Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Представник позивача ПАТ " Державний ощадний банк України" звернувся до суду з позовом про зняття арешту , накладеного відділом державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] ( 1/4 частка) , [PERSON] ( 1/4 частка) та [PERSON] ( 2/4 частки) . Позов мотивований тим, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 22.06.2011 року у справі № 2-660/11 задоволено позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно, а саме на квартиру (3/4 її частини) [ADDRESS] . Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 13.02.2012 року у справі № 2-1607/11 задоволено позов Банку до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно, а саме на 1/4 частину Майна. Після звернення до виконання виконавчих листів було відкрито виконавче провадження, проведено увесь комплекс виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження», було оголошено прилюдні тоги, та повторні прилюдні торги, однак майно не продалося та постановою державного виконавця від 28.02.2013 року відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції виконавчий документ повернуто стягувачеві, тобто Банку. Після цього виконавчий лист повторно звернено до виконання, 25.03.2013 року відкрито виконавче провадження та знову проведено увесь комплекс виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження», було оголошено прилюдні тоги, та повторні прилюдні торги, однак майно і цього разу не продалося та постановою державного виконавця від 21.03.2014 року відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції виконавчий документ повернутостягувачеві. У зв'язку із неможливістю реалізації майна у виконавчому провадженні Банк звернувся до Жовківського районного суду Львівської області із заявами про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, в порядку ст. 373 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалами Жовківського районного суду Львівської області від 11.04.2014 року (суддя Ясиновський Р.Б.) та від 28.04.2014 року (суддя Зеліско Р.Й.) встановлено порядок виконання рішень Жовківського районного суду Львівської області від 22.06.2011 року у справі № 2-660/11 та від 13.02.2012 року у справі № 2-1607/11, а саме звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Банку згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» права на самостійний продаж предмета іпотеки та реалізацію у будь який спосіб з початковою ціною не нижче вартості визначеної експертом, з правом отримання документів, необхідних для вчинення такого правочину. Обидва судових рішення набрали законної сили, а отже є обов'язковими до виконання. Разом з тим, у ході проведення підготовки до вчинення правочину із відчуження Майна з'ясувалося, що на Майно накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, що у свою чергу відповідно до п.2.1. Глави 2 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 року Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» є підставою для відмови в нотаріальному посвідченні правочину щодо купівлі-продажу нерухомого майна. Так, у виконавчому провадженні ВП № 32022823 державним виконавцем Федоричем Т.М. винесено постанову від 05.04.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у провадженні про стягнення заборгованості із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]). У виконавчому провадженні ВП № 22313137 державним виконавцем Федоричем Т.М. винесено постанову від 20.09.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у провадженні про стягнення заборгованості із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]). У виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-470/10 від 29.06.2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у провадженні про стягнення заборгованості із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]). Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Тому, Банк повідомив Відділ ДВС Жовківського РУЮ про намір укласти договір купівлі-продажу Майна, як це визначено судовими рішеннями. Однак, своєю відповіддю № 1889 від 12.06.2014 року Відділ ДВС Жовківського РУЮ відмовив Банку у знятті арешту посилаючись на те, що у них не має на те законних підстав. У зв"язку із вищевикладеним, представник позивача просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не з"явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просить позов задоволити. Розгляд справи проводити у його відсутності. Представник ВДВС Жовківського РУЮ в судове засідання не з"явився, однак подав до суду заяву, в якій при вирішенняі справи покладається на думку суду. Розгляд справи просить проводити у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з"явились не повідомивши суд про причину неявки. Відношення до позову не висловили. Суд оглянувши матеріали справи та перевіривши їх доказами приходить до наступного висновку. Згідно з частиною 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Статтею 575 «Окремі види застав» Цивільного кодексу України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про заставу» у разі вжиття державою заходів до примусового вилучення заставленого майна держава відшкодовує збитки завдані заставодержателю внаслідок здійснення цих заходів. Статтею 572 Цивільного кодексу України, а так само ст. 1 Закону України «Про заставу», ст. З Закону України «Про іпотеку» встановлено, що заставодержатель (у даному випадку Банк) має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Однак, на даний час Банк позбавлений такого права, саме накладенням арешту на вказане майно і звернути стягнення на предмет застави (тобто його відчужити, для задоволення своїх вимог) та виконати вищезгадані судові рішення Банк не може. Відповідно до частини 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Оскільки порушень порядку при накладенні арешту на майно не було, то Банк змушений звертатися до суду відповідно до частини 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», яка зазначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до частини 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або його основної частини. Оскільки нерухоме майно знаходиться у Жовківському районі Львівської області, то даний позов пред'явлено у Жовківський районний суд Львівської області. На підставі ч.І. ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.З та п. 10 частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, припинення дії, яка порушує право та визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, їх посадових і службових осіб. Пунктом 4 ст. 54 та п. З ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. У зв'язку з цим накладення арешту на Майно порушує законні права та інтереси ПАТ "Державний ощадний банк України", в частині реалізації своїх прав заставо держателя, та унеможливлює виконання вищезгаданих судових рішень. Отже, з наведеного вище вбачається, що виконати судові рішення від 11.04.2014 року та від 28.04.2014 року щодо реалізації Банком права на самостійний продаж предмета іпотеки та реалізувати у будь-який спосіб Майно неможливо, оскільки на даний час на нього накладено арешт та заборонено його відчуження. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved