Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є батьком їх повнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В даний час донька навчається в державному закладі "Південноукраїнський Національний педагогічний університет імені [PERSON]", є студенткою другого року навчання художньо-графічного факультету IV рівня акредитації, спеціальності "Трудове навчання та технології" з денною формою навчання, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року. Оскільки відповідач добровільно участі в фінансуванні навчання доньки не бере, тому позивач просить про ухвалення рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення нею навчання. В судове засідання позивач не з"явилася, надала письмову заяву згідно якої підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся неодноразово у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Згідно письмового відзиву на позовну заяву, надану представником відповідача, остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки у відповідача відсутні фінансові можливості надавати допомогу повнолітній дитині. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Положення ст.141 Сімейного кодексу України регламентують, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, а також розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до положень ст.199 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно положень ст.200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України. Згідно із п.20\~Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено даними свідоцтва про народження серії І-ФП №112453, виданого відділом рагсу Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 17 грудня 2002 року(а.с.5). На даний час повнолітня дитина продовжує навчання, є студенткою другого року навчання художньо-графічного факультету Державного закладу "Південноукраїнського Національного педагогічного університету імені [PERSON]", денної форми навчання, що підтверджується довідкою №296 від 05 березня 2018 року. [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області №9947 від 28 листопада 2017 року(а.с.8). Позивач звертається з вимогами про стягнення аліментів на їх спільну повнолітню дочку, оскільки дитина навчається на денній формі навчання, тобто факт потреби у матеріальній допомозі є безумовним. До суду не надано жодних доказів того, що відповідач є непрацездатною особою, що стан його здоров"я перешкоджає йому нести свої аліменті зобов"язання. Той факт, що відповідач на теперішній час офіційно не працевлаштований, не може однозначно свідчити про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Таким чином, враховуючи те, що термін сплати аліментів до повноліття дитини за рішенням суду сплив, проте дитина, яка не досягла 23 років, продовжує навчання, та у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved