Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь для утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у них з відповідачем не склалось сі-мейне життя, що призвело до звернення в суд з позовом про розірвання шлюбу. Вважає , що відповідач, який має постійну роботу, після розірвання шлюбу у добровільному поряд-ку матеріальної допомоги не буде надавати Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала давши аналогічні пояснення до змісту позовної заяви. Відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що він працює на ПАТ "Прикарпаттяобленерго", де отримує заробітну плату в розмірі 2700грн. і взмозі сплачувати аліменти в такому розмірі, як просить позивач. Суд, вислухавши прояснення сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], стан здоров'я якої задовільний та перебуває на утриманні матері [PERSON], яка ніде не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. На даний час дитина внаслідок свого фізіологічного розвитку потребує значних витрат на її утримання . Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач є фізично здоровою особою, працевлаштований та має постійний дохід, працюючи електрослюсарем Долинського РЕМу та отримуючи стабільних дохід, інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати не має. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів на утримання сина [PERSON] суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встановивши, що доходи відповідача мають регулярний характер, враховуючи стан здоров'я, загальний матеріальний стан дитини та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобов'язаний утримувати, визнанням відповідачем пощовних вимог , приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для для дитини відповідного віку Позивачка звернулася до суду з вимогами -29.04.2014 року, а тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved