Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" 12.05.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 09.06.2005 року був укладений кредитний договір №SAMDN12000002746415, згідно якого відповідачу був виданий кредит в розмірі 5 000 (п"ять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Через порушення зобов'язань по кредитному договору станом на 16.11.2014 року відповідачка допустила заборгованість в сумі 19602, 71 гривень, які позивач просить стягнути на свою користь, а також судовий збір. Представник позивача на розгляд справи не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини її неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №SAMDN12000002746415 про відкриття картрахунку і обслуговування кредитної картки, згідно якого відповідачу був виданий кредит в розмірі 5 000 (п"ять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-9). Строк дії кредитної картки- два роки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми використаних коштів. Виходячи зі змісту п.10 вказаного договору, картковий рахунок та картку видано 09.06.2005 року (а.с.9), строк дії картки відповідно до п.1.1.- два роки, тобто до 09.06.2007 року. Строк погашення заборгованості по кредиту визначено щомісячно, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено не пізніше дати, вказаної в п.1.1 Договору (п.6.2. Договору), тобто відповідає останньому дню місяця вказаного на картці, а саме- 09.06.2007 року. Розрахунком заборгованості, що міститься в матеріалах справи (а.с.6-7) доведено, що останній платіж по кредиту [PERSON] сплатила 08.05.2007 року, інших платежів не здійснювала. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК Ураїни) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст.257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Строк виконання зобов'язання, визначений місяцями з врахуванням вимог ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Повернення заборгованості за кредитним договором включає в себе зобов'язання позичальника здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені заявою позичальника, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також відповідальність за порушення порядку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки, умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення заборгованості, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, початок позовної давності для стягнення нарахованих платежів утвореної відповідачем заборгованості необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-14цс 14 від 19.03.2014 року по спору про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з роз"ясненнями, які містяться у п.31 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Отже, з матеріалів справи вбачається, що сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, кількість яких залежить та дорівнює строку кредитування, що означає: при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв'язку з чим, починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Таким чином, строк позовної давності сплинув 2010 року, тоді як позивач звернувся з позовом лише 15.12.2014 року (а.с.2-3), тобто з пропуском строку, встановленого ст.257 ЦК України, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed