Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти з [PERSON] на користь матері дитини з інвалідністю [PERSON] на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , та опікування ним. Свої вимоги мотивує тим, що сторони є батьками сина [PERSON] , [INFO] , якому 31.01.2013 надано статус дитини з інвалідністю. Між сторонами розірвано шлюб 07.06.2007. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з позивачем та потребує постійного стороннього догляду, оскільки йому встановлено діагноз: ПППФ органічного генезу з грубим поведінковим порушенням та асоціальною поведінкою, ЗНМ ІІ рівня обумовлена зниженням інтелекту, сенсомоторна алалія. Позивач не працює, зайнята доглядом за сином з інвалідністю, отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідністю та надбавку на догляд за нею в розмірі 2255,60 грн. в місяць, а тому потребує матеріальної допомоги, однак відповідач її не надає, хоча взмозі надавати таку допомогу. У зв`язку з викладеним, позивач просила стягнути з відповідача кошти на своє утримання в сумі 1500 гривень щомісяця. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання надала заяву про слухання справи у їхній відсутності, підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідачем подано відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання матері дитини з інвалідністю, де він позов не визнає та вважає його безпідставним, просить справу розглянути у його відсутності. При вирішенні вказаної справи просить врахувати підстави, викладені у відзиві на позов. Свої заперечння мотивує тим, що на утримання сина він сплачує аліменти в розмірі ј частини від всіх його доходів щомісячно. Вказує, що позивачкою не надано жодного підтвердження того, що їхній син не може обходитися без стороннього догляду, і в самому заключенні з ЛКК ОПНЛ №3 не зазначено рекомендації про потребу в сторонньому догляді. Тому вважає, що позивачем не доведено право на утримання у відповідності до ст. 88 СК України аліментів, оскільки не надано жодних доказів про те, що їхній син [PERSON] не може обходитися без стороннього догяду. Крім того, зазначає, що в нього фактично відсутня можливість по сплаті ще даного виду аліментів. Так, він працює на посаді охоронця і отримує заробітну плату в розмірі 5100 грн., при цьому з його доходу відраховуються ще податки та аліменти на утримання дитини. Тому в нього фактично не вистачить його доходів, щоб утримувати і позивачку, яка не буде витрачати дані кошти по призначенню, оскільки вона на даний час веде антисоціальний спосіб життя. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 16.11.2020 на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача - [PERSON] з проханням долучити до матеріалів справи: довідку про склад сім`ї, довідку про доходи, лист М-58, акт обстеження матеріально побутових умов сім`ї, характеристику [PERSON] , висновок про комплексну всихолого-педагогічну оцінку розвитку дитини, індивідуальну програму реабілітації, витяг з медичної картки амбулаторного хворого. 25.11.2020 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про заперечення щодо долучення до матеріалів справи доказів, оскільки представником позивача порушено вимоги строку подачі вказаних доказів та визнання доказу недопустимим. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого позивачкою долучена до матеріалів справи (а.с.6). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого Управлінням соціального захисту населення, [PERSON] є дитиною з інвалідністю, йому призначено державну соціальну допомогу і його законним представником є [PERSON] (а.с.5). Згідно з виписками з медичної карти хворого [PERSON] він перебуває на «Д» обліку з 31.01.2013 з діагнозом ПППФ органічного генезу з грубим поведінковим порушенням та асоціальною поведінкою, знаходився на стаціанарному лікуванні в хірургічному відділенні ОДКЛ з 11.11.2008 по 15.11.2008, в райпсихлікарні з 02.07.2013 по 06.08.2013 та з 09.07.2015 по 14.07.2015 (а.с.10, 11, 12, 50). У відповідності до витягу з медичної карти хворого [PERSON] , який сформовано зі згоди [PERSON] , матері дитини [PERSON] та органу опіки та піклування, діагностичним відділенням КНП «Калуський міський центр первинної медико-сантарної допомоги Калуської міської ради» надано витяг, з якого встановлено, що дитина перебуває на «Д» обліку у дитячого лікаря психіатра з діагнозом: F 06,7, і у звязку із нездатністю до самообслуговування та високу міру втрати здоров`я потребує постійного стороннього догляду та корекції в лікуванні (а.с.15, 52). З довідки Управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 24.06.2020 за № 414 встановлено, що [PERSON] перебуває в них на обліку і їй призначено допомогу на дитину з інвалідністю та надбавку на догляд за нею з 12.08.2013 до 01.09.2021 року (а.с.7), а з довідки цього ж органу № 282 від 20.07.2020 вбачається, що розмір вказаної допомоги становить 2255,60 грн. (а.