Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

11 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 26 липня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Малотокмачанською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №18. Сторони по справі мають сина - [PERSON], [INFO] року, а також позивач має від попереднього шлюбу доньку - [PERSON], [INFO]. На протязі 2013 року сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім"ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дітям душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхніх дітей та у позивача, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому відповідач не бере участі матеріально в житті сім"ї, не працює і весь тягар забезпечення сім"ї лежить на плечах позивача. На даний момент ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання не припинено, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. В результаті розмо сторін по справі позивач прийшла висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім"ю їхніх дітей, тим більше відповідач особисто і сам не проти розірвати стосунки з позивачем. Позивач вважає, що шлюб між нею та відповідачем є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. З підстав наведених вище, збереження сім"ї сторін по справі і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Тому, у відповідності до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, ч.1 ст.110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Оскільки укладення шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Тому вказана вище норма закону надає право позивачу звернутись до суду з відповідним позовом, в якому вимагати розірвання шлюбу. На підставі ст.112 СК України, позивач прохає суд постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя сторін по справі як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як інтересам позивача так і неповнолітніх дітей. Також позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин з відповідачем, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому позивачвважає, що це лише погіршить стан її відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. В судове засідання позивач не з"явилася, 03 червня 2014 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, прохає розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Згідно ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Звертаючи увагу, що Відповідач не з'явився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ст. 104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так з матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2011 року сторони по справі зареєстрували шлюб Малотокмачанською сільською радою Оріхівського району Запорі, актовий запис №18, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с.5). Крім того, від попереднього шлюбу позивач має доньку - [PERSON], [INFO] року народження. (а.с.6). Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалвся даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги те, що відповідач в судові засідання жодного разу не з"явився, що свідчить про відсутність у нього бажання зберегти сім"ю, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved