Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

09.03.2021\~позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 20.04.2021 із заявою у порядку статті 49 Цивільного процесуального кодексу України, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , постійно проживала з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна, а саме: 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок належить у рівних частинах позивачу [PERSON] та померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.03.2005, відповідно до умов якого [PERSON] разом зі [PERSON] купили в рівних частках житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчено приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В. В., відомості про договір внесено до Державного реєстру правочинів 17.03.2005. Право власності зареєстровано 22.03.2005 Комунальним підприємством "Зміївське бюро технічної інвентаризації". Після купівлі вказаного житлового будинку [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] весь час проживали разом, до смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . З Акта, що складений 02.03.2021 комісією Зміївської міської ради слідує, що [PERSON] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] зі [PERSON] з 2005 року по [INFO] , тобто по день його смерті. Оскільки на момент смерті [PERSON] його дружина [PERSON] фактично проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , то [PERSON] як єдиний спадкоємець, що не заявила про відмову від спадщини, фактично спадщину прийняла. Проте свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримала через відмову нотаріуса. Оскільки [PERSON] проживала разом з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , у тому числі - на момент відкриття спадщини, та саме [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, тому необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.03.2021 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 12.04.2021. 12.04.2021 за клопотанням представника позивача [PERSON] продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 21.04.2021. 20.04.2021 представник позивача [PERSON] подала заяву у порядку статті 49 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.04.2021 прийнято до провадження уточнену позовну заяву [PERSON] до територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29.04.2021. 21.04.2021 представник позивача - адвокат Гетьман О. М. подала заяву в якій просила провести судовий розгляд за її відсутності. 29.04.2021 представник відповідача територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Шатна М.\~С. подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника міської ради за наявними матеріалами у справі. Відсутні передбачені ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення судового розгляду з причини нез`явлення учасників справи, що дало суду підстави для судового розгляду справи по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі письмових доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а. с. 21). Згідно свідоцтву про смерть, виданому 06.10.2008 Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 60 років в с.\~\~Гусина Поляна Зміївського району Харківської області (а. с. 8). Щодо зміни прізвища позивача [PERSON] вбачається, що вона народилась [INFO] , [INFO] одружилася та взяла прізвище чоловіка " [PERSON] ", 09.01.2009 змінила прізвище на дівоче " [PERSON] ", що підтверджується, свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] , свідоцтвом про зміну імені Серія [NUMBER] (а. с. 18-20). На підставі договору купівлі-продажу від 17.03.2005, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу в Харківській області Гаврильєвим\~В.\~І., зареєстрованого в реєстрі за номером № 576, [PERSON] разом зі [PERSON] купили в рівних частках житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-14, 22). З Акта, складеного 02.03.2021 депутатом Зміївської міської ради Руденко\~К.\~С., в присутності свідка [PERSON] , вбачається, що [PERSON] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] зі [PERSON] з 2005 року по [INFO] , по день його смерті. Після його смерті продовжувала проживати за вищевказаною адресою, вела господарство, користувалася речами померлого, садила огород, робила поточний ремонт будівлі до 2015 року (а. с. 15). З листа приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) № 100/02-17 від 06.03.2021 вбачається, що [PERSON] для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно звернутися до суду (а. с. 23). З листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 262/01-16 від 27.03.2021, Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64114210 від 26.03.2021 вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] , з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 41, 42). Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. У відповідністю з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 р. № 5 (в редакції від 25.05.1998) заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~ \~ Позивачем надано докази, якими поза розумним сумнівом підтверджується факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем у належному їм на праві спільної часткової власності житловому будинку. Однак, через відсутність реєстрації місця проживання позивача у вказаному житловому будинку, вона не має можливості надати нотаріусу документи, що підтверджують цей факт, у зв`язку з чим не може реалізувати своє право на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. З урахуванням характеру спірних правовідносин та відсутності вимог позивача про відшкодування судових витрат, витрати по сплаті судового збору залишаються понесеними за її рахунок.

Outcome: approved