Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

19 січня 2017 року позивачка через свого представника звернулася до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2016 році відповідач позичив в неї 10 тисяч доларів США, які зобов"язався повернути до 01 жовтня 2016 року, що підтверджується письмовою розпискою. В строк відповідач добровільно борг не повернув, а тому, просить стягнути з нього вказану суму боргу у гривневому еквіваленті по курсу 27,50 грн. за 1 долар США станом на 19 січня 2017 року, що становить 275 000 грн., 2 508 грн. 90 коп. 3% річних, 15 378 грн. 70 коп. витрат від інфляції, а також судові витрати. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав просила про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з"явився, до суду звернувся із заявою про відкладення розгляду справи у зв"язку із зайнятістю на роботі, без підтвердження вказаної обставини жодним доказом, а тому причина неявки відповідача у судове засідання була визнана судом неповажною та на підставі ст.224 ЦПК України, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики. Відповідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається розписки від 10 травня 2016 року [PERSON] взяв у позивачки в борг 10 000 доларів США, еквівалент 250 000 грн., які зобов"язався повернути до 01 жовтня 2016 року. На підтвердження факту укладення договору позики та факту передачі грошової суми позичальнику позивачка представила суду оригінал розписки, який залучено у матеріали справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений договором позики строк 01 жовтня 2016 року заборговану суму у розмірі 10 000 доларів США відповідач позивачці не повернув. Станом на 19 січня 2017 року сума боргу у гривневому еквіваленті по курсу 27,50 грн. за 1 долар США становить 275 000 грн Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про повернення суми позики, то позов в цій частині є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку представленого позивачем 3% річних від простроченої суми становить 2 508 грн. 90 коп., що підлягають стягненню на підставі вказаних норм права. Разом з тим, за змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. З огляду на викладене вимоги [PERSON] про відшкодування інфляційних втрат за прострочення виконання зобовязання, що було встановлене у доларах США, необгрунтовані. Враховуючи вище зазначене, позовні вимоги знайшли своє підтвердження лише у частині стягнення основного боргу та 3% річних, а тому підлягають до задоволення частково. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 2775 грн., а також 1000 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджені квитанцією №5, договором про надання юридичних послуг від 16 січня 2017 року, відповідними свідоцтвами про законність надання послуг та актом приймання виконаних робіт.

Outcome: approved