Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] .. В шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні і виховання. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх вихованням не займається. Вона на даний час офіційно ніде не працює, займається домашнім господарством, працює по тимчасових заробітках за кордон, отримує нерегулярний мінливий дохід, інших доходів немає. Тому самостійно не в змозі забезпечити дітям належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального рівня розвитку. Відповідач є працезнатною особою, фізично здоровим, працює за кордоном, має стабільний та високий заробіток, інших утриманців крім їхніх дітей немає. Тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 25000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, що буде достатнім для фізичного та гармонійного розвитку дітей. Короткий зміст відзиву на позовну заяву: 03.11.2020 року від представника відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивач визнає частково і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Він постійно висилає кошти на утримання дітей і не відмовляється від їх утримання, однак не згідний сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем. На даний час в зв"язку з пандемією він не має постійного місця роботи в Україні, їздить на заробітки в Чеську республіку. Тому при визначені розміру аліментів просить врахувати прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, його майновий стан, а тому не заперечує сплачувати аліменти в розмірі по 1300,00 грн. щомісячно на кожну дитину. 11.12.2020 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в якій зазначає, що неповнолітня [PERSON] згідно медичних досліджень потребує медичного лікування, в зв"язку з чим було проведено ряд ультразвукових досліджень та додатково витрачені кошти на її лікування в сумі 2240,00 грн.. Також дочка [PERSON] навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті на ІІ курсі денної форми навчання за ступенем "молодшого спеціаліста" на яке було витрачено 16000,00 грн. Відповідач є працезнатною особою, фізично здоровим, працює за кордоном, має стабільний та високий заробіток, інших утриманців крім їхніх дітей немає. Тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 25000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, що буде достатнім для фізичного та гармонійного розвитку дітей. Також може сплатити додаткові витрати на лікування та навчання дочки [PERSON] в сумі 9120,00 грн.. Стислий виклад позиції сторін: В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просять позов задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача 1/2 частину додаткових витрат на лікування та навчання дочки [PERSON] в сумі 9120,00 грн.,а також стягнути понесені витрати на правничу допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив врахувати матеріальний стан відповідача, позов про стягнення аліментів задоволити частково, зменшити розміру аліментів і визначити їх в розмірі по 1300,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. В частині позовних вимог щодо стягнення 1/2 частини додаткових витрат на лікування дитину просить задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача кошти в сумі 1120,00 грн. на лікування дитини. Заперечує щодо стягнення з відповідача в користь позивачки 1/2 частини додаткових витрат на навчання дочки [PERSON] , оскільки вважає, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із батьків на утримання дитини, також позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання дитини. Навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем. Враховуючи всі обставини в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання просить відмови у задоволенні позову. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.20201 р. провадження по даній справі відкрито та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, який укладено 05.08.1999 року в с.Бабче Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №5, що стверджується копією свідоцтвом про одруження. (а.с.6). В шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8). Як вбачається з акту обстеження матеріально -побутових умов проживання та довідки Делятинської селищної ради об"єднаної територіальної громади Надвірнянського району від 18.08.2020 року за № 1111/02.2-19 позивач разом з неповнолітніми дітьми проживає в [ADDRESS] . Чоловік участі в вихованні дітей не бере, діти проживають з матір"ю. (а.с.9). З медичних документів виданих медичним центром "MEDHOUSE" вбачається, що [PERSON] , 2004 р.н. проходила медичне обстеження та ультразвукове дослідження вартість якого складає 2240,00 грн. (а.с. 39-42). З договору № 51 про надання освітніх послуг між закладом та фізичною особою від 02.08.2019 року вбачається, що неповнолітння [PERSON] навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті на денній формі навчання, ІІ курс, спеціальність Фармація. Вартість навчання за 2020 рік складає 16000,00 грн. (а.с. 43-44). Згідно квитанцій доданих позивачем [PERSON] сплатила кошти за навчання в сумі 16000,00 грн., що стверджується копіями квитанцій (а.с. 45). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що відповідач по справі є його сином. На даний час його син [PERSON] знаходиться за кордоном, через пандемію не має роботи. Його невістка [PERSON] разом з дітьми проживає в них в [ADDRESS] . Він разом з дружиною допомагають утримувати онуків та невістку. Норми права, які застосував суд: Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому з врахуванням матеріального становища позивача, а також що діти проживають разом з матір`ю, незадовільний стан здоров`я дитини, відсутність у відповідача інших утриманців в силу закону чи за судовим рішенням, стан здоров`я відповідача, те, що він є працездатним, працюючого за межами держави, має достатні доходи, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, так як такий на переконання суду, відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дітей, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дітей. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат судом враховується наступне. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до наявних у матеріалах справи медичних документів дитині було поставлено низку діагнозів. На підтвердження понесення додаткових витрат у зв`язку із лікуванням дитини позивачем надано чеки на придбання ліків, УЗД дослідження, проведено біохімічний аналіз крові, копії яких додані до позову, з яких вбачається, що позивачем було витрачено в загальному порядку на лікування 2240,00 грн. Відповідачем позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на лікування неповнолітньої дочки [PERSON] , 2004 р.н. визнаються та не оспорюється. При вирішення позовних вимог про стягнення половини вартості навчання неповнолітньої дитини в Івано-Франківському національному медичному університеті на спеціальності "Фармація" суд виходить з наступного. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] , 2004р.н. є неповнолітньою особою, продовжує навчання на платній основі в Івано-Франківському національному медичному університеті на денній формі навчання, стипендію не отримує та потребує додаткових витрат в зв`язку з оплатою вартості навчання, а відповідач має можливість брати участь у зазначених додаткових витратах , які фактично понесла позивач в загальній сумі 16000, 00 грн., тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині необхідно задоволити та стягнути з відповідача половину вартості додаткових витрат , які становлять 8000,00 грн. Висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1489цс17. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням поданих позивачем доказів, та враховуючи, що батьки повинні нести вказані витрати обидва, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину понесених позивачем в загальній сумі 9120, 00грн, що складається з половини витрат на оплату за навчання дитини в університеті в сумі 8000,00 грн. та за медичні послуги в сумі 1120,00 грн.. Суд вважає помилковим посилання представника відповідача на правову позицію висловлену у постанові ВС від 26.08.2020р у справі 336/1488/19, оскільки предметом даного спору є стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання дітей з матір`ю; вік дітей, стан здоров`я дітей, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, матеріальне становище та стан здоров"я платника аліментів, який є фізично здоровим та працездатним, відсутність інших утриманців, а тому суд дійшов до висновку, що позов слід задоволити частково і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат необхідно задоволити, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину сплачених витрат, в загальній сумі 9120,00 грн, що складається з половини витрат на оплату за навчання дитини в університеті в сумі 8000,00 грн. та за медичні послуги в сумі 1120,00 грн.. Враховуючи положення ст.191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 26.11.2020 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Куцим О.С. укладено договір про надання правової допомоги №069 від 26.08.2020 року (а.с. 11). Відповідно до попереднього розрахунку суми витрат на правову допомогу витрати становлять 2800,00 гривень (а.с. 12). Згідно квитанції серія від 02.09.2020 року № 014/2020 за надання консульиації клієнту та складання позовної заяви позивачем [PERSON] сплачено 800,00 грн. адвокату Куцому О.С. (а.с. 13). Згідно квитанцій за №003/2021від 09.03.2021 року за представництво інтересів в суді позивачем [PERSON] сплачено адвокату Куцому О.С. 500,00 грн. (а.с. 62). Отже за розгляд справи судом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню - 1300 ,00 грн. сплачених витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved