Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання нечинним та скасування акту №72 від 24 жовтня 2018 року про обстеження об"єктів нерухомості за адресою [ADDRESS] та лист № 1218/02-7 від 26.10.2018 р. та стягнення шкодипосилаючись на те, що 24 жовтня 2018 року комісією Свалявської міської ради було проведено обстеження об"єктів нерухомості (земельної ділянки) дворогосподарства [ADDRESS] , про що складено акт №72. В ході обстеження комісією встановлено, що громадянин [PERSON] на території вищезазначеного дворогосподарства провів роботи без належного оформлення повного пакету дозвільних документів та готовності до експлуатації, а саме: будівництво гаража та добудов до квартири, що двір знаходиться в спільному користуванні, а проїзд до будівлі гаражу, побудованого без дозвільних документів, під вікнами будинку [PERSON] . Приміщення підвалу не використовується на праві спільної часткової власності, позивачем чиняться перешкоди. Двір перебуває в загальному користуванні, проте позивачем чиняться перешкоди в користуванні. Комісією попереджено позивача про необхідність узаконення самовільно побудованого нерухомого майна у відповідності до норм чинного законодавства та про адміністративну та кримінальну відповідальність за перешкоджання в користуванні власним нерухомим майном та спільним двором та рекомендовано громадянам [PERSON] та [PERSON] у випадку подальшого перешкоджання позивачему спільному користуванні майном звернутись до правоохоронних органів. Позивач вважає, що акт обстеження комісії Свалявської міської ради та лист голови є незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству України та грубо порушують цивільні права та інтереси позивача, принижують його честь та гідність, ділову репутацію як громадянина України, завдають йому душевних та психічних страждань, що призводить до погіршення стану здоров"я психіки. Зазначає, що в 1972 році дружина позивача [PERSON] отримала ордер на право проживання-користування у комунальній квартирі [ADDRESS] . В 1986 році звернулась до Свалявської міської ради з заявою про надання дозволу на будівництво збірного металевого гаражу для автомобіля та міськрадою було прийнято рішення яким було надано право Свалявському будинкоуправлінню провести побудову гаражу за кошти замовника. Гараж було побудовано за межами двору будинку 35 на комунальній земельній ділянці, а тому вважає, що гараж не є перешкодою. Також було перебудовано приміщення відкритої веранди на закриту на підставі рішення №46 від 20.02.1992 р. Ніяке будівництво на території двору позивач не проводив. Крім того ніяких перешкод громадянам [PERSON] та [PERSON] не чинить в користуванні двором, вони можуть вільно проходити та проїжджати двором. Позивач вказує на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] при виконанні своїх службових обов"язків актом №72 та листом завдали значних страждань для життя та здоров"я, честі, гідності, що негативно вплинуло на психологічний стан. Все швидко розповсюдилось по м.Свалява, що позивачем боляче сприймається. Відповідачі порушують норми закону та видають протизаконні документи, захищають незаконні інтереси громадянки [PERSON] В зв"язку з вищевикладеним просить визнати нечинним та скасувати акт №72 від 24 жовтня 2018 року про обстеження об"єктів нерухомості за адресою [ADDRESS] та листа № 1218/02-7 від 26 жовтня 2018 року та стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - 20000,00 гривень, а з [PERSON] - 40 000,00 гривень , перерахувавши їх на допомогу бійцям АТО. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2020 року справу № 306/375/20 (провадження № 2/306/299/20) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 7). 06 квітня 2020 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу відкриття провадження у справі (а.с. 12). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та надуманими. Комісією Свалявської міської ради було здійснено виїзд за адресою проживання позивача та виявлено порушення, про що складено відповідний акт. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 14-16, 19-21, а.с.25-27). Жодних заяв про розгляд справи без їхньої участі чи відзиву на позов від них не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно акту № 72 обстеження об"єктів нерухомості (земельних ділянок) від 24 жовтня 2018 року складеного комісією в складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в присутності заявника громадянки [PERSON] , мешканки [ADDRESS] та громадянина [PERSON] , мешканця [ADDRESS] в ході обстеження встановили, що громадянином [PERSON] на дворогосподарстві [ADDRESS] проведені будівельні роботи без належного оформлення повного пакету дозвільних документів та відповідного документу щодо готовності та експлуатації об"єктів , а саме: будівництво гаража та добудови до квартири. Враховуючи фактичне планування дворогосподарства [ADDRESS] , що знаходиться в спільному користуванні, проїзд до будівлі гаража громадянина [PERSON] (побудованого без дозвільних документів) проходить безпосередньо під вікнами будинку громадян [PERSON] , [PERSON] Приміщення підвалу, не використовується власниками за призначенням в зв"язку з вчиненням перешкод з боку громадянина [PERSON] , а саме: встановлення на дверях власного замка. Згідно матеріалів інвентаризації на нерухоме майно дверний пройом між приміщеннями підвалу відстуній, громадянин [PERSON] мав доступ до підвального приміщення через власну квартиру та без згоди громадянки [PERSON] влаштував прохід між суміжними підвальними приміщеннями. Двір по [ADDRESS] перебуває в загальному користуванні, незважаючи на це, громадянин [PERSON] перешкоджає у вільному доступі та користуванні двором всіх мешканців вищезазначеного дворогосподарства. Комісія прийшла до висновків попередити [PERSON] про необхідність узаконення самовільно побудованого нерухомого майна у відповідності до норм чинного законодавства (будівельних норм та правил), про адміністративну та кримінальну відповідальність за перешкоджання в користуванні власним нерухомим майном та спільним двором - громадянам [PERSON] , [PERSON] , рекомендовано громадянам [PERSON] та [PERSON] у випадку подальшого перешкоджання [PERSON] у спільному користуванні майном звернутись до правоохоронних органів за захистом своїх порушених прав (а.с.5). Листом №1218/02-7 від 26 жовтня 2018 року, який адресовано громадянам [PERSON] та [PERSON] , мешканцям [ADDRESS] повідомлено, що заява розглянута комісією Свалявської міської ради , про, що складено відповідний акт № 72 від 24.10.2018 року (а.с.4) Статтею 13 ч. 1, 2 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи(ч. ст.76 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ч.1 ЦПК України). Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Складений комісією в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. акт №72 обстеження об"єктів нерухомості (земельних ділянок) від 24 жовтня 2018 року є лише фіксацією порушення, що було виявлено під час проведення перевірки, оскарження дій щодо факту складення акта, листа від № 1218/02-7 від 26.10.2018 р не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. Верховний Суд в постанові 19.05.2020 р. (справа №679/1411/18) зазначив, що для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, невизнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню. В рішенні від 16 квітня 2009 року за № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст.1166 ЦК України). За роз`ясненнями п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд повинен з"ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] , оскільки судом не встановлено факту порушення, невизнання або оспорення відповідачами прав, свобод чи інтересів позивача. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи те, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору(а.с.3), судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed