Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 54000 грн. заборгованості з орендної плати, 100 грн. інфляційних та 909,04 грн. 3% річних, всього - 55009,04грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.08.2012р. сторонами було укладено договір оренди майна №1, розмір орендної плати 4000 грн. в місяць. Однак, відповідач свої зобов"язання щодо сплати орендної плати не виконував, в зв"язку з чим станом на 09.10.2013р. заборгованість по орендній платі склала 54000 грн. 28.02.2013р. (день закінчення строку дії договору) відповідач орендоване майно за актом передачі не повернув. 30.05.2013р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про розірвання з 30.06.2013р. договору оренди та необхідність повернення орендованого майна, однак останній відмовився отримувати у поштовому відділенні вказаний лист. Після порушення провадження у справі позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 78000 грн. заборгованості з орендної плати за період з 15.02.2012р. по 31.03.2014р., 2922,00 грн. інфляційних за період з серпня 2012р. по березень 2014р. та 1727,83 грн. 3% річних за той же період, всього - 82649,83 грн. Позивач в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, судова повістка, направлена на його адресу, повернена відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2012р. між [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди майна №1 (далі - договір), згідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування майно, зазначене в п.1.1 договору. Відповідно до п.3.1 договору термін оренди складає 6,5 місяців, а саме з 15.08.2012р. по 28.02.2013р. з моменту прийняття майна, що орендується. Згідно п.4.1 договору орендна плата за все майно, що орендується сплачується за кожен місяць орендного користування за цим договором. Розмір орендної плати за все майно становить 4000 грн. Орендна плата сплачується орендарем не пізніше 8 числа кожного наступного місяця року. 15.08.2012р. сторонами було підписано акт приймання-передачі в оренду майна, згідно якого орендодавець передав орендарю у фактичне володіння та користування майно, зазначене в п.1.1 договору оренди. Як вказує позивач, відповідач свої зобов"язання щодо сплати орендної плати не виконував та після закінчення 28.02.2013р. строку дії договору відповідач орендоване майно за актом передачі не повернув. За вказаних обставин, 30.05.2013р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про розірвання з 30.06.2013р. договору оренди та необхідність повернення орендованого майна, однак докази отримання вказаного листа відповідачем в матеріалах справи відсутні. Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Статтею 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Частиною 1 ст.764 ЦК України встановлено, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Як вже зазначалося, відповідно до п.3.1 договору термін оренди складає 6,5 місяців, а саме з 15.08.2012р. по 28.02.2013р. з моменту прийняття майна, що орендується. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження волевиявлення орендодавця протягом місяця після закінчення строку договору щодо припинення договірних відносин і повернення об'єкту оренди. Орендар також не вчиняв будь-яких дій щодо припинення дії договору оренду, продовжуючи користуватися орендованим майно після 28.02.2013р.. Тобто, у відповідності до приписів ст.764 ЦК України, дію договору оренди було продовжено. Таким чином, оскільки договір оренди на даний момент не припинив свою дію і відповідач продовужє користуватися орендованим майно, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі у розмірі 78000 грн., яка виникла за період з 15.02.2012р. по 31.03.2014р. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних втрат, суд встановив, що їх розмір за період з серпня 2012р. по березень 2014р. на суму боргу 78000 грн. становить 2672,06грн., а тому саме ця сума підлягає стягненню, а тому в частині стягненні 249,94 грн. інфляційних в позові слід відмовити. Розмір 3% річних за період з 15.08.2012р. по 31.03.2014р. на суму боргу 78000 грн. складає 3808,11 грн., однак позивач заявив до стягнення 1727,83 грн. 3% річних, що є його правом. З врахуванням викладеного, позов підлягає до часткового задоволення в сумі 82399,89 грн. в т.ч. 78000 грн. заборгованості з орендної плати, 1727,83 грн. 3% річних, 2672,06 грн. інфляційних.

Outcome: partial