с.8). Відповідно до довідки про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 22892 від 16.11.2020 [PERSON] проживає разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36). Відповідач [PERSON] працює в ТзОВ «Смарт Трейд Технолоджіс» на посаді охоронця з 08.09.2020, наказ №15-к від 07.09.2020, і розмір його заробітної плати за місяць становить 5100 грн. (а.с. 31). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта № 231612107 від 09.11.2020 у [PERSON] на праві власності нерухоме майно відсутнє (а.с. 33). Таким чином судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання матері дитини з інвалідністю, які повинен сплачувати батько. Оцінка суду: Дослідивши аргументи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позов, письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~Згідно зі\~ст. 88 Сімейного кодексу України,\~якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Виходячи із змісту\~ст. 88 Сімейного кодексу України, вбачається, що право на утримання виникає у подружжя з ким проживає дитина з інвалідністю, за умови, що остання потребує постійного стороннього догляду, а також за умови, що другий із подружжя може надавати таку допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на підставі\~ст. 88 Сімейного кодексу України, позивачка в якості доказу надала витяг з медичної карти хворого [PERSON] , який сформовано зі згоди [PERSON] , матері дитини [PERSON] , та органу опіки та піклування, діагностичним відділенням КНП «Калуський міський центр первинної медико-сантарної допомоги Калуської міської ради» 31.08.2020 за №443/01-15, з якого встановлено, що дитина перебуває на «Д» обліку у дитячого лікаря психіатра з діагнозом: F 06,7 і у звязку із нездатністю до самообслуговування та високу міру втрати здоров`я потребує постійного стороннього догляду та корекції в лікуванні. З наданих матеріалів вбачається, що син сторін [PERSON] має легкий когнітивний розлад з нервазивною поведінкою і потребує в зв`язку з цим догляду та реабілітації, що підтверджено індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда №158/107. Наявність у дитини захворювання, діагностованого КНП «Калуський міський центр первинної медико-сантарної допомоги Калуської міської ради», не заперечується сторонами. Також матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] встановлено інвалідність, а законним представником дитини з інвалідністю є [PERSON] . Таким чином, факт наявності у дитини [PERSON] вад розвитку підтверджено належними та допустимими доказами у справі. Посилання відповідача на те, що позивачкою не надано жодного підтвердження того, що їхній син не може обходитися без стороннього догляду, і в самому заключенні з ЛКК ОПНЛ №3 не зазначено рекомендації про потребу в сторонньому догляді, як на підставу для відмови в позові, є необґрунтованим та суперечить положенням ч. 1\~ст. 88 СК України, оскільки досліджені в судовому засіданні письмові докази є належними та свідчать про те, що вони сформовані на основі медичної документації, яка є конфідеційною, однак отримана у відповідності до вимог законодавства з відповідними дозволами. Зважаючи на обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] проживає з дитиною з інвалідністю, який не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується ним. Виконуючи свої материнські обов"язки та доглядаючи за дитиною з інвалідністю, займаючись його лікуванням, розвитком, навчанням, вона позбавлена можливості працювати та самостійно отримувати дохід, а тому має право на утримання від [PERSON] , який має можливість надавати таку допомогу. Одночасно в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання відповідача на неналежне виконання матір"ю [PERSON] своїх материнських обов"язків та зловживання нею спиртними напоями, та спростовані доказами, які надані позивачкою, зокрема, відповіддю Служби у справах дітей № М-58 від 07.05.2020, актом обстеження матеріально-побутових умов від 06.05.2020, характеристикою учня 6-б класу Калуської ЗОШ І-ІІІ ст. №1 [PERSON] , висновками інклюзивно-ресурсного центру Калуської міської ради та індивідуальною програмою реабілітації інваліда №158/107 від 28.08.2019 (а.с. 38, 39, 40, 41-43, 44-45, 46-47, 48-49). Судом встановлено, що [PERSON] працює у ТзОВ «Смарт Трейд Технолоджіс» на посаді охоронця з 08.09.2020, наказ №15-к від 07.09.2020, і розмір його заробітної плати становить 5100,00 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання позивачки, суд бере до уваги те, що відповідач фізично здоровий, працевлаштований та отримує заробітну плату, несе витрати по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , інших утриманців не має, а тому приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, оскільки розмір аліментів, визначений позивачкою є завищеним, та вважає, що справедливими та розумними, необхідними й достатніми для забезпечення позивачки буде стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень на її утримання протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею. Питання судових витрат суд вирішує за правилами\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 80, 81, 88,\~141 СК України,

Outcome: partial