Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про стягнення боргу, в якому зазначив про те, що 21.11.2012 року він надав відповідачу у борг кошти в розмірі 15 000 грн. строком до 28.11.2012 року. В липні 2013 року до відповідача було направлено претензію, в якій повідомив відповідача про те, що у разі неповернення коштів, позивач звернеться з позовом до суду. Звернення з даного приводу відповідачем ігнорувалися, у зв"язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача 15 015 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, а також понесені судові втрати в розмірі 6000 грн. на правову допомогу. Представник позивача позовні вимоги про стягнення боргу підтримала, просила позов розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, з будь-якими заявами до суду не звертався, тому суд ухвалив розлядати справу у його відсутність з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до розписки від 21.11.2012 року (а. с. 5) відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти в розмірі 15 000 грн. на строк до 28.11.2012 року. У встановлений строк позика не була повернута позивачеві. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобоа"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогу цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встаноленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи зазначене, суд вважає такими що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 15 015 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 6000 грн. на правову допомогу, підстави для стягнення цих коштів відсутні, оскільки граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Так згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.06 № 590 граничний розмір таких витрат складає 40 відсотків від мінімальної заробітної плати за годину роботи. Якщо компенсація сплачується за рахунок держави граничний розмір таких витрат не може перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5% розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день. Проте, до суду не надано розрахунку вартості виконаних робіт та затраченого робочою часу, Крім того, до суду не надано жодних доказів того, що позивач звертався за правовою допомогою, чи надавалася правова допомога позивачу фахівцем у галузі права, чи має він право за законом на надання правової допомоги та чи надавав таку допомогу як фахівець у галузі права, чи як представник позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved