Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.02.2015 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську, про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з травмою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 21 січня 2013 року до 8 грудня 2014 року, працюючи в якості гірничоробочого очисного вибою підземним. Звільнений 8.12.2014 р. за п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я. 12 серпня 2014 року 10 годині 20 хвилин він виконував за отриманим нарядом роботи по кріпленню верхнього анкетування нижньої ніші по 7 конвеєрному блоку №10. При виконанні зазначеної роботи стався спалах метано-повітряної суміші в 7 південній лаві блоку № 10 пласта, в результаті чого він отримав опіки. За результатами розслідування нещасного випадку відповідачем був складений Акт № 100 від 23.12.2014 р. про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Також відповідачем був складений Акт спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельними наслідками від 23.12.2014 р. 12 серпня 2014 року він був госпіталізований до хірургічного відділення Красноармійської центральної районної лікарні з діагнозом опік вогнем грудної клітки, спини, обох рук, волосистої частини голови, обличчя, шиї, І-ІІ-Ш ступеню площею 26 %, опік верхніх дихальних шляхів. В той же день, 12 серпня 2014 року, він був госпіталізований до опікового відділення Краматорської міської лікарні № З діагнозом опік вогнем вибуху ІІ-ІІІ ступеню обличчя, голови, шиї, тулубу, обох верхніх та нижніх кінцівок , 70 % п. т. Тяжкий опіковий шок ОДП. Лікування у вказаній медичній установі я проходив до 19 серпня 2014 року. З 20.8.2014 р. по 24.9.2014 р. він проходив лікування в КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги» опік вогнем І-ІІ-Ш АБ обличчя, шиї, тулубу, обох верхніх та нижніх кінцівок 70 (4) % пл. ПДП середнього ступеню тяжкості, опікова хвороба. В подальшому, з 15.10.2014 р. по 27.10.2014 р., він проходив лікування у лікувально- діагностичному відділенні Димитровської центральної міської лікарні з діагнозом токсико-гіпостична енцефалопатія з розсіяною неврологічною симптоматикою, невропатією ліктьового нерва, вираженим антено-невротичним синдромом. Отруєння угарним газом. Супутній діагноз: Посттравматичний гіпертрофований рубець тулуба, верхніх кінцівок, шиї, обличчя, вушної раковини. Рубцева контрактура В плечового суглобу. Посттравматичний бронхіт. Нестійка ремісія. ЛН І-ІІ. Легкий депресивний епізод з соматичними симптомами. Також, з 30.10.2014 р. по 18.11.2014 р. він проходив лікування в КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» з діагнозом гостре отруєння продуктами горіння середнього ступеня тяжкості, токсико-гіпостична енцефалопатія з розсіяною неврологічною симптоматикою, вегето-судинною дистонією за змішаним типом, вестібулопатією, антено-невротичним синдромом; невропатія правого ліктьового нерва; опік верхніх дихальних шляхів з виходом у гострий бронхіт. Легенева недостатність нуль ступеня. Згідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії КЛПУ «ОКЛПЗ» від 14.11.2014 р. його захворювання визнано професійним. В подальшому, з 19.11.2014 р. по 3.12.2014 р. він проходив лікування в Медико-психологічному центру Донецької обласної клінічної психоневрологічної лікарні з діагнозом органічний емоційно-лабільний (астенічний) розлад, токсико-гіпостична енцефалопатія з розсіяною неврологічною симптоматикою, вегето-судинною дистонією за змішаним типом, вестібулопатією, посттравматичний стресовий стан внаслідок переживання катастрофічної події з загрозою для життя, стаціонарний стан зі стійким порушення функцій, послаблена психологічна пристосовність. Відповідно до довідки від 11.12.2014 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА № 235237, виданої Донецькою обласною психіатричною медико-соціальною експертною комісією йому було встановлено 80 % втрати професійної працездатності. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК віл 11.12.14 р. трудова спрямованість у нього відсутня та йому встановлена друга група інвалідності. В результаті виробничої травми йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що був змінений нормальний образ його життя, він позбавлений можливості повноцінно спілкуватися зі своє сім»єю, друзями, з цього приводу став дуже дратівливим, його постійно турбують сильні болі, він не може вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалою часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, психологічний дискомфорт і значне порушення спокою, яке він відчуває до теперішнього часу. В зв'язку з одержанням інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, систематичне послаблення організму, хвилювання з приводу погіршення відносин з оточуючими, критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина. Все це разом має вплив на його життя та стосунки з оточуючими людьми, близькими, у нього з'явилось почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 100000 гривень, яку просить стягнути з відповідача по справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ ШУ «Покровське», представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «ШУ Покровське» з 21 січня 2013 року до 8 грудня 2014 року, працюючи в якості гірничоробочого очисного вибою підземним. Звільнений 8.12.2014 р. за п. 2 ст. 40 КЗпП України в зв»язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с. 6-7). 12 серпня 2014 року 10 годині 20 хвилин позивач виконував за отриманим нарядом роботи по кріпленню верхнього анкетування нижньої ніші по 7 конвеєрному блоку №10. При виконанні зазначеної роботи стався спалах метано-повітряної суміші в 7 південній лаві блоку № 10 пласта, в результаті чого він отримав опіки. За результатами розслідування нещасного випадку відповідачем був складений Акт № 100 від 23.12.2014 р. про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с. 19-32). Також відповідачем був складений Акт спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельними наслідками від 23.12.2014 р.(а.с. 33-72). 12 серпня 2014 року позивач був госпіталізований до хірургічного відділення Красноармійської центральної районної лікарні з діагнозом опік вогнем грудної клітки, спини, обох рук, волосистої частини голови, обличчя, шиї, І-ІІ-Ш ступеню площею 26 %, опік верхніх дихальних шляхів (а.с. 8). В той же день, 12 серпня 2014 року, він був госпіталізований до опікового відділення Краматорської міської лікарні № З діагнозом опік вогнем вибуху ІІ-ІІІ ступеню обличчя, голови, шиї, тулубу, обох верхніх та нижніх кінцівок , 70 % п. т. Тяжкий опіковий шок ОДП. Лікування у вказаній медичній установі я проходив до 19 серпня 2014 року (а.с. 10). З 20.8.2014 р. по 24.9.2014 р. він проходив лікування в КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги» опік вогнем І-ІІ-Ш АБ обличчя, шиї, тулубу, обох верхніх та нижніх кінцівок 70 (4) % пл. ПДП середнього ступеню тяжкості, опікова хвороба (а.с. 11). В подальшому, з 15.10.2014 р. по 27.10.2014 р., він проходив лікування у лікувально- діагностичному відділенні Димитровської центральної міської лікарні з діагнозом токсико-гіпостична енцефалопатія з розсіяною неврологічною симптоматикою, невропатією ліктьового нерва, вираженим антено-невротичним синдромом. Отруєння угарним газом (а.с. 12). Супутній діагноз: Посттравматичний гіпертрофований рубець тулуба, верхніх кінцівок, шиї, обличчя, вушної раковини. Рубцева контрактура В плечового суглобу. Посттравматичний бронхіт. Нестійка ремісія. ЛН І-ІІ. Легкий депресивний епізод з соматичними симптомами. Також, з 30.10.2014 р. по 18.11.2014 р. він проходив лікування в КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» з діагнозом гостре отруєння продуктами горіння середнього ступеня тяжкості, токсико-гіпостична енцефалопатія з розсіяною неврологічною симптоматикою, вегето-судинною дистонією за змішаним типом, вестібулопатією, антено-невротичним синдромом; невропатія правого ліктьового нерва; опік верхніх дихальних шляхів з виходом у гострий бронхіт. Легенева недостатність нуль ступеня (а.с. 13-14). Згідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії КЛПУ «ОКЛПЗ» від 14.11.2014 р. його захворювання визнано професійним (а.с. 16). В подальшому, з 19.11.2014 р. по 3.12.2014 р. він проходив лікування в Медико-психологічному центру Донецької обласної клінічної психоневрологічної лікарні з діагнозом органічний емоційно-лабільний (астенічний) розлад, токсико-гіпостична енцефалопатія з розсіяною неврологічною симптоматикою, вегето-судинною дистонією за змішаним типом, вестібулопатією, посттравматичний стресовий стан внаслідок переживання катастрофічної події з загрозою для життя, стаціонарний стан зі стійким порушення функцій, послаблена психологічна пристосовність (а.с. 15). Відповідно до довідки від 11.12.2014 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА № 235237, виданої Донецькою обласною психіатричною медико-соціальною експертною комісією йому було встановлено 80 % втрати професійної працездатності (а.с. 17-18). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК віл 11.12.14 р. трудова спрямованість у нього відсутня та йому встановлена друга група інвалідності. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування позивача на виробництві. Висновком МСЕК від 11.12.2014 року позивачу було встановлено 80% втрати професійної працездатності в зв»язку з трудовим каліцтвом, другу групу інвалідності, дата чергового переогляду 11.12.2015 року (а.с. 17-18). В зв»язку з цим 13.02.2015 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов'язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіянної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв"язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 80% працездатності в зв»язку з травмою на виробництві, визнаний інвалідом другої групи. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров"я позивача, те, що професійна працездатність в зв»язку з професійним захворюванням втрачена на 80%, інвалідність другої групи встановлена на строк до 01.01.2016 року. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 32000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial