Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] в лютому 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 03.05.2016 помер його батько, [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина - частина житлового будинку №49, який розташований по вул. Параджанова (до перейменування - Баранова), 49 у м.Житомирі. Крім позивача спадкоємицею є його рідна сестра, відповідач [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини на користь брата. Однак, нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності спадкодавця на майно. Позивач просить суд визнати за ним право власності на частину житлового будинку №49, який розташований по вул. Параджанова (до перейменування - Баранова), 49 у м.Житомирі в порядку спадкування Позивач в судове засідання не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити (а.с. 34). відповідач в судове засідання також не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала та просила його задовольнити (а.с. 33). Суд дослідив матеріали справи та приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що позивач є сином померлого 03.05.2016 [PERSON] (а.с. 6). Після смерті батька відкрилася спадщина на 32/100 частин житлового будинку №49, розташованого по вул. Параджанова (до перейменування - Баранова), 49 у м.Житомирі. Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті батька проживав з ним разом та був зареєстрований за однією адресою, а також інша спадкоємиця, відповідач [PERSON], відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Однак, виявилося, що за життя батько прийняв у спадщину, але не оформив належним чином спірних 32/100 частин житлового будинку №49, розташованого по вул. Параджанова (до перейменування - Баранова), 49 у м.Житомирі, після смерті своєї матері (баби позивача) [PERSON], яка померла 09 червня 1982 року. Тобто, у позивача відсутні правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності спадкодавця на майно. З досліджених матеріалів, а саме: копії свідоцтва №23 на право особистої власності на жилий будинок від 24.06.1997 (а.с. 13), довідки про наявність (відсутність) зареєстрованого майна (а.с. 14) вбачається, що право власності на нерухоме майно, а саме на 32/100 ід. частини будинку за адресою м.Житомир, вул. Баранова, 49, зареєстровано за [PERSON], яка померла 09 червня 1982 року. З цих підстав постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2016 за №/02-31 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 16). Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Як роз"яснено п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.6 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, а також викладених вище обставин, вбачається, що у позивача відсутні умови для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, та іншим шляхом, аніж захист свого порушеного права на спадщину у судовому порядку, немає. Тому, відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька, суд вважає необхідним визнати право власності за позивачем на 32/100 частин житлового будинку №49, розташованого по вул. Параджанова (до перейменування - Баранова), 49 у м.Житомирі.

Outcome: approved