Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. У будинку зареєстрований і відповідач [PERSON] У липні 2012року відповідач забрав всі свої речі та разом з дружиною та дитиною переїхав жити в інше місце. З того часу він до будинку не з"являється, не проживає у ньому, не приймає участі у його утриманні. У добровільному порядку зняти з реєстрації не бажає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], як такого, що не проживає у цьому будинку з липня 2012року. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно без поважних причин не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985року №2 "Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.6) Вказаний житловий будинок вона успадкувала після смерті свого батька (а.с.5) У вказаному будинку, власником якого є [PERSON], зареєстрований відповідач, який у липні 2012року добровільно вибрався з будинку та переїхав разом з дружиною та дитиною на інше місце проживання, що підтверджується довідкою з місця його проживання(а.с.9) Згідно актів від 25.10.2013року, 31.10.2013року, складених комісією та засвідчених депутатом Карапишівської сільської ради, відповідач з серпня 2012року у будинку [ADDRESS] не проживає, будь-які належні йому речі у будинку відсутні(а.с.7-8) Відповідач у судове засідання не з"явився, будь-яких доказів на спростування чи підтвердження доводів позивачки не надав. Враховуючи те, що відповідач з липня 2012року не проживає у будинку у зв"язку з переїздом на інше місце проживання, добровільно знятись з реєстрації відмовляється, чим перешкоджає власникові розпоряджатись ним, суд дійшов висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням . Відповідно до вимог ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже рішення суду про втрату права користування житловим приміщенням само по собі є підставою до зняття відповідача з реєстрації, а відтак задоволення таких вимог судом можливе виключно у разі відмови відповідного державного органу виконати рішення суду про втрату особою права користування жилим приміщенням і у разі пред'явлення позову з зазначеними вимогами до даного органу. У зв"язку з цим позовні вимоги у частині зобов"язання Миронівського районного сектора УДМС України в Київській області зняти з реєстрації відповідача не підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.317,319,391, ЦК України,

Outcome: partial