Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

05 травня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. Просив визнати договір купівлі-продажу від 01 серпня 2006 року укладений між ним та [PERSON] дійсним та визнати за ним право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0039507 від 20 серпня 1996 року виданий на підставі рішення Борівської районної державної адміністрації Харківської області №328а від 15 серпня 1996 року про право на земельну ділянку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Червоний Маяк" розміром 4,80 умовних кадастрових гектарів, що був виданий на ім"я [PERSON] . До судового засідання позивач не з`явився, надав заяву, де просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач заперечень або клопотань до суду не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК Українита ухвалює заочне рішення, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0039507 від 20 серпня 1996 року виданий на підставі рішення Борівської районної державної адміністрації Харківської області №328а від 15 серпня 1996 року про право на земельну ділянку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Червоний Маяк" розміром 4,80 умовних кадастрових гектарів, був виданий на ім"я [PERSON] (а.с.5). Відповідно до договору купівлі-продажу від 01 серпня 2006 року [PERSON] продала [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0039507, від 20 серпня 1996 року виданий на підставі рішення Борівської районної державної адміністрації Харківської області №328а від 15 серпня 1996 року про право на земельну ділянку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємтва "Червоний Маяк" розміром 4,80 умовних кадастрових гектарів, що був виданий на ім"я [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ч.3 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, є підстави для визнання дійсним даного договору купівлі-продажу, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов даного договору, а саме, предмету договору та його ціни. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved