Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS], належав колгоспному двору, головою якого була її мама [PERSON], що стверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» №8149 від 21.07.2017 року. Оригінал свідоцтва про право власності на це житлове господарство відсутній. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0.20 га. Згідно технічного паспорта будівництво житлового будинку та господарських будівель було здійснено у 1963 році. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 40,1 кв.м, стайні, сараю, кладовищ, погребу, вбиральні, криниці, огорожі та вимощення. Інвентаризаційна вартість житлового господарства становить 76 258 грн. Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] року, заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] року. Позивач являється єдиною донькою у своїх батьків, а тому коли мама захворіла, вона проживала з нею, здійснювала догляд та лікування. Свідоцтво про право на спадщину на будинок не оформила, так як на спадкове майно більше ніхто не претендував. У вересні 2017 року з метою реалізації спадкових прав звернулася в Городенківську державну нотаріальну контору. Однак, в.о. державного нотаріуса відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з реєстрацією спадкового житлового госпрдарства як колгоспного двору та видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.08.2017 року. В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів вих № 8149 від 21.07.2017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 170 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Поточище Городенківського р-ну по вул. Українська, 10 на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 07.03.1990 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990 р. є [PERSON]. Згідно довідки № 899 від 08.09.2017 року, виданої виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району, встановлено, що станом на 15.04.1991 року в домогосподарстві в [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: голова сім'ї - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно довідки № 900 від 08.09.2017 року, виданої виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району, за житловим будинком в [ADDRESS] числиться земельна ділянка: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,20 га. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS], складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1963 р., загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., кладової, погребу, стайні, сараю, вбиральні, криниці, огорожі, вимощення. Інвентаризаційна вартість становить 76258 грн. Судом встановлено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] являється [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER], повторною копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] свідчить, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Померла заповіту не вчиняла. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] стверджено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] після укладення шлюбу 07.02.1976 року з [PERSON], [INFO] змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER]. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги в рівних частках, після смерті [PERSON] є її дочка - [PERSON] (позивач), її син [PERSON] (відповідач) не претендує ні на частку у спадщині, ні на частку в колгоспному дворі, за її виділом не звертався. Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Син позивача [PERSON] (відповідач) позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо визначення права власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] в цілому за [PERSON], на частку у спадковому майні не претендує, з приводу оформлення спадщини в органи нотаріату не звертався, що стверджено поданими до суду заявами. Спадкоємець [PERSON] (позивач) прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном після смерті матері [PERSON], оскільки на день її смерті разом із нею проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], та вела спільне господарство, про що свідчить довідка № 899 від 08.07.2017 року, видана виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 1593/02-31 від 29.08.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. ст.ст. 317, 328, 392, 1216 ЦК

Outcome: approved