Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач у справі [PERSON] є матір"ю їй дітей [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано та з [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання дітей. Останні п"ять років [PERSON] не виконує свої батьківських обов"язків щодо доньок, аліменти на їх утримання не сплачує. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньок. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 травня 2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася. Представник третьої особи Мартинова Т. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечень проти позову [PERSON] не мала, вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно її донюк, що відповідатиме інтересам дітей. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 24.10.2008 року, на ім"я [PERSON] вказані батьками [PERSON] та [PERSON] .(а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 02.06.2014 року, на ім"я [PERSON] вказані батьками [PERSON] та [PERSON] .(а.с.7). 25 червня 2020 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області номер справи 623/1714/20 між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб.(а.с.8). 17 жовтня 2019 року судовим наказом Ізюмського міськрайонного суду Харківської області номер справи 623/3970/21 стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки від усіхвидів заробітку (доходу) на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] .(а.с.9). Головою квартального комітету №16 [PERSON] надано характеристику на [PERSON] , де вказала, що останній має добру характеристику, виховує двох доньк, працює, скарг або претензій не надходило. [PERSON] мешкає разом з донькою [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .(а.с.11,14). Головою квартального комітету №16 [PERSON] надано характеристику на [PERSON] , де вказала, що остання має незадовільну характеристику, на даний час її місце мешкання не вімоме. Свої материнські обов"язки переклала на батька дітей.(а.с.12). Головним державним виконавцем відділу ДВС Лісниковою В. повідомлено, що заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] перед [PERSON] на утримання дітей станом на 31.03.2021 року складає44442,79 гривень.(а.с.15). 03.11.2021 року заступником Ізюмського міськогоголови Мацокіним В. надано висновок органу опіки та піклування Ізюмської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] . Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьків батьківських прав, має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських прав. Ухилення від виконання своїх обов`язків - це акт свідомої поведінки, тобто особа має реальну можливість виконати його, або не вчиняє відповідних дій. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України вбачається, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач по справі свідомо самоусунулася від виховання дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх навчанням, не спілкується з дітьми, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Більш того, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та утримання дітей. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved