Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом , з урахуванням його уточнень, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] , в розмірі 1500,00 грн. щомісячно ,та її утримання в розмірі 1500,00 грн. та додаткові витрати у розмірі 1000,00 грн. , до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкові від 15 серпня 2016 року розірвано . Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач припинив приймати участь в утриманні сина ,на теперішній час дитина знаходиться на утриманні позивача. Кошти в мізерній та недостатній формі відповідач почав перераховувати лише після відкриття Комінтернівським районним судом м. Харкова провадження за позовом позивача про стягнення аліментів. На цей час позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за сином, до досягнення ним трирічного віку. Всі кошти ,які вона має на прожиття , складаються з щомісячної соціальної допомоги по догляду за дитиною в розмірі 860,00 грн. На цю суму зараз позивач з дитиною існує, тому грошей катастрофічно не вистачає навіть для забезпечення дитини найнеобхіднішим (забезпечення дитини необхідним харчуванням , одягом, лікуванням ). Відповідач маніпулює тяжким матеріальним становищем позивача , ображає та принижує її під час її спроб домовитися про його участь у забезпечені сина. Дитина має вроджені дефекти здоров,я ,для його подальшого повноцінного фізичного,психічного та інтелектуального розвитку , потребує лікування , психокорекції , нагляду спеціалістів , спеціального режиму , санітарно- курортного лікування . При цьому ,відповідач повністю здатен утримувати не тільки дитину ,але й допомагати позивачу на достатньому рівні , про що свідчить його спосіб життя , витрати . У зв,язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини , її утримання та додаткові витрати . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково на утримання дитини та дружини на загальну суму 1000,00 грн. щомісячно , проти стягнення додаткових витрат заперечували в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач щомісячно перераховує на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 800,00 грн. , на її утримання 200,00 грн. Відповідач офіційно ніде не працював ,мав нерегулярний заробіток , останні два місяці його прибуток від підприємницької діяльності склав 4100,00 грн.. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться непрацездатна за віком мати ,яка хворіє астмою. Вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина є необґрунтованими , безпідставними , не підтвердженими належними та допустимими доказами. Суд, вислухавши пояснення учасників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] . Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні позивача [PERSON] Як вбачається з свідоцтва про народження , виданого Палацом новонароджених 10.11.1987 року , батьками відповідача [PERSON] в свідоцтві вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна , щодо суб,єкта - відповідача [PERSON], відомості про нерухоме майно відсутні. Згідно листа ПАТ «Укрпошта» Харківської дирекції Поштамп - Центр поштового зв,язку №1 , на ім.,я [PERSON], значаться оплаченими наступні поштові перекази з письмовим повідомленням «аліменти на утримання дитини та матері» №1/0223 на суму 1000,00 грн. виплачений 28.02.2017 року , №0/0076 на суму 1000,00 грн. виплачений 27.03.2017 року, №9/0011 на суму 1000,00 грн. виплачений 04.05.2017 року, №1/0020 та №1/0021 на суму 1000,00 грн. виплачені 08.06.2017 року . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач надавав матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини та її утримання у розмірі 1000,00 грн. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач не надає матеріальної допомоги , відмовляється сплачувати аліменти , не приймає участі в житті дитини. Він займається ремонтом мобільних телефонів , його дохід складає 10 000,00 грн. Відповідно до відповіді Слобожанського об,єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на запит суду , відповідно до відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру соціального страхування з заробітної плати матері позивача [PERSON] сплачується єдиний соціальний внесок підприємством , де вказана громадянка працює, а саме: Державним професійно - технічним навчальним закладом «Харківське вище професійне училище будівництва». Пенсійні виплати [PERSON] за період з вересня 2016 року по вересень 2017 року склали 20134,20 грн., при цьому місячний розмір пенсії складає 1548,79 грн. Відомості про стаж та заробітну плату [PERSON] в реєстрі застрахованих осіб відсутні. Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину по досягненню нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі підлягають задоволенню частково, а саме: в розмірі 713,00 грн. щомісяця , враховуючи , що прожитковий мінімум для неповнолітньої дитини віком до 6років відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» складає 1426,00 грн. , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] , у розмірі 713,00 грн. щомісяця, починаючи з 16 лютого 2017 року і до повноліття дитини , або зміни матеріального становища сторін. Як вбачається з довідки Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Комінтернівського району ХМР , позивач перебуває на обліку в управлінні і їй відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім,ям з дітьми» з 01.08.2015 року по [INFO] призначено допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 статті 80 СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом частин 2, 4 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, метою законодавчого закріплення права матері на отримання аліментів на дитину і на своє утриманняє перш за все захист інтересів дитини, забезпечення її грошовими коштами, необхідними для її життєдіяльності. За таких підстав, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] у сумі 500 грн. щомісячно. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то судом встановлено наступне. Як вбачається з консультативного висновку невролога КЗОЗ «Харківська міська дитяча лікарня№5» від 08.02.2017 року , малолітня дитина [PERSON], [INFO], потребує спостереження невролога за місцем мешкання. Позивачем до суду надані копії фіскальних чеків та квитанцій ,з яких вбачається , що нею на харчування, засоби гігієни , одяг витрачаються певні грошові кошти. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов,язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов,язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв"язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов"язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред"являвся. У такому випадку такий батько зобов"язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Разом з тим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, у звязку з чим в задоволенні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, у зв,язку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягенню судовий збір в розмірі 1280,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial