Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Харківський національний університет внутрішніх справ (далі по тексту - ХНУВС) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов"язаних з навчанням. В позовній заяві та в заяві про уточнення і зменшення розміру позовних вимог позивач вказує, що наказом ХНУВС від 31.07.2008 № 405 о/с відповідача було зараховано до складу курсантів ХНУВС. 16 серпня 2008 року між ХНУВС та [PERSON] був укладений договір „Про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України" (далі - Договір). Відповідно до наказу ХНУВС від 02.06.2012 року № 217 ос [PERSON] було відраховано з числа курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України у Волинській області. Згідно наказу УМВС України у Волинській області № 107 о/с від 22.04.2013 року [PERSON] було звільнено з органів МВС України за п. 63 "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Відповідно до п. 2.3.6 Договору [PERSON] зобов"язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов"язані з його утриманням під час навчання в університеті, що згідно розрахунку фактичних витрат, пов"язаних з навчанням складає 93387,81 грн, які ХНУВС просить стягнути на його користь з [PERSON] та покласти на нього судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, у поданих до суду заявах просить розглядати справу без їх участі, свої позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У поданих письмових запереченнях відповідач погодився з викладеними у позові обставинами щодо часу навчання в ХНУВС, факту підписання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, підстав та часу його звільнення з УМВС у Волинській області. Однак вважає, що Університет не виконував пункт 2.1.6 Договору: не інформував про розмір фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням. За вказівкою керівництва ХНУВС на початку третього навчального року він написав рапорт про надання дозволу на проживання за межами навчального закладу. За період з серпня 2011 року по 02 червня 2012 року він проживав в орендованій у місті Харкові квартирі. Таким чином, позивач не ніс витрат на забезпечення його комунальними послугами. Подані позивачем розрахунки витрат не відповідають вимогам українського діловодства, оскільки не містять реєстраційних даних та відтисків печатки ХНУВС, а тому виникає сумнів у їх достовірності. Крім цього, із змістом договору його ніхто не ознайомлював. Із зазначених підстав просить відмовити у позові. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі частини 2 статті 197 ЦПК України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 серпня 2008 року між ХНУВС та УМВС України у Волинській області, [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця. Відповідно до пунктів 2.3.6, 4.4 договору відповідач зобов'язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Наказом ректора ХНУВС № 217 о/с від 02.06.2012 року [PERSON] відраховано з числа курсантів та відкомандировано до УМВС у Волинській області. Наказом начальника УМВС у Волинській області № 107 о/с від 22.04.2013 року відповідача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (постанова Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року). Згідно з ч. 7 ст. 18 Закону України „Про міліцію" особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] в ХНУВС, проведеного згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313 „Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ", їх сума складає 93387,81 грн. Згідно з п. 4.4 Договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд вважає, за необхідне задовольнити позов ХНУВС в повному обсязі та стягнути на його користь з [PERSON] фактичні витрати пов'язані з його навчанням в розмір 93387,81 грн. та понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 948,80 грн.

Outcome: approved