Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивачі, звернувшись в суд із даним позовом, посилаються на те, що 47/100 частин будинковолодіння [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14 вересня 2005 року, виданого виконкомом Коломийської міської ради відповідно до рішення від 21 грудня 2004 року. Власником іншої частини житлового будинку є [PERSON] . В 2005 році [PERSON] в Коломийському МБТІ була замовлена поточна інвентаризація належної йому частини житлового будинку та на підставі виданого 20 липня 2005 року технічного паспорта, останній 25 грудня 2007 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Григорець, зареєстрований в реєстрі за № 4110, відповідно до якого приміщення першого поверху загальною площею 73, 4 кв.м., а саме : приміщення № 1- коридор площею 12, 3 кв.м., № 2 - коридор площею 7, 7 кв.м., № 4 - кімнату площею 18, 1 кв.м., № 5 - кімнату площею 18, 1 кв.м. та № 6 - кімнату площею 17, 2 кв.м. вказаного житлового будинку заповів [PERSON] , а приміщення другого поверху загальною площею 78, 9 кв.м., а саме : приміщення № 7 - сходову клітку площею 4, 6 кв.м., приміщення № 8 - кухню площею 6, 2 кв.м., № 9 - кімнату площею 25, 3 кв.м., № 10 - кімнату площею 17, 8 кв.м., [ADDRESS] - коридор площею 7, 7 кв.м., № 12 - кімнату площею 17, 3 кв.м. та ванну № 3 площею 4, 5 кв.м. будинку, заповів [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації смертей 12 листопада 2010 року складено відповідний актовий запис за № 513. Після його смерті відкрилась спадщина за вказаним заповітом. З метою оформлення спадкових прав, позивачі звернулись до Коломийського МБТІ для проведення поточної інвентаризації, про що їм 09 вересня 2019 року видано технічний паспорт на цілий будинок, а в процесі інвентаризації встановлено, що загальна площа житлового будинку змінилась з 370,3 кв.м. на 370,4 кв.м., житлова з 191,7 кв.м. на 186,9 кв.м. внаслідок переміщення перегородки, а також змінилась нумерація та площі приміщень. Вказують, що прийняли спадщину після смерті батька, однак нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у представлених нотаріусу документах є розбіжності в площах та нумерації. Просять суд визнати за ними право власності на частину будинковолодіння. Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з"явився та в свою чергу подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що 47/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14 вересня 2005 року, виданого відповідно до рішення виконкому Коломийської міської ради від 21 грудня 2004 року (а.с.11). Власником іншої чатсини житлового будинку є [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 27 грудня 2004 року привтаним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Трачук, зареєстрованого в реєстрі за № Д-2430. Наведене стверджується випискою з інвентаризаціних матеріалів за № 64741 від 20 серпня 2019 року (а.с. 20). 20 липня 2005 році [PERSON] в Коломийському МБТІ було виготовлено технічний паспорт на 47/100 частин вказаного житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер, про що 12 листопада 2010 року складено відповідний актовий запис № 513 (а.с.9). Померлий залишив заповіт, посвідчений 25 грудня 2007 року привтаним нотаріусом Григорець М.В., зареєстрований в реєстрі за № 4110, відповідно до якого приміщення першого поверху загальною площею 73, 4 кв.м., а саме : приміщення № 1- коридор площею 12, 3 кв.м., № 2 - коридор площею 7, 7 кв.м., № 4 - кімнату площею 18, 1 кв.м., № 5 - кімнату площею 18, 1 кв.м. та № 6 - кімнату площею 17, 2 кв.м. житлового будинку [ADDRESS] заповів [PERSON] , а приміщення другого поверху загальною площею 78, 9 кв.м., а саме : приміщення № 7 - сходову клітку площею 4, 6 кв.м., приміщення № 8 - кухню площею 6, 2 кв.м., № 9 - кімнату площею 25, 3 кв.м., № 10 - кімнату площею 17, 8 кв.м., [ADDRESS] - коридор площею 7, 7 кв.м., № 12 - кімнату площею 17, 3 кв.м. та ванну № 3 площею 4, 5 кв.м. будинку заповів [PERSON] (а.с.10). З метою оформлення спадщини після смерті батька позивачі в Коломийському МБТІ замовили технічний паспорт, який їм було видано 09 вересня 2019 року, однак на цілий будинок, а не на належну спадкодавцю частину. Також в процесі інвентаризації встановлено, що загальна площа житлового будинку змінилась з 370, 3 кв.м. на 370, 4 кв.м., житлова з 191, 7 кв.м. на 186, 9 кв.м. внаслідок переміщення перегородки, а також змінилась нумерація та площі приміщень. Так, приміщення № 1 коридор площею 12, 3 кв.м. розділено на коридор № 2-1 площею 9, 4 кв.м. та санвузол 2-1а площею 3, 3 кв.м.; приміщення № 3 ванна площею 4, 5 кв.м. на 2-3 площею 4, 4 кв.м.; № 4 кімната площею 18, 1 кв.м. на 2-4 площею 17, 2 кв.м.; № 5 кімната площею 18, 1 кв.м. на 2-5 площею 19, 0 кв.м.; № 6 кімната площею 17, 2 кв.м. на 2-6 площею 17, 9 кв.м.; № 7 сходова клітка площею 4, 6 кв.м. на коридор 2-7 площею 6, 5 кв.м.; № 8 кухню площею 6, 2 кв.м. на 2-8 площею 10, 2 кв.м.; № 9 кімната площею 25, 3 кв.м. на 2-9 площею 24, 4 кв.м.; № [NUMBER] кімната площею 17, 8 кв.м. на 2-10 площею 19, 4 кв.м.; № [NUMBER] коридор площею 7, 7 кв.м. на 2-11 санвузол площею 3, 7 кв.м., № [NUMBER] кімната площею 17, 3 кв. м. на 2-12 площею 17, 8 кв.м.. Погріб, позначений літерою В помилково був вказаний як сарай, вбиральня позначена літерою Г - знесена. Вказані зміни відбулись внаслідок помилок, допущених при попередній інвентаризації. Наведене підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів за № 64741 від 20 серпня 2018 року (а.с.20). Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, в оформленні спадкових прав позивачам було відмовлено у зв`язку з розбіжностями в площах приміщень, зазначених в заповіті та у виписці з інвентаризаційних матеріалів (а.с.23). Досліджене вказує, що спірний житловий будинок знаходився у спільній частковій власності, що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів № 64741 від 20 серпня 2019 року. Між спадкодавцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] фактично встановлено порядок користування будинком, проте угоди про розподіл користування реальними його частинами не укладено. Відповідно до п. 6 роз"яснень постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 04 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право привтаної власності громадян на житловий будинок", при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України 1963 року (ст. 364 ЦК України в редакції 2003 року) це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Крім того, спадкодавець після складання заповіту, з метою уникнення спору між спадкоємцями, здійснив перепланування належного йому житлового приміщення таким чином, що в результаті утворилися дві окремі ізольовані квартири із власними входами, у зв"язку з чим і виникли розбіжності. Згідно висновку про вартість майна від 15 травня 2020 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 1 193 429, 00 грн., відповідно 47/100 частин будинковолодіння становить 560 911, 63 грн. Частиною першою ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст. 1218 цього Кодексу встанволено, що до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з того, що позивачі є спадкоємцями за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідач не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачами, які у свою чергу, не в змозі оформити своїх прав через розбіжності у площах приміщень, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] та [PERSON] "ю право власності на 47/100 частин будинковолодіння в рівних чатсинах, шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 356, 364, 367, 392, 1216, 1218 ЦК України,

Outcome: approved