Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищевказаних договорів відбулося відступлення права вимо ги за кредитним договором №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року, який був укладений між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого являється ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк». 11.07.2008 року ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого являється ПАТ «Сведбанк» та фізична особа [PERSON] уклали кредитний договір №2633/0708/45-008 згідно до якого Банком [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 30 000 доларів США на строк по 11.07.2038 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,90% річних за весь строк фактичного користування кредитом. В забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року, між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого являється ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] 11.07.2008 року укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] поручався перед Банком за виконання [PERSON] обов»язків, які виникли на підставі вищевказаного кредитного договору або які можуть виникнути на підставі цього договору у майбутньому. Згідно до умов договору поруки [PERSON] та [PERSON] відповідають перед Банком за порушення обов»язків за кредитним договором, як солідарні боржники і поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник. Позивач вказував на те, що [PERSON] порушує умови кредитного договору і не виконує належним чином свої обов»язки за кредитним договором, в результаті чого станом на 08.07.2015 року [PERSON] має: прострочену заборгованість за кредитом - 28 344,24 долари США, що еквівалентно 615 080,84 грн.; прострочену заборгованість за відсотками - 1386,58 доларів США, що еквівалентно 30 089,32 грн.; пеню за останні 12 місяців - 3 226,85 грн. Позивач направив відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту, але відповідачі не виконали зазначену вимогу. Позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно заборгованість за кредитним договором №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року в сумі 648 397,01 грн., а також судовий збір у сумі 3 654,00 грн. Представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» до суду не з»явився, про день і час роз гляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, у клопотанні вказав, що позов підтримує. В судових засіданнях 30.03.2016 року, 20.04.2016 року, 25.04.2016 року представник позивача позов позивача підтримував в повному обсязі та просив позов задоволити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] позов ПАТ «Альфа-Банк» заперечувала. До початку розгляду справи по суті відповідачкою [PERSON] надано суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору в якій [PERSON] посилалася на те, що 11.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року, згідно до умов якого Банк надає [PERSON] кошти у вигляді кредиту у розмірі 30 000 доларів США на строк по 11.07.2038 року із сплатою Банку процентів за користування кредитом у розмірі 11,90% річних. [PERSON] вказувала на те, що при укладенні кредитного договору № 2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року Банком порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки не повідомлено позичаль ника про сукупну вартість кредиту, про умови кредитування, умови кредитного договору є несправедливими, Банк в умовах кредитного договору приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за кредитом та, того розміру подорожчання кредиту, які були обумовлені та узгоджені між сторонами кредитного правочину в його умовах. [PERSON] вказувала на те, що приховуючи від позичальника важливу інформацію щодо складової платежів, кінцевої сукупної вартості кредиту для здійснення позичальником свідомого вибору схеми кредитування, відповідач ввів в оману позичальника щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту з урахуванням сум тіла кредиту, процентів та розміру переплати. [PERSON] просила визнати недійсним кредитний договір № 2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публіч не акціонерне товариство «Альфа-Банк» та громадянкою України [PERSON]. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 04.01.2016 року було прийнято та об"єднано в одне провадження з первісним позовом Публічного акціонерного това риства «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості вимоги [PERSON] за її зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON]- [PERSON] зустрічний позов у суді підтримала. Представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, в клопотанні вказав, що зустрічний позов заперечує. В судових засіданнях 30.03.2016 року, 20.04.2016 року, 25.04.2016 року представник ПАТ «Альфа Банк» зустрічний позов не визнав та вказував на те, що позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом є необгрунтованими, а також представник ПАТ «Альфа Банк» надав до суду заяву в якій просив суд застосувати строки позовної давності до вищевказаних позовних вимог [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов ПАТ «Альфа-Банк» підлягає до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 11.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «»Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2633/0708/45-008 (кредитний договір на купівлю житлової нерухомості) відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі 30 000 доларів США на строк по 11.07.2038 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,90% річних на весь строк фактичного користування кредитом. Наведене підтверджується копією кредитного договору №2633/ 0708/45-008 від 11.07.2008 року оригінал якого був оглянутий у суді. Відповідно п. 1.1 кредитного договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 30 000 доларів США на строк по 11.07.2038 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов»язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов»язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Кредит надається Позичальнику лише після: - укладання іпотечного договору про іпотеку об»єкта нерухомості, зазначеного в п. 1.4 цього договору; - виконання Позичальником умов п. 5.7, 5.12 цього договору; - сплати Позичальником одноразової комісії за перевірку документів, передбаченої п. 3.4 договору. Згідно до п. 1.2 кредитного договору, кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви Позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу, зазначеним у п. 1.4 цього договору. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90% річних на весь строк фактичного користування кредитом. Згідно до п. 1.4 кредитного договору, кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири №5, в будинку №14-а, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 31,8 кв.м. ( далі - «Об»єкт нерухомості»). Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, до складу сукупної (загальної) вартості кредиту для Позичальника (його витрат) у зв»язку з отриманням кредиту на умовах цього договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат, пов»язаних з укладанням іпотечного договору, передбаченого п. 2.1 цього договору, у тому числі будь-яких змін та доповнень до нього та вартість страхування об»єкта нерухомості за іпотечним договором відповідно до п. 5.7 договору. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, забезпеченням виконання зобов»язань Позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користуван ня кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашен ня заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв»язку з порушенням умов даного договору та інших витрат Банку, пов»язаних з одержанням виконання, виступає іпотека об»єкта нерухомості, що придбавається Позичальником за договором купівлі-продажу, зазначеним в п. 1.4 цього договору. Умови передачі об»єкта нерухомості в іпоте ку та звернення стягнення на предмет іпотеки регулюються чинним законодавством України і іпотечним договором, що укладається між Банком і Позичальником (іпотечний договір). Згідно до п. 3.1.1 кредитного договору, починаючи з 10.09.2008 року, Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі-Ануїтетні платежі або ануїтетний платіж) у сумі 306.37 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту п. 3.1 Позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користуван ня кредитом не пізніше 10 числа наступного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту (далі-термін здійснення платежів). Згідно до п. 3.1.3 кредитного договору, Позичальник зобов»язується сплачувати Ануїтетні платежі, платежі на погашення відсотків шляхом направлення коштів на рахунок № 2620.9.7132784.01, в ВАТ «Сведбанк» у м.Києві, МФО 300164 (далі рахунок 2620) через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування щомісяця, у чітко встановлений термін здійснення платежів. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, Позичальник зобов»язується забезпечити своєчасну сплату Ануїтетних платежів, передбачених даним договором шляхом забезпечення наявності на рахунку зазначеному в п. 3.1.3 грошових коштів у сумі, достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати. Згідно до п. 8.1 кредитного договору, за порушення терміну сплати Ануїтетних платежів за цим договором Позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в тому числі день погашення простроченої заборгованості. У випадку часткової сплати суми Ануїтетного платежу пеня нараховується на його несплачену частину. При розрахунку суми пені за кількість днів у році приймається - 360. Відповідно до п. 8.3 кредитного договору, пені та/або штрафи сплачуються Позичаль ником у національній валюті по офіційному курсу НБУ на день сплати. Згідно до п. 9.1 кредитного договору, у випадку невиконання Позичальником будь-яких своїх зобов»язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п. 2.1 цього договору, та/або у випадку порушення Позичальником строків платежів, встанов лених п. 3.1, 3.3 цього договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кре диту, сплати процентів за користування ним, а Позичальник зобов»язаний виконати зазначені зобов»язання в порядку передбаченому п. 9.2, 9.3 цього договору. Відповідно до п. 11.1 кредитного договору, укладаючи цей договір, Позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Підписанням цього договору Позичальник свід чить, що він до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами, на яких ВАТ «Сведбанк» здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов»язані з підприємни цькою діяльністю, (у тому числі з умовами типових кредитних договорів Банку), та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов»язаних з отриманням кредиту в ВАТ «Сведбанк», та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому договорі. Укладаючи цей договір, Позичальник свідчить, що під час укладання та виконання цього договору Позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких обставин. Згідно до п. 11.5 кредитного договору, Банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов»язання по цьому договору, а також по угодам, пов»язаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди Позичальника. Відповідно до п. 11.6 кредитного договору, цей договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і скріплення печаткою Банку і діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань за даним договором. Відповідно до п. 11.11 кредитного договору, сторони цього договору погодили, що з укладанням цього договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які на думку будь-якої з сторін можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору. Згідно до п. 11.13 кредитного договору, підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що перед укладанням кредитного договору Банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування. Також при укладанні кредитного договору йому була надана вся необхідна інформація, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05. 2007 року №168, в повному обсязі. Відповідно до п. 11.14 кредитного договору, підписанням цього договору Позичаль ник підтверджує, що він отримав від Банку належним чином підписаний зі сторони Банку оригінальний примірник цього договору. В судовому засіданні було встановлено, що ВАТ «»Сведбанк» повністю виконав умови вказаного кредитного договору №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року та надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 30 000 доларів США, що підтверджується копією заяви [PERSON] на видачу готівки №2865213/0501 від 11.07.2008 року. Із вказаної заяви вбачається, що [PERSON] через касу Банку отримала вказану суму коштів саме у доларах США, шо на день видачі цього кредиту складало 145 251,00 грн. Наведені обста вини також вбачаються із виписок по особовому рахунку. В судовому засіданні встановлено, що 11.07.2008 року Відкритим акціонерним това риством «Сведбанк» (надалі - Банк), з однієї сторони, [PERSON] (надалі - «Поручитель»), з другої сторони, та [PERSON] (надалі - «Позича льник»), з третьої сторони, укладено договір поруки № 2633/0708/45-008-Р-1 (фізична особа за фізичну особу). Наведене підтверджується копією договору поруки від 11.07.2008 року № 2633/0708/45-008-Р-1 (фізична особа за фізичну особу). Відповідно до п. 1 вищевказаного договору поруки, Поручитель зобов»язується пе ред Банком відповідати за виконання зобов»язань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором № 2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року, у сумі 30 000 доларів США, строком до 11.07.2038 року, з процентною ставкою 11,90 % річних за їх використання. Згаданий кредитний договір № 2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року, а також додаткові угоди до нього, які будуть укладені між Банком та Позичальником, та будуть невід»ємною частиною кредитного договору № 2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року, надалі іменуються «Основ не зобов»язання». Згідно до п. 2 договору поруки, Поручитель несе солідарну відповідальність з Пози чальником перед Банком за виконання Позичальником умов основного зобов»язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідно до п. 3 договору поруки, відповідальність Поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов»язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов»я занням. Згідно до п. 15 договору поруки, Поручитель підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами кредитного договору №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року та повністю погод жується з цими умовами. Відповідно до п. 16 договору поруки, цей договір є забезпеченням виконання зобо в»язань Позичальника перед Банком, складений у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу і зберігаються по одному примірнику у кожної із сторін. Згідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 11.07.2008 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріаль ної контори Магдич Т.І. та зареєстрованого в реєстрі №1-3624, [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру під №5, яка розташована в [ADDRESS]. З вказаного договору вбачається, що продаж квартири за домовленістю сторін вчинявся за 206 823 грн., які продавці одержали повністю під час оформлення цього договору. Згідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП КОР «Білоцерківське між міське бюро технічної інвентаризації» 22.07.2008 року прийнято рішення про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру під №5, яка розташована в [ADDRESS]. З копії нотаріально посвідченої заяви [PERSON] в Другу Білоцерківську міську державну нотаріальну контору посвідчену державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Магдич Т.І. та зареєстрованої в реєстрі №1-3634 вбачається, що [PERSON] дав згоду на передачу в іпотеку його дружиною [PERSON] придбаної ними за час зареєстрованого шлюбу квартири під №5, яка знаходиться у [ADDRESS], а в разі невиконання зобов»язань за кредитним договором дав згоду на відчуження вищезазна ченої квартири. Судом встановлено, що 11.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого являється ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №2633/0708/45-008-Z-1, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Магдич Т.І. та зареєстрований в реєстрі №1-3635. Наведене підтверджується копією іпотечного договору №2633/0708/45-008-Z-1 від 11.07.2008 року. Згідно до п. 1 вказаного іпотечного договору, цим договором забезпечується належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержателя, що випливають (та/або випливати муть) з кредитного договору №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов»язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов. Відповідно до п. 2 вказаного іпотечного договору, на забезпечення виконання основ ного зобов»язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру №5, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений Магдич Т.І., державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори 11.07.2008 року за реєстр. №1-3624. Також в судовому засіданні встановлено, що 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року згідно до якого ПАТ «Сведбанк» продало (відступило) та передало ПАТ «Дельта Банк» свої права вимоги за кредитними договорами, у тому числі й право вимоги до [PERSON] за укладеним між нею і Банком 11.07.2008 року кредитним договором №2633/0708/45-008. Наведене під тверджується копією договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, копією Додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року. 15 червня 2012 року своє право вимоги до [PERSON] за цим кредитним договором Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» продало (відступило) та передало права вимоги Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» згідно до укладеного між ними договору купівлі-продажу прав вимоги. Наведене підтверджується копією договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, копією Додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, Витягом з Додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'я занні. Згідно ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового креди тора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одер жання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'яв лення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Отже, встановлені обставини справи та аналіз вказаних норм матеріального права дають підстави суду дійти висновку, що ПАТ «Альфа банк» є належним позивачем у даній справі, оскільки його право вимоги підтверджується належними та допустимими доказами. Судом встановлено, що свої зобов»язання за зазначеним вище кредитним договором відповідачка [PERSON] виконувала належним чином, згідно до умов кредитного дого вору, та сплачувала на користь Банку щомісячні платежі у рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих процентів. Останню проплату за вказаним кредитним договором було отримано 09.02.2015 року, що вбачається із пояснень представника ПАТ «Альфа Банк», та із розрахунку ПАТ «Альфа Банк» заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором. З розрахунку заборгованості, який надано позивачем ПАТ «Альфа-Банк», вбачається, що позичальником [PERSON] порушено умови кредитного договору №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користу вання кредитом. Так, станом на 08.07.2015 року заборгованість позичальника [PERSON] за кредит ним договором №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року становить 648 397,01 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 28 344,24 долари США, що еквівалентно - 615 080,84 грн.; заборгованості за відсотками - 1386,58 доларів США, що еквівалентно 30 089,32 грн.; заборгованості за пенею - 3 226,85 грн. В судовому засіданні встановлено, що 13.07.2015 року за вих. №60128-102-б/б ПАТ «Альфа-Банк» [PERSON] та [PERSON] було направлено Вимогу про дострокове повернення кредиту, яка відповідачами була залишена без задоволення. При вирішенні первісного позову ПАТ «Альфа Банк» суд виходить з наступного. Згідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінан сова установа /кредитодавець/ зобов"язується надати грошові кошти /кредит/ позичаль никові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позико давець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В ст. 549 ЦК України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір вста новлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встанов лений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про змен шення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Згідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов"язання, за безпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідаль ність поручителя. В ч. 2 вказаної статті зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процен тів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість саме в гривневому еквіваленті. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за вищевказаним кредитним договором, суд вважає обґрунтованими, оскільки позичальником були порушені умови кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що необхідно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» солідарно 648 397,01 грн. заборгованості за кредитним договором №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України на користь позивача підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів судові витрати, які складаються із сплаченого позивачем судового збору в сумі 3 654,00 грн. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не приймає до уваги посилання представника [PERSON] [PERSON] про те, що [PERSON] не укладала 11.07.2008 року з ВАТ «Сведбанк» кредитний договір №2633/0708/45-008 та не підписувала вказаний договір, про те, що [PERSON] не підписувала договір поруки від 11.07.2008 року № 2633/0708/45-008-Р-1, та іпотечний договір №2633/0708/45-008-Z-1 від 11.07.2008 року, про те, що [PERSON] не отриму вала у ВАТ «Сведбанк» кредитні кошти в сумі 30 000 доларів США по кредитному договору №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року, оскільки наведене спростовується вище викладе ними у рішенні суду доказами, а належних та допустимих доказів на підтвердження вищевказаних посилань ні [PERSON], ні [PERSON] суду надано не було. Суд не приймає до уваги посилання представника [PERSON] [PERSON] про те, що [PERSON] не укладав з ВАТ «Сведбанк» договір поруки № 2633/0708/45-008-Р-1 від 11.07.2008 року, та не підписував вказаний договір, оскільки наведене також спростовує ться вищевикладеними у рішенні суду доказами, а належних та допустимих доказів на підтвердження вищевказаних посилань ні [PERSON], ні [PERSON] суду надано не було. Крім вказаного, [PERSON] не подавала суду зустрічний позов про визнання недійс ними вищевказаних: кредитного договору, договору поруки, іпотечного договору з під став невідповідності підписів [PERSON] у вказаних договорах. [PERSON] також не подавав суду зустрічний позов про визнання недійсним договору поруки з підстав невідповідності підпису [PERSON] у вказаному договорі. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом в якому просила визнати недійсним кредитний договір № 2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року укладений між Від критим акціонерним товариством «Сведбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та громадянкою України [PERSON]. Свій позов [PERSON] обгрунтовувала тим, що при укладенні кредитного договору № 2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року Банком порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки не повідомлено позичальника про сукуп ну вартість кредиту, про умови кредитування, умови кредитного договору є несправед ливими, Банк в умовах кредитного договору, приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за кредитом та, того розміру подорожчання кредиту, які були обумовлені та узгоджені між сторонами кредитного правочину в його умовах. [PERSON] вказувала на те, що приховуючи від позичальника важливу інформацію щодо складової платежів, кінцевої сукупної вартості кредиту для здійснення позичальником свідомого вибору схеми кредитування, відповідач ввів в оману позичальника щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту з урахуванням сум тіла кредиту, процентів та розміру переплати. При вирішенні зустрічного позову [PERSON] суд виходить за наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановле ному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звер ненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших атів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно до п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встанов лених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 Постанови від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встанов лені ст.203 ЦК на момент вчинення правочину. Згідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зважаючи на те, що споживчий кредитний договір є договором приєднання, сторона, що розробляє умови правочину, при визначенні його умов повинна враховувати вимоги чинного законодавства, зокрема ЗУ "Про захист прав споживачів", котрий, враховуючи суб'єктний склад учасників правочину в даному випадку, - є спеціальним законом. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов»язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов»язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб»єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встано влену статтями 15 і 23 цього Закону. З метою виконання фінансовими установами вимог Закону України "Про захист прав споживачів" 10.05.2007 року Постановою Правління Національного банку України №168 було затверджено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Вказана постанова була зареєстрована в Міні стерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808. Згідно до п. 1.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затверджених Постановою Правління Націо нального банку України 10.05.2007 року №168 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808, ці Правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвести ційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов»язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.3 вищевказаних Правил, Банки зобов'язані забезпечувати виконання цих Правил: у разі поширення інформації про послуги з надання кредитів споживачам; під час укладення кредитних договорів зі споживачами; у разі усних чи письмових звернень споживачів. Згідно до п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затверджених Постановою Правління Націона льного банку України 10.05.2007 року №168 зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808, банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезна ходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов»язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов»язань споживача, які пов»язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб -страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів щодо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернен ня кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством. Відповідно до п. 2.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затверджених Постановою Правління Національного банку України 10.05.2007 року №168 зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808, банки зобов'язані отримати письмове під твердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Згідно до положень ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюва тися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулю вання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб'єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Уповноважений орган встановлює додаткові вимоги до договорів про надання фінансових послуг фізичним особам, якщо це не врегульовано законом. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику визнання правочинів недійсними", правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел в діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, що діяла під впливом обману. При вирішенні спору судом не приймаються до уваги посилання [PERSON] та її представника [PERSON] стосовно того, що при укладенні кредитного договору було порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». За положеннями ч.5 ст.11 та ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Суд вважає, що спірний кредитний договір відповідає положенням ч. 2 ст. 11 Закону України ''Про захист прав споживачів'', чинної на момент виникнення правовідносин, а саме містить особу та місцезнаходження кредитодавця; мету - для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]; форму його забезпечення - іпотека об»єкта нерухомості, що придбавається позичальником за договором купів лі-продажу; предмет договору - кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США; плату за користування кредитом у розмірі 11,90% річних, строк погашення до 11.07.2038 року; порядок проведення розрахунку щодо повернення коштів, здійснення оплати за проценти, що визначено щомісячними ануїтетними платежами у розмірі 306,37 доларів США, порядок нарахування процентів, право дострокового погашення, дата видачі кредиту. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що Банком не було надано споживачу [PERSON] інформації про сукупну вартість кредиту, про умови кредитування, оскільки як встановлено судом, ця інформація була доведена [PERSON] до підписання кредитного договору, що вбачається із п. 11.13 кредитного договору №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року. Так згідно до п. 11.13 кредитного договору, підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що перед укладанням кредитного договору Банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування. Також при укладанні кредитного договору йому була надана вся необхідна інформація, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, в повному обсязі. У п. 1.5 кредитного договору зазначено, що до складу сукупної (загальної) вартості кредиту для Позичальника (його витрат) у зв»язку з отриманням кредиту на умовах цього договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат, пов»язаних з укладанням іпотечного договору, передбаченого п. 2.1 цього договору, у тому числі будь-яких змін та доповнень до нього та вартість страхування об»єкта нерухомості за іпотечним договором відповідно до п. 5.7 договору. Крім вказаного, у п. 11.1 спірного договору вказано, що Позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Підписанням цього договору Позичальник свідчить, що він до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами, на яких ВАТ «Сведбанк» здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов»язані з підприємницькою діяльністю, (у тому числі з умовами типових кредитних договорів Банку), та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов»язаних з отриманням кредиту в ВАТ «Сведбанк», та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому договорі. Укладаючи цей договір, Позичальник свідчить, що під час укладання та виконання цього договору Позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких обставин. Також у п. 11.11 спірного кредитного договору зазначено, що сторони цього договору погодили, що з укладанням цього договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які на думку будь-якої з сторін можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору. Суд вважає, що ознайомившись з умовами кредитного договору та вважаючи їх прийнятними для себе [PERSON] підписала вказаний договір, чим висловила своє воле виявлення. Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що умови кредитного договору № 2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року є несправедливими. Суд також не приймає до уваги посилання [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що Банк в умовах кредитного договору, приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за кредитом та, того розміру подорожчання кредиту, які були обумовлені та узгоджені між сторонами кредитного правочину в його умовах, оскільки [PERSON] та її представник [PERSON] не надали суду належних доказів на підтвердження вказаних посилань. Крім вказаного, суд вважає, що [PERSON] та її представником [PERSON] не було надано суду належних доказів на підтвердження факту обману [PERSON] з боку Банку. Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про те, що [PERSON] та її представником [PERSON] не доведено в суді позовні вимоги [PERSON] за її зустрічним позовом, а за ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що положення ч.1 ст. 215 ЦК України та ч. 1 ст. 203 ЦК України при укладенні спірного договору були дотримані і не порушені. Суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним кредитного договору №2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року, оскільки зміст вказаного договору відповідає вимогам закону, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства. Крім вказаного, судом не встановлено факту обману [PERSON] з боку Банку / ст. 230 ЦК України/. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що [PERSON] необхідно відмовити в задо воленні її позову про визнання недійсним кредитного договору № 2633/0708/45-008 від 11.07.2008 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» правона ступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та громадян кою України [PERSON]. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 203,215,230,509,512-514,516-518,526,533,549, 551,553,554,610,611,627,1048-1050,1054 ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів", Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затверджених Постановою Правління Націо нального банку України 10.05.2007 року №168 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808, постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин",

Outcome: approved