не надано, а судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідача у спірній квартирі. Враховуючи викладені обставини та беручи до уваги визнання позову відповідачем [PERSON], яке, на думку суду, є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №132 по вулиці Київська 18 в м. Тернополі.

Outcome: approved