Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 29.11.2016 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «МЖК-1» про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач зазначав, що він працював у відповідача з 01.12.2003 року по 31.08.2008 року на посаді муляра 4-го розряду; за весь період роботи у відповідача позивач не використав жодної щорічної відпустки; відповідачем на дату звільнення не було нараховано та виплачено позивачеві грошову компенсацію за невикористану відпустку за періоди: 01.12.2003 - 30.11.2004 за 24 календарні дні; 01.12.2004 - 30.11.2005 за 24 календарні дні, 01.12.2005 - 30.11.2006 за 24 календарні дні, 01.12.2006 - 30.11.2007 за 24 календарні дні, 01.12.2007 - 31.08.2008 за 18 календарні дні, а всього - за 114 календарних днів, що складає з розрахунку середньоденної заробітної плати 81,68 грн. - (81,68 х 114 дн.) = 9311,52 грн. Оскільки відповідачем, в порядку розрахунку при звільненні, позивачеві не було проведено виплату грошової компенсації за невикористані відпустки у зазначеному розмірі, позивач також просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку (за період з 31.08.2008 року по 06.06.2016 року - за 96 місяців) згідно положень ст.117 КЗпП України, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати 1993,20 грн., що становить (1993,20 х 96 міс.) = 191347,20 грн.; оскільки на письмову заяву-претензію від 06.06.2016 року відповідачем зазначені суми (9311,52 грн. та 191347,20 грн.) позивачеві не виплачені по теперішній час, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь (9311,52 + 191347,20) = 200658,72 грн. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі; представник ТОВ «МЖК-1» в судове засідання не з»явився повторно, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, будь-яких заяв-клопотань чи пояснень від нього не надходило. Судом відповідно до положень ст.224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: відповідно до записів у трудовій книжці на ім»я [PERSON] (позивача) - він працював у ТОВ «МЖК-1» з 01.12.2003 року по 31.08.2008 року на посаді муляра 4-го розряду у складі комплексної бригади та був звільнений з роботи за угодою сторін - п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.10). Ствердження позивача в особі представника [PERSON] про те, що за весь період роботи позивач не використовував щорічну відпустку у загальній кількості 114 днів, у зв»язку з чим відповідач був зобов»язаний станом на 31.08.2008 року сплатити позивачу грошову компенсацію, з розрахунку середньоденної заробітної плати 81,68 грн. у розмірі (81,68 х 114 дн.) = 9311,52 грн., підтверджуються розрахунком позивача, проведеного на підставі даних про заробітну плату згідно довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України на ім»я [PERSON] (страхувальник - код 30606505, відповідач) - а.с.6, 11-13; зазначені дані та розрахунок позивача не заперечується відповідачем; відповідачем не надано будь-яких даних в порядку спростування тверджень позивача в цій частині позовних вимог. Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України - у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Отже, з ТОВ «МЖК-1» підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 9311,52 грн. грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за весь період роботи позивача. Згідно ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць. Згідно ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За встановлених обставин, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем термінів виплати доходів (грошової компенсації за невикористану відпустку) [PERSON] - суми 9311,52 грн., з терміном затримки виплати з 01.09.2008 року по 31.05.2017 року (станом на дату розгляду справи) - відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1427, Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року, який набрав чинності з 01.01.2001 року, та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати", у зв»язку з чим підлягає також стягненню з ТОВ «МЖК-1» на користь [PERSON] сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати. При розрахунку суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, судом враховуються індекси інфляції за період з вересня 2008 року по травень 2017 року: (09.2008 - 101,1; 10.2008 - 101,7; 11.2008 - 101,5; 12.2008 - 102,1; за 2009 - 112,3, за 2010 - 109,1, за 2011 - 104,6, за 2013 - 100,5, за 2014 - 124,9, за 2015 - 143,3; за 2016 - 112,4; 01.2017 - 101,1; 02.2017 - 101,0, 03.2017 - 101,8, 04.2017 - 100,9; 05.2017 - 100,9; відповідно - сума стягнення компенсації становитиме: (9311,52 х 1,884) = 17542,90 грн.; загальна сума стягнення складає (9311,52 + 17542,90) = 26854,42 грн. Оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі на день звільнення, відповідальність відповідача за затримку виплати суми компенсації за невикористану відпустку передбачена Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати", тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення середнього заробітку згідно розрахунку позивача - у розмірі 191347,20 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з ТОВ «МЖК-1» на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial