Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до дитини - [PERSON], [INFO], стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 2000 гривень з подальшою індексацією у відповідності до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 19.09.2014 р. і до повноліття дитини, та додаткові витрати в розмірі 500 гривень щомісячно з подальшою індексацією з дня подання позову і до повноліття дитини. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2005 р. У сторін є спільна дитина - [PERSON]. Позивач посилається на те, що з січня 2011 р. вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство і не проживають разом. Батько дитини не спілкується з донькою, не приймає участі у її вихованні, матеріально не утримує. Позивач в ході розгляду справи підтримала позовні вимоги та обгрунтування позову і просили суд його задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві, посилаючись на те, що батько дитини не бере участі у вихованні і утриманні дитини, та не бажає приймати у цьому участь. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову в частині позбавлення батьківських прав та розгляд справи у його відсутність. Представник Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в ході розгляду справи не заперечував проти задоволення позову, надавши письмовий висновок щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав з врахуванням поданої ним заяви про добровільну відмову від батьківських прав, а також підтримав вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє від обов»язку утримувати дитину та просив вирішити зазначене питання відповідно до вимог чинного законодавства. Вислухавши позивача та представника Служби у справах дітей, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є: [PERSON] та [PERSON]. 02.09.2005 р. між [PERSON] та [PERSON] (у шлюбі [PERSON]) був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві про що складено актовий запис 671. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 02.10.2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON], був розірваний. Згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено, що з моменту припинення між сторонами шлюбних стосунків відповідач не цікавиться життям неповнолітньої [PERSON], станом здоров»я, вихованням, не спілкується з нею і уникає такого спілкування. Відповідач не надає будь-якої допомоги на утримання дитини і вона знаходяться на повному утриманні матері. Вихованням доньки займається позивач, створює їй умови для життя та розвитку, дбає про її здоров»я. Зазначені обставини підтверджуються представником Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, оскільки вони були встановлені під час розгляду заяви [PERSON] про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] Комісія за результатами розгляду заяви прийшла до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов»язків. Крім того, суду надана інформація Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 Голосіївського району м.Києва, де дитина перебувають на обліку, з якої вбачається, що вихованням, розвитком та турботою про життя і здоров»я дитини займається лише мати, батько в медичному закладі не з»являвся. Відповідно до характеристики наданої з місця навчання неповнолітньої [PERSON], вихованням доньки займається мати. Також судом встановлено і це підтверджується належними у справі доказами, що відповідач у справі надав нотаріально посвідчену заяву про відмову від своїх батьківських прав відносно [PERSON]. Підстави позбавлення батьківських прав визначено ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства"дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обгрунтованими, доведеними належними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. Підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача з наступних підстав. Як зазначалось раніше, сторони у справі не підтримують шлюбних стосунків і мешкають окремо. З боку відповідача суду не надано доказів, що він надає постійну допомогу на утримання дитини, яка постійно проживає з матір"ю. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів суд враховує розмір витрат, які здійснює позивач на дитину, що підтверджується відповідними письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, для забезпечення її нормального розвитку і виховання. Оскільки суду не надано даних про наявність постійних доходів у відповідача, інших аліментних зобов»язань, стан його здоров»я, перебування на його утриманні інших осіб,а також те, що відповідач є особою працездатного віку, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. На думку суду, розмір аліментів, пред»явлений позивачем до стягнення, в сумі 2000 гривень є необґрунтованим, і враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та обов»язок обох батьків нести витрати по утриманню дитини суд прийшов до висновку про часткове задоволення зазначених позовних вимог. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, виходячи з наступного. Відповідно до ст..185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахування обставин, що мають істотне значення. Надані суду письмові докази, а саме чеки про придбання телефону, роликів, велосипеду, іграшок, продуктів харчування не підтверджують здійснення додаткових витрат позивачем, що викликані особливими обставинами. Зазначені витрати не є додатковими в розумінні ст.185 СК України. З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину не підлягають задоволенню в зв»язку з їх необґрунтованістю і недоведеністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі в доход держави.

Outcome: partial