Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

ПАТ "ВіЕс Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Зокрема, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № KF 36064 від 10.02.2006 року в розмірі 11608,10 доларів США та 4291,67 грн. сплаченого судового збору, а також такі ж суми згідно вказаного договору стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що згаданий вище кредитний договір було укладено між відкритим акціонерним товариством "Електрон Банк", правонаступником якого є він, позивач, та відповідачем [PERSON] з наступними змінами та доповненнями. На підставі договору відповідачеві [PERSON] надано кредит в розмірі 25000,00 доларів США строком на 15 років, з кінцевим строком погашення не пізніше 12.02.2021 року на умовах сплати процентів за користування кредитом в розмірі 15 % річних. Відповідачем [PERSON] допущено неналежне виконання зобов"язань за кредитним договором, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 11608,10 доларів США, еквівалент в гривні станом на 07.10.2015 становить 246835,21 гривень, з яких: 10 2387,28 доларів США основного боргу, 1035,00 доларів США - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитними коштами, 335,82 доларів США - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. В якості забезпечення виконання зобов"язань відповідача [PERSON] за кредитним договором 10.02.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки з наступними змінами і доповненнями, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] є поручителем по зобов"язаннях відповідача [PERSON] та відповідає солідарно в повному обсязі за зобов"язаннями останньої за кредитним договором. Також в якості забезпечення зобов"язань відповідача [PERSON] за кредитним договором 29.08.2006 року було укладено договір поруки між позивачем та відповідачем [PERSON] на аналогічних умовах. Позивач направляв відповідачам повідомлення-вимоги щодо усунення неналежного виконання зобов"язань та про дострокове виконання зобов"язань за кредитним договором, а саме: за вих. № 09-3/7766 від 15.04.2015 року - відповідачеві [PERSON], та повідомлення-вимоги № 09-3/7841 від 15.04.2015 року - відповідачеві [PERSON], № 09-3/7842 від 15.04.2015 року - відповідачеві [PERSON], однак заборгованість відповідачами не погашено. З огляду на такі обставини він, позивач, вимушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце судового розгляду позивач повідомлявся у встановленому порядку. Від позивача до суду поступили заяви про розгляд справи за відсутності представника. (а.с. 66, 97) Відповідачі, будучи в порядку ст.74 ЦПК України повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином (а.с. 59, 61, 62, 70, 71, 78-80, 86, 88, 92, 94, 95, 105-107), в судове засідання неодноразово не з"явилися, причини неявки не повідомили, заяви чи клопотання від відповідачів не надходили, а відтак, на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи та ухвалення рішення за відсутності відповідачів у заочному порядку, позивач у поданих до суду заявах про розгляд справи за відсутності представника не заперечив проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що 10 лютого 2006 року між відкритим акціонерним товариством "Електрон Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк" - позивач у справі та [PERSON] - відповідач було укладено кредитний договір № KF 36064 з Додатком № 1. 29 серпня 2006 року між сторонами договору укладено Додаток № 2 та Додаток № 3 до кредитного договору № KF 36064 від 10 лютого 2006 року. На підставі даного договору (з Додатками) відповідачеві [PERSON] надано кредит в сумі 25000 доларів США строком на 15 років. Надання першої частини кредиту в сумі 15000 доларів США здійснюється до 20 лютого 2006 року, надання другої частини кредиту в сумі 10000 доларів США - в 10-денний термін з дня укладення додатку. У відповідності до умов укладеного договору відповідач [PERSON] взяла на себе такі обов"язки: повернути банку отриманий кредит в повному обсязі, в строк та у порядку, встановлені кредитним договором (п. 5.2.1 договору), сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі та порядку, що встановлені кредитним договором (п. 5.2.2), повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі пеню та штрафні санкції незалежно від строку виконання зобов"язання у випадку, зокрема, затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць (п. 5.2.9). Згідно п. 1.2 кредитного договору відповідач зобов"язалася повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що міститься в Додатку № 3 до кредитного договору і є його невід"ємною частиною та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачені кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 12 лютого 2021 року. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 15% річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, або невиконанні інших умов кредитного договору процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 30 % річних. Після повного погашення простроченої заборгованості та/або виконанням умов кредитного договору процентна ставка встановлюється в розмірі 15 % річних. У відповідності до пунктів 6.2, 6.3 кредитного договору за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, несвоєчасну (неналежну) сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов"язався сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов"язань за кредитним договором № KF 36064 10 лютого 2006 року між ПАТ "Електрон Банк", правонаступником якого є, як вказувалося вище, позивач, та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки та 29 серпня 2006 року - Додаток до договору поруки від 10 лютого 2006 року. У відповідності до п. 1.1 договору поруки поручитель зобов"язався перед кредитором відповідати за порушення зобовязань [PERSON], які випливають з кредитного договору № KF 36064 від 10.02.2006 року, в тому числі, сплатити кредитору заборгованість по кредиту в межах суми 25000,00 доларів США. Згідно п. 1.2 у випадку порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором за кредитним договором № KF 36064 від 10.02.2006 року боржник і поручитель згідно цього договору відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Крім того, 29 серпня 2006 року в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов"язань за кредитним договором № KF 36064 від 10 лютого 2006 року між ПАТ "Електрон банк", правонаступником якого є позивач, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки. У відповідності до п. 1.2 договору поруки поручитель зобов"язався перед кредитором відповідати за порушення зобовязань [PERSON], які випливають з кредитного договору №KF 36064 від 10.02.2006 року. Згідно п. 1.3 у випадку порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором за кредитним договором №KF 36064 від 10.02.2006 року боржник і поручитель згідно цього договору відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов"язання належним чином, в результаті чого виникла заборгованість. Сума заборгованості відповідача [PERSON] станом на 05 жовтня 2015 року становить 11608,10 доларів США, з яких: 10237,28 доларів США - заборгованість по кредиту, 1035,00 доларів США - нараховані та несплачені проценти за користування кредитними коштами, 335,82 доларів США - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Позивач направляв відповідачеві [PERSON] повідомлення-вимогу з приводу усунення неналежного виконання зобов"язань та про дострокове виконання зобов"язань за кредитним договором, а саме: за вих. № 09-4/7766 від 15.04.2015 року, проте заборгованість не погашено. Аналогічні за змістом вимоги направлялися також поручителям - відповідачеві [PERSON] - повідомлення-вимога № 09-4/7841 від 15.04.2015 року та відповідачеві [PERSON] - повідомлення - вимога № 09-3/7842 від 15.04.2015 року, однак поручителями також не вжито заходи з погашення наявної заборгованості відповідача [PERSON] Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, які є належними та допустимими, а саме: копією кредитного договору № KF 36064 від 10.02.2006 року з Додатками №№ 1, 2 3, укладеного між публічним акціонерним товариством "Електрон Банк" та відповідачем [PERSON] (а.с. 7-12), копією договору поруки від 10.02.2006 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "Електрон Банк" та відповідачем [PERSON] та Додатком до нього (а.с. 19, 20), копією договору поруки від 29.08.2006 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "Електрон Банк", відповідачами [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22), розрахунком загальної заборгованості за кредитним договором (а.с. 16), іншими письмовими доказами. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору, не виконує своєчасно зобов"язання за договором, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитними коштами. Такими діями відповідач порушує право позивача на отримання виконання за договором. У зв"язку з цим у позивача на підставі положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору виникло право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів згідно кредитного договору, тому позовні вимоги в частині стягнення даних складових заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. В частині стягнення передбаченої кредитним договором пені суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно встановлених судом обставин відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору, не виконувала своєчасно зобов"язання по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами, в результаті чого утворилася заборгованість та виник обов"язок передати банку передбачену договором пеню. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань"). Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні. Відтак, враховуючий офіційний курс долара США до гривні, 335,82 доларів США пені за курсом 21,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.10.2015 року складає 7102,59 грн., тому дана сума пені підлягає стягненню на користь позивача. Виходячи з наведених вище висновків суду щодо розміру пені на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму станом на 05 жовтня 2015 року - 11272,28 доларів США, з яких: 10237,28 доларів США - заборгованість по кредиту, 1035,00 доларів США - нараховані та несплачені проценти за користування кредитними коштами, а також пеня в розмірі 7102,59 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У ч. 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що зобов"язання відповідача [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою згідно договорів поруки, укладених з відповідачами [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON] порушила забезпечене порукою зобов"язання, умовами договорів поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителів, то кожен з відповідачів - [PERSON], [PERSON] є солідарним боржником із відповідачем [PERSON] по погашенню заборгованості перед позивачем за кредитним договором. При цьому, як вбачається із умов договору поруки, укладеного з відповідачем [PERSON] вона поручилася за виконання відповідачем [PERSON] зобов"язань за кредитним договором у обсязі зобов"язань останньої, тому позов в частині вимог про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо відповідальності відповідача [PERSON] як поручителя встановлено наступне. У договорі поруки від 10.02.2016 року, укладеному з відповідачем [PERSON], з внесенням змін згідно Додатку від 29 серпня 2006 року (а.с. 19, 20) передбачено у п. 2.2, що поручитель зобов"язується у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов"язань перед кредитором в строки і на умовах, визначених кредитним договором № KF 36064 від 10.02.2006 року виконати в повному обсязі зобов"язання боржника (далі - основне зобов"язання), а саме: сплатити кредитору заборгованість по кредиту в межах суми 25000,00 доларів США (основний борг), сплати кредитору заборгованість по процентах, нарахованих на суму основного боргу з розрахунку 13% річних, сплати кредитору неустойку. В частині сплати процентів боржником [PERSON], то за умовами кредитного договору № KF 36064 від 10.02.2006 року з врахуванням наступних змін (п. 1.3) процент за користування кредитом встановлюється у розмірі 15 % річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, або невиконанні інших умов кредитного договору процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 30 % річних. Після повного погашення простроченої заборгованості та/або виконання умов кредитного договору процентна ставка встановлюється в розмірі 15% річних. Відтак, згідно умов договору поруки укладеного з відповідачем [PERSON], відповідальність відповідача [PERSON] перед кредитором в частині сплати заборгованості за процентами встановлена у меншому розмірі, аніж відповідальність боржника [PERSON] Однак, в частині сплати процентів позивачем пред"явлено вимогу до відповідача [PERSON] в тому ж обсязі, що і до боржника. Виходячи з викладеного вище, вимога про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Зокрема, солідарному стягненню підлягає сума основного боргу - 10237,28 доларів США та пеня в розмірі 7102,59 грн. Щодо стягнення нарахованих та несплачених процентів за користування кредитними коштами, то з відповідачів підлягають стягненню в солідарному порядку проценти в сумі 448,50 доларів США, яку визначено в обсязі відповідальності відповідача [PERSON] згідно договору поруки. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та підлягає частковому задоволенню. В частині судових витрат позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] відповідно по 4291,67 грн. сплаченого судового збору. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3682,67 грн. (а.с. 1) за подання позовної заяви та 609,00 грн. (а.с. 2) - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову. Ухвалою суду від 03.11.2015 року, яка набрала законної сили (а.с. 50, 51), заяву про забезпечення позову повернуто позивачу. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги. Відтак, сума судового збору, сплачена позивачем за подання заяви про забезпечення позову не підлягає стягненню з відповідачів. Щодо стягнення з відповідачів 3682,67 грн. судового збору, то оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, то дана сума підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в рівних частинах, а саме по 1227,56 грн. з кожного. З огляду на висновки суду про часткове задоволення вимог до відповідача [PERSON], з нього підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1218 грн., яка станом на час звернення позивача з позовом до суду була мінімальною ставкою судового збору за подання позову майнового характеру.

Outcome: partial