Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, зазначивши, що з 21.11.2015 року вони перебувають у шлюбі, мають спільну малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Вказала, що їх сімейне життя не склалось, вони мають різні характери та протилежні погляди на шлюб і сім"ю, чоловік постійно нехтує сімейними цінностями. В зв"язку з цим між ними постійно виникають сварки, чоловік застосовує до неї фізичну силу, морально та психологічно її принижує, свідком чого стає їх дитина, що погано впливає на її психологічний стан. Чоловік не розуміє та не хоче розуміти сутність проблем, які виникають у неї та у сім"ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Просила шлюб розірвати. Крім того, в даний час вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та не має можливості працювати, чоловік ухиляється від її утримання. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Сторони до суду не з"явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. За таких обставин справу розглянуто без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 21.11.2015 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №590. Мають спільну малолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає з матір"ю (а.с.10). Позивач в даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже дані позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В даному випадку позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею тримрічного віку також обгрунтований, визнаний відповідачем та підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. При цьому, судом не вирішується питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, оскільки дане питання сторонами не порушувалось. Судові витрати підлягають вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved