Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Захарівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельних ділянок № [NUMBER], площею 4,2301 га. та № [NUMBER] площею 2,77000 га., що розташовані на території Захарівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Він, як син померлого, є спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину, так як на день смерті проживав разом з батьком. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.02.2001 року на ім"я спадкодавця був оформлений після його смерті, а тому нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з чим позивач звернулась з даним позовом до суду та просив визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. В ході розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки, в первісних позовних вимогах було допущено технічну помилку в написанні по-батькові померлого. Представник позивача в судове засідання не з'явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник відповідача Захарівської сільської ради в судове засідання не з»явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] яке видане Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 04.02.1999 року (а.с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі й право власності на земельну ділянку, загальною площею 7,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельних ділянок № [NUMBER], площею 4,2301 га. та № [NUMBER] площею 2,77000 га., що розташована на території Захарівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.02.2001 року (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача Серії [NUMBER] в графі «батько» вказано "[PERSON]", в графі «мати» - "[PERSON]" (а.с.10). Зазначені документи підтверджують факт того, що позивач по справі приходиться рідним сином померлому [PERSON]. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно із ст.529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. . Згідно із ст.548 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 вказаного Кодексу, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст.ст. 66-69 Закону України "Про нотаріат", п.п. 4.15., 4.20 п.4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою приватного нотаріусу Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчук С.М. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.11.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв»язку з невідповідністю правовстановлюючого документу на земельні ділянки (а.с. 56). Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема, у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.02.2001 року виданогона ім'я [PERSON] вбачається, що державний акт був виготовлений на ім'я спадкодавця вже після його смерті і як наслідок не може бути прийнятий державним нотаріусом як належний правовстановлюючий документ. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] за законом, але, так як державний акт був виготовлений на ім'я спадкодавця вже після його смерті, позивач не має можливості оформити своє спадкове право та отримати свідоцтво про право на спадщину, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог, в зв"язку з чим позов прідлягає задоволенню.

Outcome: approved