Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості посилаючись на те, що з [PERSON] в 2007 році було укладено кредитний договір відповідно до якого позивач надав кредит в сумі 20000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26 % виходячі з 360 календарних днів строком на 24 місяці. В цей же день між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, відпвідно до якого останній зобов"язався перед банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов"язань за кредитним договором. Позивач виконав умови договору надавши відповідачу кредит. Відповідно до умов кредитного договору відповідач повинен сплачувати частину кредиту і нараховані відсотки відповідно до Графіку розрахунків. Відповідач зі своєї сторони порушив умови договору. В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 27481,23 грн., та судові витрати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд застосувати строки позовної давності щодо пені, а також врахувати норми ст.551 ЦК України та зменшити розмір нарахованої пені. Відповідач [PERSON] в судове засідання нез"явився про час слухання справи повідомлений вчасно та належним чином надав суду письмові заперечення проти позову та просив застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення з нього заборгованності за кредитним договором, як поручителя та просив справу слухати у його відсутність. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, судом встановлено, що 10 вересня 2007 року між позивачем та [PERSON] - відповідачем по справі був укладений кредитний договір №БЦ-6.7048 (а.с.9). Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 20000 грн., що підтверджується розпорядженням про видачу кредиту від 10.09.2007 року (а.с12) та не заперечується представником відповідача на строк користування 24 місяці зі сплатою відсотків в розмірі 26 % річних, виходячі з 360 календарних днів у році та платежі за Кредитом у встановлений даним Договором. Відповідно до пунктів 2.1 вказаного кредитного договору [PERSON] зобов"язалася щомісячно сплачувати кредит та відсотки відповідно до Графіку, який є невідємною частиною Договору (а.с.10). В порядку забезпечення виконання умов договору між банком та [PERSON] 10 вересня 2007 року було укладено Договір поруки №БЦ-6.7048-ДП (а.с.11) відповідно до умов якого останній зобов"язався на добровільних засадах відповідати перед кредитором - відповідачем за зобов"язаннямми [PERSON] які виникають з умов вказаного кредитного договору в повному обсязі цих зобов"язань. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідачами були порушенні умови договору в зв"язку з чим позивач звернувся до [PERSON] з претензією від 22.01.2009 року та вимогою до [PERSON] про виконання зобов"язання (а.с.18,21) які виконанні не були. 09 лютого 2009 року Банком надіслано відповідачам вимога про повне дострокове погашення кредиту (а.с.19,22). 03.12.2010 року ПАТ "ПроКредит Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованність по кредитному договору в розмірі 40217,69 грн. Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду позов Банку задоволено повністю. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 16.11.2011 року заочне рішення скасовано. Станом на 16.05.2014 року за [PERSON] рахується заборгованість: по капіталу 8737,85 грн., проценти по Графіку 990,02 грн., яка визнана відповідачем [PERSON] та пеня 17753,36 грн., яку відповідач просить зменшити. Відповідно до п.3 ст.551 ЦК України, розмір пені може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячі з умов п.2.2 Договору у разі прострочення позичальником ([PERSON]) зобов"язань з погашення Кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно умов цього Договору, Позичальник зобов"язаний сплатити на користь Кредитора пеню. За домовленістю Сторін пеня встановлюється в розмірі 0,5 відсотка, але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов"язань за кожний день прострочення. Якщо сума пені, розрахована згідно умов цього пункту Договору. Буде меншою 15 гривень за кожний день прострочення, сума пені автоматично вважається такою, що становить 15 грнивень за кожний день прострочення виконання зобов"язання. На момент прострочення зобов"язання діяла ставка НБУ в розмірі 7,75 % річних (7,75Х2 = 15,50 / 365= 3,60), що є меншою 15 грн. за кожний день прострочення, а тому сума пені необхідно, відповідно до вказаних умов Договору, нараховувати виходячі з 15 грн. за кожний день прострочення виконання зобов"язання. Також, згідно ст.258 ЦК України законом передбачено застосування строку позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (п.3 ст.ЦК України), про що було заявлено в судовому засіданні представником відповідача. Отже, розмір пені становитеме: 365х15=5475 грн. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення заборгованності з [PERSON], як поручителя. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов"язку. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України та п.2.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому розмірі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Як зазначено в п.24 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів. Що виникають із кредитних правовідносин" відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Виходячі з матеріалів справи вбачається, що пред"явлена банком у лютому 2009 року вимога про дострокове погашення заборгованності не виконана в зв"язку з чим Банком пред"явлений позов до поручителя 03.12.2009 року, а саме поза межами встановленого законом шестимісячного строку. Також, згідно ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial