Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

19.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 30.12.1987 року, посилаючись на те, що причиною розірвання шлюбу є різні погляди на одні і ті ж життєві ситуації, непорозуміння між ними на ґрунті яких виникають сварки. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинено і сім'я фактично розпалась. В добровільному порядку через реєстраційну службу актів громадянського стану відповідач розірвати шлюб не бажає. На даний час позивач не бачить сенсу підтримувати сімейні відносини. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення та надання строку для примирення сторонам не потрібно. На підставі статтей 158, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 07.06.1986 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після державної реєстрації якого дружині було присвоєно прізвище "[PERSON]". 28.04.1987 року вказаний шлюб було розірвано та залишено [PERSON] її шлюбне прізвище "[PERSON]" (а.с. 6). 30.12.1987 року було укладено шлюб між сторонами у даній справі - [PERSON] та [PERSON], після державної реєстрації якого дружині було присвоєно прізвище "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим Миропільською селищною радою народних депутатів Дзержинського району Житомирської області від 30.12.1987 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить відновити їй після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved