Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 01.09.2014 року в розмірі 5 000 доларів США, що за курсом НБУ 21,65 грн. станом на 18.06.2015 року еквівалентно 108 251,17 грн та понесені судові витрати. В судове засідання позивач та його представник надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримали та не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялась, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подавав. Зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч. 3 ст. 60 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 509, ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договорита інші правочини. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімумудоходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так зясовано, що 01 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого остання отримала позику в сумі 5 000 доларів США, строком до 21 вересня 2014 року. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договоромпозики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язаннямає виконуватися належним чином відповідно до умов договорута вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаївділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строкта в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо у зобов'язаннівстановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов"язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов"язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця-гривня. У зв"язку з цим, при задоволенні позову про стягнення грошових сум, суди повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України- гривні. У разі пред"явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення ( Постанова Пленуму ВС України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі"). Офіційний курс долара США Національного банку України станом на 20 січня 2016 року становить: 100 доларів США = 2484,4282 грн. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із матеріалів справи, позивач протягом усього часу розгляду справи розмір вимог не змінював. В судове засідання 20.01.2016 року стороною позивача подано заяву про підтримання позовних вимог. Таким чином, суд враховує, що відповідач не виконав взятих на себе зобов"язань по договору позики, кошти не повернув, а тому з останнього підлягає до стягнення на користь позивача сума боргу 5000 дол. США. Враховуючи зазначене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1090 грн. (а.с. 2). На підставі ст.ст. 192, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved