Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом. Позов, поданий 11.04.2016 року, мотивовано тим, що [INFO] року померла мати позивачів [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі житловий будинок [ADDRESS]. На час смерті матері в спадковому будинку проживали і були прописані [PERSON] (відповідач), [PERSON] (син), який помер [INFO] року, [PERSON] (дочка), [PERSON] (син). Зважаючи на даний факт, позивачі вважали себе власниками житлового будинку в рівних частках, оскільки фактично прийняли спадщину, що відкрилася після смерті матері. Проте, 2015 року відповідачем було пред"явлено свідоцтво про право на спадщину за законом від 2005 року, згідно якого він є єдиним спадкоємцем вказаного нерухомого майна. Позивачі просять визнати дане свідоцтво недійсним, так як видане воно всупереч чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, та визнати за ними та відповідачем право власності на 1/3 частину житлового будинку в [ADDRESS] порядку спадкування. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з"явився, про причини неявки не повідомив. На минулих судових засіданнях позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. Від представника третьої особи Воловецької державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без її участі, на розсуд суду (а.с.29). Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.02.2016 року, виданого повторно, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.7), і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі житловий будинок в [ADDRESS] Довідкою виконкому Гукливької сільської ради №1571 від 08.11.2005 року та №494 від 29.03.2016 року (а.с.18) підтверджено, що на час смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, у спадковому будинку [ADDRESS] були прописані і проживали слідуючі члени сім"ї: [PERSON] зять, [PERSON]- дочка, [PERSON]- внук, [PERSON]- внук, [PERSON]- внучка (а.с.17-18). [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.02.2016 року (а.с.9). [PERSON], являючись спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину, що відкрилася після смерті матері [PERSON] (а.с.33). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.02.2016 року, виданого повторно, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.8), і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року, норми якого регулювали правовідносини щодо спадщини на час смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст.549 цього ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Положеннями ст.553 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи №123/2005, заведеній Воловецькою державною нотаріальною конторою за померлою [PERSON], вбачається, що відповідач [PERSON] 13.12.2005 року звернувся до нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом за померлою дружиною [PERSON] (а.с.88). На підставі вказаної заяви та доданих до неї матеріалів державним нотаріусом Маньо О.Ф. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 13.12.2005 року [PERSON] щодо успадкування ним житлового будинку в цілому, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.107). Проте, нею не було враховано, що спадщину одночасно з відповідачем [PERSON] фактично прийняли діти спадкодавця- [PERSON] після розірвання шлюбу (а.с.14), [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON], які відповідно до довідки виконкому Гукливської сільської ради №493 від 29.03.2016 року на час смерті матері [PERSON] [INFO] року були зареєстровані та постійно проживали в спадковому будинку [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у відповідності до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Таким чином, нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за законом на ім"я [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS] в цілому безпідставно, так як він мав право на спадкування лише 1/3 частини вказаного нерухомого майна на рівні з позивачами по справі, які фактично прийняли спадщину за померлою [PERSON] та не заявляли відмову від неї, що призвело до зміни спадкової маси, належної кожному з них. Враховуючи вищенаведене, порушені права позивачів підлягають судовому захисту шляхом визнання свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER], виданого Воловецькою державною нотаріальною конторою 13.12.2005 року [PERSON] щодо успадкування ним житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] недійсним та визнання за ними права власності на 1/3 частину спадкового майна відповідно. Що стосується позовних вимог в частині визнання за відповідачем [PERSON] в порядку спадкування право власності на 1/3 частину житлового будинку та господарських споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, так як сам відповідач позов не визнав, а заявлені вимоги, що стосуються його прав- не підтримав.

Outcome: dismissed