Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

у вересні 2015 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до Інституту загальної енергетики НАН України про стягнення грошової допомоги у звязку з виходом на наукову пенсію, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та стягнення втраченої вигоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що наказом № 061-к3 від 11 червня 2015 року він звільнений за власним бажанням з посади старшого наукового співробітника Інституту загальної енергетики НАН України. В день розрахунку позивачу було виплачено належну заробітну плату і компенсацію за невикористану відпустку, проте у виплаті грошової допомоги, передбаченої частиною 19 статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», було відмовлено. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача: -грошову допомогу в розмірі 6 місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат у сумі 29\~764,70 грн., -середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 14\~881,35 грн., -компенсацію моральної шкоди у сумі 18\~000 грн., -компенсацію за неодержаний прибуток у сумі 116,18 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач працював в Інституті загальної енергетики НАН України, починаючи з 18 грудня 2000 року. Під час роботи в Інституті загальної енергетики НАН України позивач працював на посаді наукового співробітника, а потім старшого наукового співробітника. [PERSON] травня 2015 року подав заяву директору Інституту загальної енергетики НАН України про звільнення його з роботи 11 червня 2015 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію та про надання вихідної допомоги. (а.с. 12) Наказом № 061-к3 від 11 червня 2015 року [PERSON] звільнений за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України). Крім того, судом встановлено, що займані позивачем посади відносяться до наукових. Відповідач в довідці № 015-вк від 12 червня 2015 року зазначав про те, що [PERSON] займав посади, які зазначені у Постанові KM України від 04. березня .2004 року № 257 «Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність". (а.с. 23) Згідно з Переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. № 257, займані позивачем посади відносяться до наукових. За таких підстав, зважаючи на те, що Інститут загальної енергетики НАН України є науковою установою, а займані [PERSON] посади відносяться і відносилися до наукових, суд вважає, що відповідач зобов'язаний був нараховувати та виплачувати позивачу надбавки за стаж наукової роботи. Відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ, при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових садів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, значених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії, виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї затвердженому Кабінетом Міністрів України. Проте, при виході на пенсію позивач не отримав допомогу у розмірі шести окладів. Листом від 17 червня 2015 року № 268/115-20 відповідач повідомив позивачу, що у списках наукових співробітників Інституту загальної енергетики НАН України за 2012-2015 роки [PERSON] значиться як працюючий пенсіонер. Проте, на думку суду, такі обставини, не можуть бути підставою для відмови у виплаті грошової допомоги, оскільки для надання грошової допомоги науковому працівнику повинні бути наявні у сукупності такі умови: ? вихід на пенсію, тобто звільнення з роботи за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (ст. 38 КЗпП України). Досягнення пенсійного віку і оформлення пенсії без звільнення не є виходом на пенсію; ? працівник має виходити (звільнятися) на наукову пенсію, яка призначається при досягненні пенсійного віку: ? чоловікам за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; ? жінкам за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років; ? звільнення має бути проведене тільки з наукової (науково-педагогічної) посади. Перелік наукових (науково-педагогічних) посад визначено ст. 22-1 та ст. 22-2 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», ст. 48 Закону України «Про вищу освіту» та постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 року № 257; ? науковий працівник повинен мати стаж роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 року № 257, для чоловіків ? 12,5 років, для жінок ?10 років. До такого ж висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 10 червня 2015 року у справі №6-2483св15. З матеріалів справи вбачається, що при досягненні пенсійного віку у 2012 р. позивач оформив пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», після чого продовжив працювати, не звільняючись із займаної посади. 06 липня 2015 року УПФ України в Печерському районі м. Києва позивача було переведено на пенсію за віком згідно з Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", що підтверджується листом УПФ України в Печерському районі м. Києва від 03.12.2015 р. Судом встановлено, що посадовий оклад позивача становить 3421 грн., надбавка за ступінь кандидата технічних наук 15%, надбавка за науковий стаж 30% посадового окладу. Таким чином, загальна сума грошової допомоги, що підлягає стягненню з відповідача, становить 3421 х 1,45 х 6 = 29\~764,70 грн. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на думку суду, не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2015 року, тобто в день звільнення з позивачем був проведений повний розрахунок. Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати, в порядку ст. 2 цього Закону, становить: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно з діючим законодавством та колективними договорами (включаючи грошову допомогу державним службовцям та науковим (науково-педагогічним) працівникам) в Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України № 5 від 13.01.2004 міститься у п. 3.6. розділу 3 «Інші виплати, що не належать до фонду оплати праці». А отже посилання позивача на те, що вказана допомога є складовою заробітної плати і належить до фонду оплати праці спростовується наведеним. Вимога позивача щодо відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не ґрунтується на вимогах ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Звертаючись з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що в результаті протиправної поведінки відповідача йому було завдано значної моральної шкоди, оскільки з квітня 2011 року він регулярно лікувався (амбулаторно і стаціонарно) у лікарні вчених в зв"язку з прогресуючим артрозом суглобів. [PERSON] зазначає, що під час роботи він мав змогу, отимуючи зарплату і пенсію, витрачати кошти на необхідні ліки, а після звільнення на пенсію через невиплату належної за Законом грошової компенсації позивач втратив можливість регулярно використовувати необхідні ліки. У зв"язку з наведеним у позивача посилилися болі в суглобах, З"явилася хромота, зменшилась рухливість, болі в суглобах викликають безсоння і нервовий розлад. Також позивач посилається на необхідність подальшого лікування та оперативного лікування вартістю 38 000 - 60 000 грн. Наведені позивачем доводи не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки згідно виписки від 07.08.2015 р., виданої лікарнею вчених НАН України, [PERSON] знаходиться під наглядом закладу з 2010 року та з квітня 2011 року консультується та лікується амбулаторно і стаціонарно з приводу артрозу деформуючого артрозу лівого кульшового суглобу, тобто захворювання має хронічний характер і його виникнення не пов"язане з діями відповідача щодо невиплати грошової допомоги. (а.с. 28) Позивач також просить стягнути з відповідача втрачену вигоду в розмірі 1116,18 грн. Зазначає, що свої вільні кошти він зазвичай розміщує на "картці киянина", рахунок по якій відритий в АКБ "Хрещатик" на підставі договору, відповідно до умов якого на розміщені гроші нараховуються проценти в розмірі 15% річних. На думку позивача, він міг би отримати доходи, якщо б одержав вчасно кошти та розмістив їх у вказаному банку. Суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки зазначені вимоги не доведені позивачем. Вказаний позивачем розмір прибутку та обґрунтування вимог про стягнення збитків не дають підстав для висновку про доведення позивачем причинно-наслідкового зв'язку між відмовою відповідача по виплаті суми грошової допомоги та можливим отриманням доходу у розмірі 1116,18 грн. Тобто не надано належних доказів того, що у випадку виплати відповідачем грошової допомоги позивач дійсно отримав би дохід у вказаному розмірі. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial