Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання на період навчання. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що вона навчається в Національній академії внутрішніх справ м. Києв ( форма навчання денна) , а тому потребує матеріальної допомоги. Ухвалою суду від 03.06.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов , в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог . Зазначив, що з даним позовом він не згоден. При вирішенні спору просить врахувати, що на сьогоднішній день він перебуває в дуже важкому моральному та матеріальному становищі, на даний час не працевлаштований, постійного заробітку в нього не має, власного житла не має, також здійснює догляд за мамою, яка є пенсіонеркою за віком. Після розлучення жодних претензій щодо права на розподіл спільної сумісної власності не пред"являв. Крім того, зазначив, що колишня дружина ( мати позивачки) має всі ознаки достатнього фінансового забезпечення, систематично дозволяє собі дороговартісний відпочинок. Висновки позивачки про його можливість утримувати повнолітню дочку не відповідають дійсності. 25.06.2019 року від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що з доводами відповідача не погоджується та вважає, що викладені у відзиві обставини не звільняють його від обов"язку щодо утримання своєї дитини. Відповідач [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив, в якому підтримав викладені раніше у відзиві на позов обставини у зв"язку з якими не може надавати матеріальну допомогу позивачці. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом [PERSON] є рідною донькою відповідача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження. ( а.с. 3). В даний час позивачка [PERSON] , навчається в Національній академії внутрішніх справ м. Києв , що підтверджується довідкою №46/02-729 від 14 лютого 2019 року, термін закінчення навчання - 30 червня 2021 року. ( а.с.4). В матеріалах справи відсутня інформація про доходи позивача та відповідача. Позивач не надав суду доказів щодо отримання стипендії та її розміру. Разом з тим, суд вважає , що позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки змушена придбавати навчальну літературу, оплачувати проїзд, оплачувати гуртожиток або винаймане житло. У відповідності до вимог ст.199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягненння аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов"язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином , обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років ; продовженння ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст.200 СК України). Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини , зазначені у ст. 182 СК України, а саме : стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. (ст.81,ч.ч.1,6 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт продовження навчання , потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище [PERSON] , яка потребує матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні матері, яка несе витрати на її харчування, одяг, придбання навчальних приналежностей, проїзд до навчального закладу, оплату проживання в гуртожитку. Суд вважає, що у зв"язку із стаціонарним навчанням донька сторін позбавлена можливості працевлаштуватися та утримувати себе, а отже, потребує матеріальної допомоги від батьків. Оскільки навчальний заклад знаходиться на певній відстані від місця проживання повнолітньої дитини, то загальновідомими є ьі обставини, що дитина має щоденну потребу в їжі, одязі, коштах нак хоча б елементарні засоби гігієни, проїзд до місця навчання. Крім того, судом встановлено, що мати позивачки [PERSON] хворіє, є інвалідом 3 групи, отримує мінімальну пенсію по інвалідності , що підтверджується довідкою Коростенського об`єднаного управління пенсійного фонду України Житомирської області від 28.03.2019 року. Також суд враховує становище відповідача, який офіційно ніде не працює, вдасного житла не має, здійснює догляд за непрацездатною матір"ю. Разом з тим, відповідач не надав суду доказів неспроможності сплачувати аліменти, він є особою працездатного віку, останнім не доведено існування будь-яких обмежень через стан здоров"я до працевлаштування, і повинен надавати м атеріальну допомогу на утримання дочки. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.01.2019 по справі 346/103/17 та зазначає, що аліменти стягуються з відповідача щомісяця без врахування часу канікул у навчальному закладі та, виходячи із заявлених вимог, у період з 13 травня 2019 року до 30 червня 2021 року. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка навчається, в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісяця на весь період навчання доньки, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. На думку суду, такий розмір аліментів буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як повнолітньої дочки, яка навчається, не працює, власного доходу не має, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial