Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

В червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому з урахування уточнених позовних вимог просив визначити способи його участі у вихованні його малолітньої доньки [PERSON],[INFO] шляхом встановлення систематичних особистих зустрічей між [PERSON] та малолітньою [PERSON] без присутності та згоди матері [PERSON] згідно наступного графіку: -з 15:30 до 20:00 понеділка кожного тижня; -з 15:30 годин вівторка та четверга кожного тижня до 08:00 годин ранку наступного дня з ночівлею за його місцем проживання; -з 16:00 годин п'ятниці до 20:00 годин неділі, цілодобово, два рази на календарний місяць на вибір позивача за місцем його проживання зі збереженням звичного для дитини режиму дня; -в святкові і неробочі дні 1 січня - Новий рік, 9 травня -День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги), 28 червня -День Конституції України,14 жовтня - День захисника України , 25 грудня - Різдво Христове, один день (неділя) - Пасха (Великдень); -а також шляхом оздоровлення малолітньої [PERSON],[INFO], батьком [PERSON] без присутності та згоди матері [PERSON] протягом місяця у літній період та протягом двох тижнів в зимовий період кожного року на території України на розсуд батька [PERSON] зі збереженням звичного для дитини режиму дня. Зобов'язати відповідачу не чинити перешкод [PERSON] в його участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON],[INFO] у визначених судом способах та порядку. В обґрунтування позову посилається на те, що разом з відповідачкою мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] Малолітня донька проживає разом з відповідачкою. Відповідачка неправомірно чинить перешкоди щодо зустрічей із дочкою, постійно відкладає їх по надуманим причинам. Коли позивач приходить на побачення із дочкою, відповідачка не забезпечує йому належного спілкування із донькою, влаштовує скандали, свідком яких є дитина. Перешкоджання відповідачки у спілкуванні позивача з дитиною, на думку позивача має негативний вплив на духовний та моральний розвиток дитини, формування в неї викривленого бачення стосунків у сім'ї, дочка спостерігає грубе з боку матері порушення прав батька, відсутність будь -якої поваги з боку матері до прав батька. Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області надав позивачу висновок від 11.05.2018 року № 1881, відповідно до якого запропоновано порядок побачень дитини з батьком, який не задовольняє прагнення позивача в участі у вихованні та спілкуванні з дочкою, так як визначено лише 4,5 години в один на тиждень, в суботу з 08 годин до 20 годин та влітку 2 тижні за попередньою домовленістю з відповідачкою. Позивач посилається на те, що надаючи свій висновок, орган опіки та піклування навіть не здійснив обстеження умов його проживання в квартирі [ADDRESS] де позивач здійснив ремонт, а послався на акт обстеження умов проживання, проведений 15.03.2018 року на іншій квартирі за адресою: [ADDRESS], який є неактуальним та здійснений ще до звернення позивача з приводу визначення порядку зустрічей з дитиною. Таким чином, так як відповідачка не бажає вирішити питання виховання їх дитини спільно з ним та добровільно, а також чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки. Вважає, що суд може визначити способи його участі у вихованні малолітньої дитини. Відповідачка, в уточненому відзиві на позовну заяву, позовні вимоги не визнала, обґрунтовуючи наступним, що з відповідачем вона проживала однією сім'єю з 2013 року, мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейних стосунків з відповідачем донька залишилась проживати з відповідачкою. При народженні дитини позивач не виявив бажання зареєструвати народжену доньку на своє ім'я, тому реєстрації дитини була проведено у відповідності до ст. 135 СК України. В грудні 2017 року позивач почав оспорювати своє батьківство стосовно малолітньої доньки. Відповідачка визнала його вимоги та в добровільному порядку зареєстрували батьківство позивача, щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. З лютого 2018 року позивач платить на користь відповідачки за рішенням суду аліменти на утримання доньки у розмірі 700,00 грн. Відповідачка посилається на те, що не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів порушення відповідачкою встановленого органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради порядок побачень батька з дитиною. Донька від народження мешкає з матір'ю, яка піклується про неї з народження, тому має місце емоційна прив'язаність дитини до матері, встановлення запропонованого позивачем графіку побачень з дитиною негативно вплине на малолітню через ймовірний розрив усталених емоційних зав'язків з матір'ю та фактичної зміни постійного її місця проживання. Доньці лише 4 роки, звичайне для неї середовище це проживання в сім'ї разом з матір'ю. Враховуючи те, що позивач в вихідні дні працює на ринку, відповідачка зазначає, що надавати можливість побачень батька з дитиною у вихідні дні, то це має бути час з 14:00 год. ( після його роботи) до 20:00 год. Враховуючи вік дитини бажано при оздоровленні спільне перебування батька та матері з дитиною. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка категорично заперечувала проти того, щоб малолітня донька залишалася на ніч у батька, враховуючи вік, стан здоров"я та потреби дитини в даному віці. Не заперечує проти встановлення наступного графіку участі батька у вихованні малолітньої доньки з обов'язковою попередньою домовленістю з матір'ю дитини, а саме: з 13:00 год до 20:00 год кожного понеділка та кожної середи з 16:00 год до 20:00 год., а такаж в літній період два тижні на оздоровлення дитини, оскільки вбачає недотримання батьком малолітньої розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Представник третьої особи, виконавчого комітету Ізюмської міської ради, як орган опіки та піклування пояснила суду, що в інтересах малолітньої дитини необхідно визначити такий графік участі батька у вихованні дитини, який би забезпечував малолітній дитині постійне місце її проживання. Вважає, що особисті зустрічі батька з малолітньої донькою повинні відбуватися два рази на тиждень за обов"язковою попередньою домовленістю з матір'ю дитини. Графік спілкування запропонований батьком вважає неприйнятним, оскільки при такому графіку в дитини фактично буде відсутня домівка, що негативно вплине на дитину. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст.153 СК України). Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.1-3 с. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області ( а.с.8). Дитина проживає з відповідачкою. Позивач посилається на те, що не може досягнути домовленості з відповідачкою, щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні із дитиною. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання [PERSON] від 25.06.2018 року, складеного головним спеціалістом Бойко М.С. та головним спеціалістом Безпалою О.В. за адресою: [ADDRESS], яка є у власності позивача ( а.с.20,21) та де він проживає, що умови проживання задовільні, чисто , прибрано, санвузол сумісний, побутова техніка на кухні стара, але знаходиться в робочому стані. Є окрема кімната для дитини, ліжко, стіл для малювання, дитячі речі та іграшки ( а.с.68). Із акту обстеження умов проживання позивача, [PERSON], складаного начальником ССД, Мартиновою Т.К. та головним спеціалістом Бойко М.С. за адресою: [ADDRESS], вбачається , що умови проживання у зазначеній квартирі задовільні, для виховання та розвитку дитини є тільки дитячі ліжечко, яке передбачено для дітей віком до 3-х років. За вказаною адресою проживає лише позивач. Представники ССД зазначаються, що в сім'ї між гр. [PERSON] та гр. [PERSON], колишньою співмешканкою , напружені стосунки.Зі слів [PERSON] мати дитини не дає бачитись з донькою. [PERSON] бажає, щоб дитини проживала разом з ним ( а.с.17). Із довідки наданої Ізюмським дошкільним навчальним закладом ( ясла - садок) № 4 комбіноваго типу Ізюмської міської ради Харківської області від 11.01.2018 року вих. № 01-38/08 [PERSON]([INFO]) відвідує групу молодшого дошкільного типу ( логопедичну) № 9 з 15.08.2016 року по теперішній час. Мати дівчинки приймає участь у всіх заходах, що проводяться для батьків в дитячому закладі, цікавиться у спіхами дитини, консультується з вихователями та логопедом, щодо виховання дитини. Забирає дитину із садочка і приводить її залежно від наявності вільного часу згідно графіку роботи ( а.с.46). Із інформації Ізюмського дошкільного навчального закладу ( ясла - садок) № 4 комбінованого типу Ізюмської міської ради Харківської області від 22.06.2018 року за вих. № 01-38/247 вбачається, що відповідачка надає позивачу можливість забирати дитину, [PERSON] із дошкільного закладу згідно графіку призначеному службою у справах дітей Ізюмської міської ради. В інші дати мати дитини заперечує проти того, щоб батько забирав [PERSON] з дошкільного закладу. Заяви відповідачки з приводу обмеження передачі дитини позивачу у закладі не зберігаються ( а.с.69). Малолітня, [PERSON] відрахована з ІДНЗ № 4 28.08.2018 року згідно заяви матері дитини [PERSON], що підтверджується інформацією від 06.09.2018 року за вих. № 01-38/302 ( а.с.94). Із акту обстеження умов проживання відповідачки складеного начальником ССД [PERSON]К, головним спеціалістом служби Бойко М.С., директором ІМСССДМ Вороніной Л.М. на підставі заяви гр. [PERSON] за адресою проживання відповідачки: [ADDRESS] вбачається, що умови проживання задовільні, дитина охайна, без ознак насилля, тягнеться до матері, радісна, має окрему кімнату. Стосунки в сім'ї добрі. ( а.с.150). Відповідачка 01 вересня 2018 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.149). Згідно довідки про доходи [PERSON]. вона працює в приватному підприємстві «Будпостач», форма працевлаштування основна, займає посаду менеджера оптової торгівлі та її дохід за період з лютого 2018 року по липень 2018 року включно становить 23100,00 грн. ( а.с.125). Позивач звертався до служби у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області з приводу поведінки відповідачки і створення йому перешкод у спілкуванні з дитиною та надання допомоги у розв'язанні даного спору. За вказаним зверненням позивача, на підставі висновку служби у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області від 11.05.2018 року № 1881, позивачу було визначено порядок спілкування з дитиною та участі у її вихованні: щотижня у середу з 15:30 год. до 20:00 год. та суботу з 08:00 год. до 20:00 год. зі збереженням звичайного для дитини режиму дня та з урахуванням стану її здоров'я, за попередньою домовленістю з матір'ю [PERSON] А також в влітку, для оздоровлення дитини, терміном 2 тижні, на вибір батька, за попередньою домовленістю з матір'ю (а.с.22). Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини ґрунтується на законі, оскільки згідно з ч.6 ст. 7, ст. 141 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, батько має рівні права з матір'ю дитини, а тому так само має право у такий спосіб на спілкування і виховання дитини. Свідок, [PERSON], яка працює координатором Міжнародного благодійного фонду України "Фундація громадського здоров'я, мобільна бригада соціальної допомоги жертвам постраждалим від насильства", в судовому засідання пояснила, що відповідачку [PERSON] знає як особу, що постраждала від насилля. Відповідачка направлялась до них від бюро надання безоплатної вторинної правової допомоги для діагностування психоемоційного стану дитини після спілкування з батьком. Потім відповідачка консультувалась сама, бо потребувала психологічної допомоги і підтримки. Знаходилась в стресовому стані, направлялась до кризового центру. На період перебування відповідачки в фонді, та супроводі її співробітником фонду у різні установи, позивач всюди переслідував її на мотоциклі, пересування відповідачки фіксував на відеореєстратор, але до відповідачки не підходив. З наданих відповідей начальника Ізюмського ВП ГУ НП в Харківській області на ім'я [PERSON] та [PERSON] вбачається, що за їх заявами неодноразово проводилися перевірки, в результаті яких встановлено відсутність події кримінального правопорушення, що вказує насамперед на неприязні стосунки між позивачем та відповідачем. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд при розгляді справи також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв'язки з сім'єю, окрім випадків, коли доведено, що сім'я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»). Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б стверджували про негативну поведінку відповідача, щодо перешкоджання останньої у спілкуванні батька з дитиною. Враховуючи вік дитини, якій виповнилось лише чотири роки, те що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад та має потреби в дотриманні режиму відповідно до її віку, потребу дитини такого віку в спілкуванні з матір"ю, тому графік спілкування з дитиною запропонований позивачем, батьком дитини, буде порушувати найвищі цінності дитини, а саме: збереження зв'язків з сім'єю та забезпечення її розвитку в безпечному, надійному і стабільному середовищі, оскільки дитина майже щоденно буде змінювати місце та середовище проживання, способи виховання, режим дня, режим харчування, що будуть встановлюватись по черзі матір"ю та батьком, а тому буде перебувати середовищі, що є дисфункціональним, що в подальшому може призвести до порушення емоційного стану дитини, її розвитку та поведінки. [PERSON] досягла чотирьох років, відвідує дошкільний навчальний заклад і тому її вік дозволяє спілкування з батьком в обмежений час. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про те, що для якнайкращого забезпечення інтересів дитини необхідно встановити батькові порядок спілкування з дитиною та участі у її вихованні, який був установлений службою у справах дітей Ізюмської міської ради, а саме: щотижня у середу з 15:30 год. до 20:00 год. та суботу з 08:00 год. до 20:00 год. зі збереженням звичного для дитини режиму дня та з урахуванням стану її здоров'я, за попередньою домовленістю з матір'ю [PERSON] А також в влітку, для оздоровлення дитини, терміном 2 тижні, на вибір батька, за попередньою домовленістю з матір'ю. Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною З ст. ст.137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі, та факт надання ним правової допомоги підтверджено копією ордеру серії ХВ № 000199 (а. с. 74), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ( а.с.75), копією договору № 336 від 14 травня 2018 року про надання правничої допомоги адвоката та інших юридичних послуг, актами здачі - приймання наданих послуг від 20.06.2018 року, 16.10.2018 року, 28.01.2019 року до договору про надання правової допомоги від 14 травня 2018 року, копією прибуткових касових ордерів № 336/1 від 20.06.2018 року, № 336/2 від 16.10.2018 року,№ 336/3 від 28.01.2019 року, в яких зазначено: прийнято від [PERSON], підстава: договір про надання юридичних послуг № 336 від 14.05.2018 року, сума: 2000,00 грн, 2500,00 грн., 2500,00 грн. відповідно. Згідно додаткових угод до договору про надання правничої допомоги № 336 від 14.05.2018 року №1, №2, №4 замовник зобов'язується сплатити виконавцю 2000,00 грн.,2500,00 грн. та 2500,00 грн. відповідно. Між тим, відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Участь представника у судових засіданнях оцінена у 2500,00 грн., на думку суду може бути компенсована лише частково, оскільки представник позивача перебувала лише у двох судових засіданнях. Дослідивши перелік наданих послуг та робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значенням справи для сторони, суд вважає, з урахуванням вимог розумності та справедливості, на відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених позивачем в суді стягнути з відповідача 3000,00 грн.

Outcome: partial