Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору № MKG0SE00000669 від 23.11.2006 року відповідач 23.11.2006 року отримала кредит у розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. В порушення умов договору та його, позивача, прав відповідач не виконувала взяті на себе зобов"язання, у зв"язку з чим утворилась заборгованість. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов"язань за договором, заборгованість не погашає. Станом на 09.10.2015 року загальна сума заборгованості відповідача становить 250369,75 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача, який був повідомлений у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. У позовній заяві позивач просить суд у разі неявки в судове засідання відповідача розглядати справу за відсутності представника та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи в порядку ст.74 ЦПК України повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином, своєчасно через ЗМІ, в судове засідання не з"явилася, причини неявки не повідомила, заяв чи клопотань не надходило, а відтак, на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення за відсутності відповідача у заочному порядку, оскільки позивач проти цього не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до кредитно-заставного договору № MKG0SE00000381 від 23.11.2006 року, укладеного між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником прав та обов"язків якого після зміни найменування є публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", - позивач у справі, та відповідачем [PERSON], відповідач отримала строковий кредит по 23.11.2009 року включно для ремонту із сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,00 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту та ін. Договір діє до повного виконання сторонами зобов"язань за ним (п. 6.2 договору). За умовами кредитно-заставного договору (пункти 1.2, 3.1, 3.2.2) відповідач зобов"язалася щомісяця в період сплати сплачувати відсотки, винагороду, погашення кредиту проводити в строки відповідно до графіку погашення кредиту згідно договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Згідно п. 5.1 кредитно-заставного договору відповідач також взяла на себе зобов"язання при порушенні будь-якого зобов"язання, передбаченого п.п. 3.2.2, 3.2.3 договору сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. В порушення умов кредитно-заставного договору відповідач не виконувала своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого виникла заборгованість. Сума заборгованості станом на 09.10.2015 року загальна сума заборгованості відповідача становить 250369,75 грн., з яких 8285,00 грн. - заборгованість за кредитом, 72102,98 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3750,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 166231,77 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором. Н аведені вище обставини повністю та об"єктично стверджуються дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копією кредитно-заставного договору, укладеного між сторонами, розрахунком заборгованості відповідача станом на 04.09.2015 року, іншими письмовими доказами. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України та ч.1 ст.550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як встановлено судом відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору не виконувала своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого утворилася заборгованість, яку станом на час розгляду справи судом не погашено. За таких обставин, враховуючи те, що договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив 3755,55 грн. судового збору (а.с.1), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved