Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , [PERSON] ,звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до Нововодолазької селищної ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка є матір?ю позивача, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 23 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області. На момент смерті була зареєстрована одна. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Факт родинних відносин між нею та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження та копією паспорту. [PERSON] прийняла у спадщину від свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , так як була прописана разом з чоловіком на день його смерті, але спадщину оформити не встигла та померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт , яким заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає своєму сину [PERSON] . Оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок втрачений, про що було опубліковано оголошення в газеті «Водолазький кур`єр». [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до нотаріуса, але отримати свідоцтво на право власності за заповітом не має можливості. Нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Просила визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., з надвірними будівлями, а саме: житловий будинок - літера «А-1»; веранда - літера «а»; ганок - літера «а1», літня кухня - літера «Б»; гараж - літера «В»; сарай - літера «Г», погріб - літера «М», хвіртка - літера «N», огорожа - літера «N1», колонка - літера «К». Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 травня 2018 року витребувано з Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області належним чином завірену копію спадкові справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . (а. с. 91-92). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Нововодолазької селищної ради Харківської області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 136). Протокольною ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 22.09. 2020, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, де визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, вирішено розгляд справи продовжити за відсутності відповідача [PERSON] , оскільки у судове засідання [PERSON] не з?явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить розписка від 23.07.2020, яка містить особистий підпис [PERSON] , заяв та клопотань про відкладення судового розгляду не надала. У судовому засіданні 23.07.2020 свої заперечення щодо позову надала. Отже неявка, [PERSON] у судове засідання 22.09. 2020 не перешкоджає розгляду справи. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовну заяву, надали пояснення аналогічні викладеному у позові, просили визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м. Відповідач Нововодолазька селищна рада Харківської області не направила свого представника для участы у судовому засіданні, через канцелярію суду надали клопотання, відповідно до якого просили суд проводити судові засідання без участі представника, зазначили, що проти позовних вимог не заперечують. Відповідач [PERSON] позов не визнала, 23.07.2020 у судовому засіданні пояснила, що позивач є її братом. Про наявність заповіту вона узнала тільки через 6 місяців після смерті матері. Мати тяжко хворіла й підписала заповіт за місяць до смерті. Відповідач була цим здивована, бо батьки завжди говорили, що спадок їм з братом на двох. На момент смерті спадкодавця відповідач інвалідом не була, 55 років не досягла. З позовом про визнання заповіту недійсним до суду не зверталась. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. [INFO] померла [PERSON] , про що 23 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області було зроблено відповідний актовий запис № 147 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). С 1 червня 1948 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , 1924 року народження. Шлюб було зареєстровано Нововодолазьким бюро ЗАГС Нововодолазького району, про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис № 42 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а. с. 11). [PERSON] помер [INFO] , про що 05 листопада 1996 року Нововодолазьким відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області було зроблено відповідний актовий запис № 209 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). За життя померлий був власником житлового будинку, що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину, виданого 12 квітня 1973 року нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Міллером С. Ф., єдиним спадкоємцем до майна [PERSON] є її син [PERSON] . До складу спадкового майна входить: житловий дерев?яний будинок, жилою площею 34,2 кв. м., з надвірними будівлями, розташований на землі держфонду, розміром 1200 кв. м. в [ADDRESS] , що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Нововодолазькою с/Радою 22 вересня 1953 року та зареєстрованого в Інвентар конторі в реєстрову книгу № 7 р. № 668 від 24.09.53 року (а. с. 22, 46, 66). Також, під час розгляду справи судом було досліджено належним чином завірені копії матеріалів інвентарної справи № 737 за адресою: [ADDRESS], наданої Комунальним підприємством «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро», що містить зокрема: довідку належності будівель; Генеральний план (схему) земельної ділянки [ADDRESS] від 20.08.1957; поповерховий план на будівлю - літера «А-1», відомість обмірів та підрахунків площі кімнат - літера «А-1»; ухвалу Народного суду Н.Водолазького від 05 вересня 1953 року за заявою [PERSON] про встановлення факту належності домоволодіння; копію свідоцтва про спадщину від 24.04.1973; зведений акт вартості будівель та споруд від 17.08.1987; акт поточних змін, відповідно до якого в період з 1973 року по 2016 рік зміни в плані садибного участку та по етажних планах основних забудов не відбулося; довідку № 777 від 06 листопада 2016 року, відповідно до якої станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 12 квітня 1973 року(Р№ 403) (а. с. 156-166). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] . За ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45722512, наданою Нововодолазькою державною нотаріальною конторою 09.11.2016 вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа заведена не була (а. с. 44). За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не залишав, що підтверджується Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) № 45722500, наданою Нововодолазькою державною нотаріальною конторою 09.11.2016 (а. с. 44 об. с.). [PERSON] мешкала разом з чоловіком до його смерті у спірному будинку, а отже, є такою що прийняла спадщину. Визначене відповідач не оспорювала. Інформації щодо прийняття спадщини іншими спадкоємцями, матеріали справи не містять й доказів з цього приводу учасники справи не надали. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] . Комунальним підприємством «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» 05 жовтня 2016 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , реєстровий № 7-668. Будинок складається з: житловий будинок - літера «А-1»; веранда - літера «а»; ганок - літера «а1», літня кухня - літера «Б»; гараж - літера «В»; сарай - літера «Г», погріб - літера «М», хвіртка - літера «N», огорожа - літера «N1», колонка - літера «К» (а. с. 17-21,47-51, 94). Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За статтею ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Приписами ст. 534 ЦК УРСР визначено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Позивач та відповідач є дітьми померлої, тобто спадкоємцями першої черги. [PERSON] народився [INFO] , про що у книзі реєстрації актів про народження 19 серпня 1948 року Нововодолазьким райвідділом ЗАГС Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 95 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В свідоцтві про народження батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). З Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45722565, наданою Нововодолазькою державною нотаріальною конторою 09.11.2016, № 49730965, наданою Нововодолазькою державною нотаріальною конторою 03.11.2017, вбачається, що 10.11.2001 Нововодолазькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 1614072 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 68, 81). За життя спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 21 травня 2001 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 4206, номер у спадковому реєстрі 7508273, що підтверджується Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) № 45722548, наданою Нововодолазькою державною нотаріальною конторою 09.11.2016 та Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) № 49730950, наданою Нововодолазькою державною нотаріальною конторою 03.11.2017(а. с. 69, 82). За заповітом [PERSON] , 1923 року народження, що проживає за адресою: [ADDRESS] , на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, своєму сину [PERSON] (а. с. 7). Права на обов`язкову долю у спадщині, відповідно до приписів ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, відповідач не мала. Під час розгляду справи судом було досліджено належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори, що містить зокрема: заяву доньки померлої [PERSON] , від 11 грудня 2001 року, про прийняття спадщини; заяву сина померлої [PERSON] , від 10 листопада 2001 року, про прийняття спадщини за заповітом; Витяг з Єдиного реєстру заповітів № 573475 від 15.11.2001 про наявність заповіту [PERSON] , посвідченого 21.05.2001 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Краснопьоровим І. В.; Витягу з Єдиного реєстру спадкових справ № 573512 про відсутність спадкових справ до майна померлої [PERSON] (а. с. 97-98). Постановою від 19 жовтня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус Нововодолазької державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , мотивуючи тим, що позивач не надав документ, який підтверджує право власності на спадкове майно(а. с. 25). Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, вказана заява відкликана не була ( ч. 5 ст. 1269 ЦК України). Згідно зі ст. 560 ЦК УРСР спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач, виконавши всі вимоги законодавства з приводу прийняття спадщини, звернувся до нотаріуса с заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4. 18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права власності на спадщину за заповітом, бо нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, з посиланням на те, що відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно. Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Як передбачено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Отже, при вирішенні спору слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. Статтею 100 ЦК УРСР 1963 року, визначено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Оригінал свідоцтва про право на спадщину, виданого 12 квітня 1973 року нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Міллером С. Ф. на ім`я [PERSON] було втрачено. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] , було зареєстровано Комунальним підприємством «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро», інвентаризаційна справа № 737, реєстровий № 7-668. Отримати дублікат правовстановлюючого документи позивач не в змозі у зв"язку зі смертюм [PERSON] . Отже, судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] за життя прийняла спадщину після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , і який був власником житлового будинку [ADDRESS] , а відтак, спірний будинок ввійшов до спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] . Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а саме визнання за позивачем права власності на спадщину за заповітом на будинок [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved