Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03 червня 2003 року померла його мати [PERSON], яка постійно проживала у [INFO]. 27 жовтня 2000 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено у Великоканівецькій сільській раді Чорнобаївського району по реєстру №84, яким заповіла все майно своїй племінниці [PERSON] - відповідачу у справі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0998 га загальною вартістю 161846 грн. 34 коп., що знаходиться в адмінмежах Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району. На час відкриття спадщини між сторонами виникла домовленість, за якою позивач подав в нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини [PERSON], а відповідачка, переоформивши право власності на земельну ділянку, буде віддавати позивачу орендну плату за користування нею. Після переоформлення спадкових прав у позивача виникли труднощі та непорозуміння з відповідачкою , пов"язані з отриманням орендної плати за користування земельною ділянкою. Позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину відповідачці було видано помилково з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.58 ЦК України якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Оскільки позивач подав заяву про відмову від спадщини з метою переоформлення спадкових прав на відповідачку з подальшою метою отримання орендної плати за користування земельною ділянкою, вказаний правочин слід визнати удаваним, оскільки волі позивача відповідали наміри прийняти спадщину матері. За приписом ч.1 ст.535 ЦК України в редакції 1963 року неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця успадковують незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов"язкова частка). Оскільки позивач здійснював догляд матері, приймав участь у її похованні, виконанні поминальних обідів, він претендує на визнання за ним права власності на земельну ділянку, що належить відповідачці, без сплати грошової компенсації за припинення права власності. Мотивуючи тим, що в позасудовому порядку вирішити такий спір неможливо, позивач просить визнати удаваним правочин, а саме подання заяви про відмову від спадщини [PERSON]; визати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 2004 року на користь [PERSON], визнати недйійсним державний акт на право власності на землю на її ім"я та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування . В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов та просив його задоволити повністю. Відповідач позов визнала, не заперечує проти задоволення позову і просить розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 03 червня 2003 року померла мати позивача [PERSON], яка постійно проживала у [INFO]. 27 жовтня 2000 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено у Великоканівецькій сільській раді Чорнобаївського району по реєстру №84, яким заповіла все майно своїй племінниці [PERSON] - відповідачу у справі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0998 га загальною вартістю 161846 грн. 34 коп., що знаходиться в адмінмежах Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 2004 року спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 03 червня 2003 року, є [PERSON]. Спадкове майно складається з права власності на земельну ділянку розміром 3,09 га, розташованої на території Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробцнитва, та належала померлому на підставі державног оакта на право приватної власності на землю серії 111-ЧР виданий 28 серпня 2002 року. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №123701, виданого Великоканівецькою сльською радою Чорнобаївського району 02 червня 2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,0998 в адмінмежах Великоканівецьцкої сільської ради Чорнобаївського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На час відкриття спадщини між сторонами виникла домовленість, за якою позивач подав в нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини [PERSON], а відповідачка, переоформивши право власності на земельну ділянку, буде віддавати позивачу орендну плату за користування нею. Після переоформлення спадкових прав у позивача виникли труднощі та непорозуміння з відповідачкою , пов"язані з отриманням орендної плати за користування земельною ділянкою. Позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину відповідачці було видано помилково з наступних підстав. Так як позивач подав заяву про відмову від спадщини з метою переоформлення спадкових прав на відповідачку з подальшою метою отримання орендної плати за користування земельною ділянкою, вказаний правочин слід визнати удаваним, оскільки волі позивача відповідали наміри прийняти спадщину матері. Оскільки позивач здійснював догляд матері, приймав участь у її похованні, виконанні поминальних обідів, він претендує на визнання за ним права власності на земельну ділянку, що належить відповідачці, без сплати грошової компенсації за припинення права власності. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON]., копією паспорта та свдоцтва про народження позивача, копією заповіту, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копією державного акту на право власності на землю, довідкою про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, довідками сільської ради. Відповідно до ч.2 ст.58 ЦК України якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Оскільки позивач подав заяву про відмову від спадщини для переоформлення спадкових прав на відповідачку, а сам мав намір отримувати орендної плати за користування земельною ділянкою, вказаний правочин слід визнати удаваним, оскільки волі позивача відповідали наміри прийняти спадщину матері. Позивач має право на обов"язкову частку в спадщині матері [PERSON] , так як За приписом ч.1 ст.535 ЦК України в редакції 1963 року неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця успадковують незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов"язкова частка). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписом ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою , а також в разі втрати ним документа , який засвідчує його. Суд вважає, що порушене право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання правочину удаваним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та державного акту на землю та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON], померлій 03 червня 2003 року. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права сторін і може бути прийняте судом.

Outcome: approved