Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до Царичанського районного суду Дніпропетровської області, в якій, уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімклінінг-Профі" на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 746 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з лютого 2013 року по цей час, моральне відшкодування в сумі 5000 грн. та 571 грн. компенсації за невикористану відпустку за 2012-2013 роки. На обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 04.05.2011 року вона була прийнята на посаду прибиральниці виробничих приміщень до ТОВ "Укрхімклінінг-Профі", про що було укладено трудовий договір та видано наказ №61-к про прийняття її на вказану посаду з 04.05.2011 року. 01.02.2013 року вона була змушена звільнитись з роботи в зв"язку з постійними затримками заробітної плати. В день звільнення повний розрахунок з нею проведений не був. Заборгованість по заробітній платі за січень 2013 року становить 746 грн., яку позивач і просить стягнути на її користь, а також 571 грн. компенсації за невикористану відпустку за 2012-2013 роки за 16 робочих днів. Крім того, позивач просила стягнути на її користь середній заробіток за період невиплати заробітної плати (з дня звільнення по цей час) та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Вважає, що вище вказаними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягає в порушенні її законних прав, що призвело до моральних страждань, вона відчувала відчай від того, що ошукана, вона втратила нормальні життєві зв"язки, змушена була шукати нову роботу, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя. Відповідач її гідність, позбавив можливості сплачувати комунальні послуги. Оскільки відповідач досі не ліквідував заборгованість по заробітній платі, вона змушена звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. Позовні вимоги просила задовольнити, посилаючись на ст.ст. 116, 117, 233 ч.2, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 81, 118, 120, 122, 137 ЦПК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, надіславши до суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення в справі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. На підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Приписами ч.1 ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У судовому засіданні встановлено, що позивач в даній справі дійсно перебувала у трудових відносинах з відповідачем в даній справі з 04 травня 2011 року по 01 лютого 2013 року (а.с.12). В день звільнення позивача відповідач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не провів повного розрахунку з нею. За таких умов, на думку суду, вся сума боргу повинна бути стягнута в судовому порядку. Заборгованість по заробітній платі становить 746 грн., тому саме ця сума і підлягає стягненню. Крім того, підлягає стягненню і компенсація за невикористану відпустку за 2012-2013 роки в сумі 571 грн. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивачка в даній справі звільнилася з роботи 01 лютого 2013 року, і в той же день дізналася про те, що повний розрахунок з нею не проведений. До суду ж позивач звернулася лише 04.11.2014 року, тобто з порушенням встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України строку. За викладених обставин суд вважає, що в цій частині в позові повинно бути відмовлено. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial