Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21 вересня 2018 року він позичив [PERSON] 15 000 грн., які вона мала повернути йому 21 грудня 2018 року, про що видала відповідну розписку. Але у зазначений у ній строк своє зобов'язання [PERSON] не виконала. У разі недотримання строку повернення боргу [PERSON] зобов'язалася виплатити пеню в розмірі 1 відсотка від суми за кожен день прострочення, про що зазначила в розписці. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 18 300 грн., яка складається з заборгованості за розпискою - 15000 грн., пені-3300 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з"явилась по невідомим суду причинам, хоча належним чином повідомлена про час, дату і місце слухання справи за зареєстрованим місцем проживання, відзиву не подала. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Судом встановлено, що 21 вересня 2018 року [PERSON] позичив [PERSON] 15 000 грн., які вона зобов"язалася повернути позивачу 21 грудня 2018 року, про що видала відповідну розписку. У разі недотримання строку повернення боргу, [PERSON] зобов'язалася виплатити пеню в розмірі 1 відсотка від суми за кожен день прострочення виконання, про що зазначила в розписці ( а.с.4). Але у зазначений у розписці строк своє зобов'язання [PERSON] не виконала. До цього часу зобов'язання позичальником [PERSON] щодо повернення позики не виконано. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, відповідач має перед позивачем невиконане грошове зобов'язання за договором позики в сумі 15 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, боржником зобов"язання мало бути виконане 21 грудня 2018 року, період прострочення складає 22 дні, з 22 грудня 2018 року по 14 січня 2019 року ( 15000 грн.x1%x22=3300 грн.). У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язання за договором позики відповідач має заборгованість за пенею в сумі 3300 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки, належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач в судове засідання не з"явилась, відзиву на позов та доказів на його підтвердження суду не надала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, позивачем надано належні докази, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 18 300 грн., що складається з: заборгованості за розпискою - 15000 грн., пені - 3300 грн. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн. ( а.с.1), тому оскільки позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved