Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом і просить встановити факт її спільного проживання однією сім"єю з [PERSON]з листопада 2011року по [INFO]. Обгрунтовує вимоги таким. З серпня 2006року вона знайома з [PERSON] Остання проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] по [ADDRESS] . Обидва подружжя були інвалідами 1 групи, та потребували сторонньої допомоги. Дітей не мали, ніхто з родичів їм не допомагав. Подружжя були хорошими людьми, їх було жалко, тому вона іноді допомагала їм поратися по господарству. Спочатку їхні відносини були просто приятельськими, а з часом подружжя [PERSON] стали для неї членами родини. В листопаді 2011року здоров"я [PERSON] погіршалося. Забезпечити постійний догляд за ним його дружина не могла, оскільки сама з трудом рухалася квартирою за допомогою ходунків. З того часу , за проханням [PERSON] , вона фактично почала проживати із подружжям [PERSON] в їхній квартирі. [INFO] помер [PERSON] Після його смерті ніхто з родичів не погодився опікуватися хворою [PERSON], стан здоров"я якої погіршився. Вона піклувалася нею, виконуючи всі справи по господарству та доглядаючи [PERSON] Її родина допомагала їй поратися по господарству. Вона з сином та її дочка поступово робили ремонт майже у всій квартирі, залишилися не відремонтованими одна кімната та зал. Родичі з"являлися в квартирі [PERSON] 2-3 рази на рік. [PERSON] на свята запрошувала своїх родичів. Також запрошувала родичів з приводу їх днів народжень, та завжди дарувала їм подарунки. В 2014році [PERSON] остаточно злягла, перестала рухатися навіть за допомогою ходунків. Вони постійно із [PERSON] робили масажи, фізкультурні вправи, та всі настави лікарів. Їй потрібна була допомога по догляду за [PERSON], оскільки вона працювала, але родичі не погодилися допомагати. В січні 2016року вона змушена була звільнитися з роботи. На той час [PERSON] фактично вже була прикута до ліжка, необхідно було декілька разів на день перемінити її білизну, покормити, помити та інше. [INFO] [PERSON] померла від хронічної серцевої недостатності. Вона займалася її похованням. За власні кошти організувала похорон та поминки. Родичі померлої ніякої матеріальної допомоги не надавали. До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім"єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов"язки. Вона опікувалася над померлою [PERSON] з листопада 2011року по 30 січня 2017року, тривалий час, більше 5років, проживала із померлою однією сім"єю, вели спільне господарство, були пов"язані взаємними правами та обов"язками. Вона матеріально забезпечувала [PERSON], купувала ліки, продукти харчування, засоби гігієни для померлої, оплачувала комунальні послуги за квартиру і продовжує оплачувати і до тепер. Вона одноособово займалася прибиранням квартири, готуванням їжи, пранням та особистим доглядом за [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позові. Вважають, що з листопада 2011року по день смерті [PERSON] [PERSON] проживала однією сім"єю з [PERSON] Здійснювала за нею догляд, піклувалася. Вважала [PERSON] своєю старшою сестрою. Встановлення данного факту потрібно їй для вступу у спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець четвертої черги та зміни черговості, оскільки ніхто з родичів [PERSON] не піклувався нею. Просять позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON] [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали. Вважають, що в судовому засіданні не доведений факт проживання однією сім"єю [PERSON] та [PERSON] Визнають, що [PERSON] здійснювала догляд за померлою, але такий догляд був в межах її посадових обов"язків, оскільки [PERSON] була соціальним працівником, і здійснювала догляд за [PERSON] відповідно до договору, який укладений був між територіальним центром соціального обслуговування і [PERSON] [PERSON] отримувала пенсію близько 4000грн, а тому матеріально була забезпечена. Позивач звільнилася із центру в лютому 2016року. Після її звільнення [PERSON] відмовилася від послуг територіального центру. Можливо з цього часу [PERSON] і проживала з [PERSON] як сім"я. Але такого часу недостатньо, щоб встановити факт проживання однією сім"єю. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] не пояснила, який же був у них бюджет, взаємні права та обов"язки, та як вона могла матеріально забезпечувати [PERSON] , отримуючи лише допомогу з центру зайнятості близько 1500-1600грн, в той час як сама [PERSON] отримувала пенсію 4000грн. Більш того, [PERSON] в лютому 2016року поселила в квартирі [PERSON] ще одну хвору жінку [PERSON], за якою вона здійснювала догляд як соціальний робітник, і яка склала заповіт на квартиру на користь її чоловіка. До смерті [PERSON] мешкала в квартирі [PERSON], В листопаді [PERSON] померла. А чоловік позивачки отримав у спадщину її квартиру. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], якому 80років, і який за своїм станом здоров'я не міг здійснювати догляд за [PERSON] Тому [PERSON] наполягала, щоб догляд здійснювали соціальні робітники. Інші родичі відвідували [PERSON], і допомагали їй посильною для них допомогою. Крім того, вважають, що [PERSON] мала намір заволодіти цією квартирою. Вона прийняла заходи, щоб її син з онуком були зареєстровані у цій квартирі. У лютому 2017року в квартиру вселяється син [PERSON] зі своєю сім"єю. Позивачка не повернула [PERSON] всі документи після смерті [PERSON], пояснивши, що їх немає в квартирі. При цьому, прохання [PERSON], яка вже діяла за довіренністю від [PERSON], зайти в квартиру після смерті [PERSON] і самої подивитися всі документи, що залишилися в квартирі, було відхилено, мотивуючи тим, що в квартирі мешкає мала дитина. Просять в позові відмовити. Суд дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] народження, постійно проживала за адресою [ADDRESS] і є власником цієї квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 листопада 1994року та свідоцтва про право на спадщину від 18.03.1997року. Судом встановлено , що [PERSON] померла [INFO]. Отже, відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка розташована по [ADDRESS] Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємуців попередньої черги, усуненя їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від їх прийняття. (ст. 1258 ЦК України). У першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України) У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба, дід, як з боку батька, так і з боку матері. (ст. 1262 ЦК України) У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. (ст. 1263 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним дядьком померлої [PERSON], відповідно є спадкоємцем третьої черги і має право на спадкування за законом після смерті [PERSON] Спадкоємців першої та другої черги немає. Судом встановлено, що відповідач своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті племінниці [PERSON] та за його заявою заведено спадкову справу № 68-2017 (а.с.101-102). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менше як п"ять років до часу відкриття спадщини. (а.с.1264 ЦК України). За змістом ст. 1264 ЦК України особи, які відносяться до четвертої черги спадкоємців за законом, повинні відповідати таким двом вимогам: вважатися членом сім'ї спадкодавця; проживати зі спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років саме на день відкриття спадщини. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо За змістом ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Положення закону стосовно наявності взаємних прав і обов`язків членів сім`ї містять вказівку на наслідки визнання спільних осіб сім`єю: якщо конкретні особи визнаються членами однієї сім`ї, то між ними існують сімейні відносини і у них виникають взаємні права і обов`язки. Крім того, Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 дано офіційне тлумачення терміну «член сім'ї». Визначено обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства. Отже, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України позивач повинна довести в суді, що вона вважалася членом сім'ї спадкодавця та проживала однією сім"єю з [PERSON] не менше як 5років до часу відкриття спадщини, тобто до 30 січня 2017року. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 2006року до 01.02.2016року працювала соціальним робітником територіального центру соціального обслуговування м.Дружківки, що визнається учасниками справи і згідно ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд не має ніякого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до п.2.3 Посадової інструкції соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування м.Дружківки , яка затверджена директором терцентру [PERSON] 20.06.2013р , і з якою [PERSON] ознайомлена, (а.с.154-156), соціальний робітник по затвердженому завідуючим відділення графіку, не менше 2-разів на тиждень, відвідує закріплених за ним для обслуговування одиноких непрацездатних громадян, та у відповідності з укладеною угодою між одиноким непрацезданим громадянином і відділенням, надає послуги своїми силами, а саме: купівля продовольчих і промислових товарів на ринках і в магазинах; доставка куплених товарів до місця проживання одиноких громадян; виконання повсякденних послуг (підготовка продуктів для приготування їжі, миття овочів, фруктів і посуду, винесення сміття і т.п.), приготування їжі (не менше 2-разів на тиждень в разі необхідності), миття посуду, годування( для ліжко-хворих), допомога при консервації та соління офочів та фруктів; прання білизни та прасування білизни, дрібний ремонт одягу, заміна постільної і натільної білизни, надання допомоги під час купання одиноким, непрацездатним громадянам, митття голови, розчісування волосся, підрізання нігтів та інших заходів особистої гігієни; виклик лікаря на домівку, супроводження одиноких громадян в поліклініку; прибирання житла: косметичне прибирання 1раз на тиждень; вологе - 1 раз в місяць, генеральне - 2рази на рік (миття вікон, обклеювання вікон, утеплення дверей); заповнення за дорученням абонентних книжок, оплата комунальних послуг, звірення платежів, заміна книжок та ін.; оформлення заявки на виклик із житлово-комунальних служб сантехніка, електрика та інших робітників для ремонту в квартирі відповідного устаткування; надання допомоги в ремонті житлових і допоміжних приміщень; консультації з різних життєвих питань. В червні 2011року територіальний центр соціального обслуговування в м. Дружківці та [PERSON] уклали договір № 109/97 про соціальне обслуговування одинокого громадянина з 5групою рухової активності , який щорічно прологовувався . Остання пролонгація з 13.06.2015р по 12.06.2016р. (а.с.150 - 153). Згідно умов зазначеного договору територіальний центр приймає на обслуговування у відділення соціальної допомоги вдома громадянку [PERSON] та надає соціальні послуги , визначені цим договором. Центр надає безкоштовно такі соціальні послуги: придбання та доставка товарів з магазину або базару 5 разів на тиждень; допомога у прибиранні приміщення 4 рази на місяць; створення умов для посильної праці 5 разів на тиждень; допомога у дотриманні особистої гігієни, винесення сміття - 5 разів на тиждень; оплата житлово -комунальних послуг 1 раз на місяць; оформлення документів на отримання субсидій - 1раз на рік; миття вікон - 2рази на рік; допомога у пранні білизни 4 рази на місяць; надання допомоги в проведенні періодичних медичних оглядів 1раз на рік; інші соціальні послуги - в разі потреби. Кількість відвідувань обслуговуваного 5 разів на тиждень. Судом встановлено, що саме позивач [PERSON], як соціальний робітник територіального центру, здійснювала соціально-побутове обслуговування та надавала соціальні послуги за договором № 109/97 для громадянки [PERSON] Ця обставина сторонами справи не оспорюється. Позивач пояснила в судовому засіданні, що вона почала догляд за родиною [PERSON] та [PERSON] оскільки працювала соціальним робітником в територіальному центрі. Таким чином, на виконання своїх посадових обов"язків і умов договору № 109/97 позивачка здійснювала догляд за [PERSON] . Проте позивачка стверджує, що з листопада 2011 року у неї з родиною [PERSON] утворилася сім"я. В цей час погіршилося здоров"я чоловіка [PERSON] [PERSON] , за яким вона також здійснювала догляд , як соцробітник , і з яким також був укладений договір на обслуговування. Вона фактично почала проживати з подружжям [PERSON] в іхній квартирі. Здійснювала за ними догляд. [INFO] помер [PERSON] , вона залишилася мешкати з покійною [PERSON] Здійснювала за нею повноцінний догляд, вона вважала [PERSON] своєю старшою сестрою. В них був спільний бюджет, вони планували його витрачання. В 2016році [PERSON] прописала в своїй квартирі її сина [PERSON] і онука [PERSON] В цьому ж році вони робили в квартирі ремонт, поміняли шпалери в спальній кімнаті, де спала померла [PERSON], замінили міжкімнатні двері, в коридорі поклали лінолеум, у ванній кімнаті замінили ванну на піддон, щоб [PERSON] було зручніше купатися, замінили унітаз та інше. Її син, чоловік допомагали у здійсненні цього ремонту. Разом з тим, позивачка також пояснила, що ні її син, ні онук в квартирі [PERSON] не проживали, а були лише зареєстровані. Реєстрація була здійснена з метою отримання субсидії на квартиру, оскільки реєстрація в квартирі однієї особи не дозволяла отримати субсидію через лишку житлової площі. Сама вона була зареєстрованою у [ADDRESS] , власниками якої є вона та її чоловік, і за цією адресою її чоловік також оформлював субсидію, зазначавши її в декларації на субсидію. Її сім'я з чоловіком не припинилися. Свої речі вона не перевозила до [PERSON], а мала в неї лише речі по сезону. Також пояснила, що дійсно з січня по листопад 2016року вона поселила в квартирі [PERSON] одиноку [PERSON], за якою доглядала, і яка склала заповіт на її чоловіка. [PERSON] була травмована, не могла ходити, потребувала постійного догляду, і щоб їй було легше здійснювати догляд за обома особами, на прохання [PERSON], вона перевезла [PERSON] до квартири [PERSON]. В листопаді 2016року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] вона не повернула ключі від квартири близьким родичам, оскільки вважала, що вона має право на цю квартиру через догляд за [PERSON], який її родичі не здійснювали. Через 40днів після смерті, вона вселила в квартиру свого сина з його сім"єю. Звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості одержання спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], і для забезпечення позову за її заявою був накладений арешт на спірну квартиру. В липні 2017року вона також подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. З [PERSON] вона не вирішувала питання про квартиру, дозвіл на вселення не питала. Суд погоджується з доводами позивача, що вона здійснювала догляд за [PERSON], цей догляд був якісний, сумлінний, водночас вважає, що ствердження позивача, що з листопада 2011року вона проживала однією сім"ю з родиною [PERSON] і [PERSON] не грунтується на фактичних обставинах. Факт того, що позивачка стала членом сім'ї і спільно проживала з [PERSON] в суді не доведено. На підтвердження факту спільного проживання позивач посилається на пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON], вони бачилися не часто, в основному спілкувалися по телефону. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] доглядає за нею дуже добре і вона була довольна таким доглядом. В серпні 2016року вона була на день народженні у [PERSON], де також була [PERSON]. В серпні 2016року піддону у ванній кімнаті ще не було. Але ж були поміняні шпалери. Вона [PERSON] навіть рекомендувала відписати квартиру [PERSON], якщо вона добре її доглядає. [PERSON] людина стара і він не міг здійснювати догляд за [PERSON]. Також [PERSON] розказувала, що давала гроші на ремонт квартири, і що [PERSON] її попросила підселити до неї [PERSON], яка також була хвора. Про борги [PERSON] їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] [PERSON]. [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] Проживання полягає в тому, що здійснювала за ними догляд, зробила в квартирі [PERSON] ремонт, переклеїли шпалери, замінили унітаз, ванну на піддон, міжкімнатні двері, поклали лінолеум. Всі ці роботи були здійсненні при житті [PERSON] і вона дуже раділа таким змінам в її квартирі. Приблизно рік в квартирі [PERSON] проживала ще одна одинока жінка. За чиї кошти був здійснений ремонт в квартирі їй невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON], як соціального робітника, яка доглядала за [PERSON] [PERSON]. Після травмування [PERSON] , [PERSON] почала в них мешкати: доглядала за ними, оскільки вони були безпорадними. Чиї кошти витрачалися на ремонт їй не відомо. [PERSON] також ходила і до свого чоловіка. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її тіткою. Зі слів [PERSON] їй стало відомо про хвору [PERSON], оскільки [PERSON] за нею здійснювала догляд. В грудні 2012року та в 2014році вона відвідувала [PERSON] і залишалася в неї ночувати. Решта вони спілкувалися з [PERSON] по телефону. Доглядом [PERSON] [PERSON] була задоволена. За чий рахунок здійснювався ремонт в квартирі [PERSON] їй не відомо. Спочатку [PERSON] доглядала [PERSON] у зв'язку з роботою. Потім вони здружилися і [PERSON] стала доглядати її до кінця. Виходячи зі змісту пояснень зазначених свідків, вбачається що позивачка добросовісно здійснювала догляд за [PERSON], що не заперечується і представниками відповідача. Проте ніхто зі свідків не зміг пояснити, ким же була в сім'ї [PERSON] позивачка, окрім як особа, яка добре здійснює догляд за хворими [PERSON], чи мали вони взаємні права та обов'язки. Ніхто з перелічених свідків не зміг пояснити за чиї кошти був здійснений ремонт в квартирі, чи був спільний бюджет у [PERSON] і [PERSON]. Свідки лише зазначали, що [PERSON] купувала все необхідне для ремонту, але ж до припинення трудових відносин з територіальним центром, тобто до 01.02.2016року, соціальний робітник [PERSON] на виконання умов договору зобов'язана була придбавати та доставляти товари з магазину або базару з періодичністю 5 разів на тиждень. За таких же підстав, суд вважає, що чеки, (а.с. 45-48), за якими оплачувалися ліки та інші товари в аптеках для [PERSON], не можуть свідчити про спільне проживання позивачки з [PERSON] Товарні чеки, (а.с.42-45), які позивачка долучає як доказ на підтвердження своїх доводів, не містять інформації, що за перелічені в чеках товари, [PERSON] витрачає особисті кошти, чи кошти спільні з [PERSON] Разом з цим, позивач пояснює, що її сім'я з чоловіком не припинялася, вона продовжує бути зареєстрованою в квартирі по [ADDRESS], а після смерті [PERSON] в квартирі поселяється її син зі своє родиною. Суд зауважує, що за умовами договору № 109/97 , п. 5.1.10, при переїзді до помешкання, де проживає громадянин, який обслуговується відділенням соціальної допомоги вдома, родичів, зобов'язаних забезпечувати йому догляд і допомогу, або у разі приховання факту наявності таких родичів, дія цього договору припиняється. Для цього складається відповідний акт, який підписують завідуюча відділенням соціальної допомоги вдома, соціальний працівник і представник місцевої громадської організації ветеранів (інвалідів) або інші представники (житлово-експлуатаційної організації). Таким чином, у разі якщо позивачка стала, як вона стверджує членом сім'ї [PERSON] з листопада 2011року, то на виконання умов договору, повинна була повідомити до центру, що вона, як член сім'ї, здійснює догляд за родиною [PERSON]. Однак таких дій не було здійснено ні з боку [PERSON], яка вважала себе членом сім'ї, ні з боку [PERSON]. Що на думку суду свідчить , що [PERSON] не вважала [PERSON] членом своєї сім'ї, а була задоволена її послугами, як соціального робітника. [PERSON] не уклала заповіт на користь [PERSON], хоча, як пояснює свідок [PERSON], вона їй радила це зробити, якщо [PERSON] її добре доглядає. [PERSON] відмовилася від послуг територіального центру лише 04 лютого 2016року, після того, як [PERSON] звільнилася. Цей факт позивачем визнаний в судовому засіданні. Свідок [PERSON] О.О. , яка працює директором територіального центру , в судовому засіданні пояснила, що з 2006року до 01 лютого 2016року позивачка працювала в центрі , як соціальний робітник і здійснювала догляд за договором спочатку за обома [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON], вона продовжила доглядати за [PERSON]. [PERSON] обслуговувала сектор в районі будинку, де проживала сама - по [ADDRESS], на сьогодні перейменована на вул.Чернігівська, та вулиця Індустріальна знаходяться поруч, і будинки складають один двір. В цьому ж дворі знаходиться територіальний центр, а тому вона бачила, як [PERSON] вранці виходила зі свого будинку, а не з будинку [PERSON]. [PERSON] ніколи не проживала з сім'єю [PERSON], а лише відповідно до своїх посадових обов'язків здійснювала за ними догляд. Пізніше, в її обов'язки увійшов догляд за одинокою [PERSON], квартира якої була в цьому ж районі. Така категорія інвалідів, як [PERSON], передбачає догляд 5 разів на тиждень. Протягом всього тижня її зобов'язаний відвідувати соціальний робітник і готувати їжу, прибирати, купувати для неї все необхідне: продукти харчування, речі, ліки. Допомагати здійснювати ремонтні роботи. В таку допомогу входить не прямий обов'язок, щось ремонтувати, а організувати такий ремонт. Тому для ремонтних робіт в квартирі [PERSON], [PERSON] мала звертатися до працівника центру, який такі роботи виконує, а не залучати до них свого чоловіка та сина. Зі слів мешканців цього двору, їй стало відомо, що [PERSON] забрала з лікарні підопічну [PERSON] і поселила її в квартирі [PERSON]. Після чого [PERSON] відмовилася від послуг територіального центру. Також стало відомо, що [PERSON] склала заповіт на користь чоловіка [PERSON]. Такого не повинно було статися, оскільки забороняється соціальним робітникам входити у довіру до підопічних і сприяти тому, щоб вони на їх користь відчужували своє житло. Більш того, [PERSON] не мала права [PERSON] поселяти у квартиру [PERSON]. В такому випадку [PERSON] як одиноку особу , необхідно було поселити в спеціальний заклад, де за нею здійснювали б догляд відповідні працівники. [PERSON] відмовилася від хоспесу, оскільки [PERSON] пообіцяла її забрати. [PERSON] і [PERSON] не мали нічого спільного, [PERSON] було 80 років, [PERSON] 63роки. Це різні люди і вселяти їх в одну квартиру, це порушення їх прав. Відповідно, як директор, вона мала бесіду з [PERSON], що її дії не відповідають ні моральним засадам, ні посадовим обов'язкам. Після такої бесіди [PERSON] звільнилася з роботи. А 04 лютого 2016року [PERSON] відмовляється від послуг територіального центру. Вона особисто приходила до [PERSON] і з'ясовувала причини відмови від послуг, пропонувала не відмовлятися, але все було марно. Позивач та її представник [PERSON] просять відноситися до показань свідка [PERSON] критично, оскільки вважають, що [PERSON] упереджено ставиться до [PERSON], однак доказів на підтвердження такого факту суду не надали. Навпаки пояснюють, що [PERSON] неодноразово нагороджувалася за сумлінну працю з боку керівництва і надавала для огляду в судовому засіданні почесні грамоти. Лише одна розмова керівника центру з працівником під час якої звернута увага робітника на доброчесне виконання своїх обов'язків, на думку суду не свідчить про виникнення неприязних стосунків з боку керівника. Більш того, позивач пояснює в судовому засіданні, що вона звільнилася за власним бажанням у зв'язку з виїздом, і таке формулювання звільнення надало їй можливості одразу отримувати в центрі зайнятості допомогу по безробіттю. Фактично вона продовжила догляд за [PERSON]. В судовому засіданні суд неодноразово намагався з'ясувати у позивача коли ж виникла домовленість між позивачем та подружжям [PERSON] щодо створення сім'ї з [PERSON], на чому ґрунтувалися їхні сімейні стосунки, однак позивач не змогла пояснити про таку домовленість, посилаючись лише на те, що в листопаді 2011року [PERSON] попросили її доглядати за ними і більше приділяти їм увагу. Суд зауважує, що здійснення догляду за особою за договором про соціальне обслуговування, не є тотожнім бути членом сім'ї цієї особи. Позивач стверджує, що вона матеріально забезпечувала [PERSON], однак доказів такого забезпечення суду не надано. Позивач зазначає, що [PERSON] мала великі борги, які вони разом протягом тривалого часу повертали, при цьому в якій сумі та кому заборгувала не пояснює і належних доказів суду не надає. Ніхто зі свідків позивача в судовому засіданні не зміг зазначити ні суму боргу, ні конкретну особу кредитора. В суді з'ясовано, що [PERSON] отримувала дві пенсії за віком та за втратою годувальника, в загальному розмірі 4000грн, що позивачем визнається, водночас позивач мала мінімальну заробітну плату 1600грн. і в чому полягало матеріальне забезпечення позивач не пояснила. Позивач зазначає, як в своєму позові так і в судовому засіданні, що вона потребувала допомоги в догляді за [PERSON], а родичі відмовилися їй допомагати, при цьому хто конкретно відмовився не зазначає, а до [PERSON], як самого близького родича за допомогою вона не зверталася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою померлої [PERSON] [PERSON] її батько. Раз на тиждень вона відвідувала [PERSON] постійно, приносила їй овочі, фрукти, оскільки проживає в своєму будинку і має можливість вирощувати. Під час відвідування вона виконувала всі прохання [PERSON] і прибирала, і допомагала їй в приготуванні їжі. [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] як соціальний робітник. Вони зустрічалися в квартирі [PERSON]. [PERSON] була задоволена доглядом [PERSON]. Але [PERSON] ніколи не жила у [PERSON]. Вона приходила, виконувала свої функції і йшла до себе до дому. В 2014році , коли відбувалися воєнні події, вона забирала до себе [PERSON] на декілька днів. Пропонувала їй залишитися з ними, але [PERSON] бажала проживати в своїй квартирі. Зі слів [PERSON] їй відомо, що за порадою [PERSON] в квартирі [PERSON] були зареєстровані діти [PERSON], для отримання субсидії. [PERSON] попросила [PERSON] поселити в квартирі [PERSON] на тиждень, але остання проживала в квартирі 8 місяців до своєї смерті. [PERSON] це не подобалося. [PERSON] лежала в залі на дивані, а [PERSON] в спальні. Спального місця більше не було. Також зі слів [PERSON], їй відомо, що після звільнення [PERSON] з центру, [PERSON] платила їй за догляд 700грн. За три дні до смерті , вона відвідувала [PERSON], і остання їй розповідала, що шукає через інтернет чоловіка, бажає вийти заміж, щоб не бути одної, з ким то розмовляти у квартирі. Вона особисто передала [PERSON] 2000грн під час поховання [PERSON]. Крім того, [PERSON] отримала в пенсійному фонді виплату на поховання 1800грн, а тому ствердження, що [PERSON] здійснювала поховання за власні кошти є безпідставним. [PERSON] не надала можливості зайти в квартиру і взяти документи, необхідні для підтвердження родинного зв"язку [PERSON] та [PERSON], а тому всі актові записи відновлювалися через загс, а потім встановлювався факт через суд. Пояснення свідка [PERSON] узгоджуються з поясненнями свідка [PERSON], яка також пояснила, що саме за проханням [PERSON] в квартирі проживала одинока особа [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона разом зі [PERSON] на при кінці березня 2017року була на зустрічі з [PERSON], яка повинна була принести документи на квартиру, свідоцтва, але їх не принесла, пояснивши, що вони перебувають у адвоката і готується позов до суду. Своє право на квартиру обґрунтувала тим, що доглядала за [PERSON]. Пропонувала виплатити 50% від вартості квартири та залишити квартиру їй. [PERSON] зазначала їй, що за догляд [PERSON] їй платила кошти і [PERSON] цей факт не заперечувала. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона знайома зі [PERSON] та її тіткою [PERSON] В 2016році вони придбали квартиру в під'їзді, де проживала [PERSON] [PERSON] вона особисто не знала, бачила її тільки, коли остання сиділа біля віконця. Протягом 2016року вони з чоловіком здійснювали підготовчі роботи до ремонту, а тому майже кожного дня перебували в квартирі. Неодноразово бачили, що до [PERSON] приходила тітка [PERSON] [PERSON], приносила їй продукти. Як на доказ, позивач зазначає на довідку про склад сім'ї № 132 від 19.01.2018р в якій вказано, що [PERSON] і [PERSON] зареєстровані в квартирі [PERSON] як онук та правнук, відповідно. Проте в судовому засіданні встановлено, що ні [PERSON] , ні [PERSON] ніколи в квартирі не мешкали, а були лише зарєстровані. Згідно виписки з домової книги, така реєстрація відбулася в травні 2016року вже після відмови [PERSON] від послуг соціального робітника і звільнення [PERSON] з територіального центру. (а.с.107-108) Зазначення їх в довідці як онука та правнука, не свідчить, що [PERSON] була членом сім'ї подружжя [PERSON] з листопада 2011року. Більш того, 03 травня 2017року теж саме комунальне підприємство «Комсервіс» видає довідку про склад сім'ї, в якій вже зазначає, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в спірній квартирі без родинних стосунків. (а.с.34,101) В Акті від 03.03.2018року, який складений головою територіального комітету мікрорайону №5 Скирдою С.В. у присутності сусідів [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] , зазначено, що [PERSON] з листопада 2011року проживала за адресою [ADDRESS] без реєстрації з померлою [PERSON] (а.с.81) Суд критично ставиться до змісту цього Акту, оскільки зазначені сусіди в судовому засіданні допитані як свідки не були, про їх допит позивач не заявляла клопотання (а.с.79). З яких підстав зазначені особи вважали, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] в акті не зазначено. Також в акті вказано, що в 2016році в квартирі були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] [INFO] народження. І в теперішній час вони всі проживають в квартирі, хоча в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в квартирі не проживає, а поселила в неї сина після смерті [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведений факт проживання однією сім'єю позивача та [PERSON] з листопада 2011року по 30 січня 2017року, а тому в задоволені позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed