Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить: - визнати недійсним договір оренди землі на земельну ділянку загальною площею 3,58 га, кадастровий номер 3520586500:02:000:0641, що знаходиться на території Соснівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, укладений без номера та дати між [PERSON] та СФГ «Дєдов» зареєстрований в Олександрівському офісі КРФЦЗКД за №041037900117 від 28.09.2010 року; - зобовязати СФГ «Дєдов» (код ЄРДРПО 20653891) повернути земельну ділянку площею 3,58 га, кадастровий номер 3520586500:02:000:0641, що знаходиться на території Соснівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області [PERSON]. В обгрунтування позову зазначила, що вона, на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], виданого державним нотаріусом Новгородківської районної державної нотаріальної контори 15.08.2011 року та витяга з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.06.2015 року серії ЕЕТ 745290 є власником земельної ділянки площею 3,58 га кадастровий номер 3520586500:02:000:0641, яка знаходиться на території Соснівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Оформившисвоє право власності, вона ознайомилася з договором оренди землі без номера та дати, який зареєстрований в Олександрівському офісі КРФЦЗКД 28.09.2010 року та побачила, що підпис від імені [PERSON] здійснений не нею особисто. В даному випадку волевиявлення [PERSON] відсутнє. А тому просить визнати вказаний договір недійсним та зобовязати відповідача повернути земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки час ознайомлення зі спірним договором оренди землі можна припустити що співпадає з часом оформлення права власнсті на земельну ділянку, тобто 05.08.2011 року. Крім того, позивачем отримувалася орендна плата за договором, що підтверджується письмовими доказами, а тому дані обставини свідчать про схвалення ним спірного договору. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520586500:02:000:0641, площею 3,58 га, розташованої на території Соснівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №778 від 05.08.2011 року (а.с.9). [PERSON] була власником земельної ділянки кадастровий номер 3520586500:02:000:0641, площею 3,58 га, розташованої на території Соснівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської об,ласті на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 №490187 від 28.02.2004 року (а.с.45). Між [PERSON] та СФГ "Дєдов" було укладено Договір оренди землі щодо оренди земельної ділянки площею 3,58 га., який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФЦЗКД 28.09.2010 року за №041037900117 терміном на 15 років (а.с.6-7, 38-39, 40-42). Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки передано земельну ділянку відповідачу (а.с.8, 43). Відомістю на видачу зерна за 2009 рік с. Соснівка, підтверджується, що [PERSON] отримано 620 пшениці (а.с.55). Заявою від імені [PERSON], датованою 24.05.2012 року та за підписом Квітки, підтверджується, що орендну плату за 2012 рік вона просить перерахувати на рахунок доньки [PERSON] Також вбачається отримання останньою коштів за 2012 рік в розмірі 1824,41 грн. (а.с.56). Платіжними дорученнями підтверджується, що СФГ «Дєдов» сплачувало кошти за оренду землі протягом 2011-2015 років на імя [PERSON] (а.с.57-59). Видатковими касовими ордерами СФГ «Дєдов» підтверджується сплата в 2016 році коштів та в 2017 році матеріальної допомоги [PERSON] через [PERSON] по дорученню (а.с.60, 61, 62). За ухвалами суду від 02.08.2017 року та 29.09.2017 року по справі було призначено судову-почеркознавчу експертизу та зупинялося провадження у справі до надходження висновків експертизи (а.с.70, 79-80). За ухвалами суду від 22.08.2017 року та 28.11.2017 року провадження у справі відновлено (а.с.73, 84). Згідно висновку експерта №735/736/17-27 судово-почеркознавчої експертизи від 20.11.2017 року підписи від імені [PERSON] в договорі оренди землі без номера та дати, площею 3.58 га кадастровий номер 3520586500:02:000:0641, зареєстрований в Олександрівському офісі КРФЦЗКД за №041037900117, укладений між [PERSON] та СФГ «Дєдов», акті прийому-передачі без дати та заяві про реєстрацію договору від імені орендодавця [PERSON] без дати, виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів не самою [PERSON], а іншою особою (а.с.82-87). Представником відповідача було подане клопотання, в якому він зазначив, що під час здійснення експертного дослідження експертом не було враховано ряд факторів, що могли вплинути на результат експертизи, зокрема невідповідність проведення експертизи вимогам «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом МЮ України від 08.10.1998 р. №53/5 (а.с.102-103). За ухвалою суду від 23.01.2018 року в задоволенні даного клопотання представника відповідача було відмовлено (а.с.104-105). Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1-5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1, ч. 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони, відповідно до статті 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст.13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що Договір оренди землі, укладений між [PERSON] та СФГ "Дєдов" щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520586500:02:000:0641, площею 3,58 га., який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФЦЗКД за №041037900117 28.09.2010 року (а.с. 6-7, 38-39, 40-42), підписаний не позивачем, а іншою особою. Оскільки [PERSON] фактично не підписувала Договір оренди землі щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520586500:02:000:0641, площею 3,58 га., з чого вбачається відсутність її волевиявлення на укладення договору, тому даний договір є недійсним. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання недійсним Договору оренди землі щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520586500:02:000:0641, площею 3,58 га., підлягають задоволенню, так як [PERSON] його не підписувала, не було узгоджено умови договору, тобто не було її волевиявлення на його укладення. Щодо доводів представника відповідача про пред'явлення позивачем позову після спливу позовної давності та застосування його наслідків, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, яка в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України, зазначено, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення) моменти. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача вказував на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки він вважає, що час ознайомлення позивача зі спірним договором оренди землі можна припустити що співпадає з часом оформлення права власнсті на земельну ділянку, тобто 05.08.2011 року. Однак, жодного документу, який містить дату ознайомлення чи отримання позивачем примірника договору, представником відповідача, як стороною яка заперечує позов, суду надано не було. А доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності не заслуговують на увагу, так як є необґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦКУкраїни у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином вимога позивача про повернення їй земельної ділянки кадастровий номер 3520586500:02:000:0641, площею 3,58 га, підлягає задоволенню так як Договір оренди землі щодо оренди вказаної земельної ділянки визнаний недійсним. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати, а саме на оплату судового збору в сумі 640 грн. та вартість проведення експертизи в сумі 5942,40 грн. (а.с.2, 88).

Outcome: approved