Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд розірвати зареєстрований 17.10.1987 року в міському відділ РАЦС м. Бердичева Житомирської області ,шлюб між нею та відповідачем , актовий запис №733. В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи в родині постійно виникають сварки. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім"ї та унеможливлює примирення з відповідачем. В судове засідання сторони не з"явилися . Позивачка надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з"явився. Надав заяву про визнання позовних вимог. Заяви сторін долучені до матеріалів справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК УКраїни учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу сторони 17.10.1987 року зареєстрували шлюб в міському відділ РАЦС м. Бердичева Житомирської області , про що зроблено відповідний актовий запис № 733 ( а.с. 7). Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують.Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу , суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам , а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК УКраїни судові витрати покладається на відповідача.

Outcome: approved