Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначає, що 24.07.2014 року вона позичила [PERSON] 2000 доларів США, які останній зобов"язався повернути до 23.08.2014 року. Через те, що [PERSON] не виконував свої зобов"язання, вона неодноразово зверталась до нього з метою повернення боргу. 25.03.2015 року [PERSON], передав їй правовстановлюючі документи на гаражний бокс [NUMBER] у АГК "Лідер-ЛТД", з подальшою реєстрацією права власності на неї. Але у жовтні 2016 року вона дізналась, що зазначений гаражний бокс був арештований державним виконавцем Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області в рамках виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] боргу. Просила виключити зазначене нерухоме майно з постанови про опис та арешт майна, звільнити його з-під арешту, визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно та зобов"язати державного реєстратора зареєструвати за нею право власності на зазначене нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляду справу у його відсутність не надавав. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляду справу у його відсутність не надавав. Тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ст.208 ЦК України в письмовій формі належить укладати: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, встановлених ч.1 ст.206 цього Кодексу; 3) правочини між фізичними особами на суму, яка у двадцять або більше разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, встановлених ч.1 ст.206 цього Кодексу; 4) інші правочини, відносно яких законом встановлена письмова форма. Згідно з ч.1 ст.209 ЦК України правочин, вчинений в письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. У відповідності з вимогами ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Як встановлено у судовому засіданні відповідач отримав від позивача 24 липня 2014 року гроші у розмірі 2000 доларів США, про що свідчить додана до матеріалів справи копія розписки (а.с.16). Як вбачається з копії рішення Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області від 21 листопада 2003 року [PERSON] була надана земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0024 га в АГК "Лідер" під будівництво та обслуговування гаражу (а.с.25). Рішенням виконкому Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області №117 від 14.09.2012 року на [PERSON] було оформлено право власності на гараж [NUMBER], який розташований у АКГ "Лідер" в с.Цикруни (а.с.24). Також право власності відповідача на земельну ділянку та гараж підтверджується технічним паспортом, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, державним актом на право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] (а.с.5-15). За таких обставин суд вважає, що позов в частині визнання за позивачем права власності на гараж [NUMBER], який знаходиться у АГК "Лідер ЛТД". Що стосується позовних вимог про виключення майна з постанови про опис та арешт майна та зобов"язання державного реєстратора провести державну реєстрацію майна на ім"я позивача, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. У відповідності з вимогами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Але позивачем суду не надано належних та допустимих, в розумінні ЦПК України, доказів того, що на спірне майно державним виконавцем був накладений арешт. За таких обставин в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з вимогами ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивачем не надано суду належних та допустимих, в розумінні ЦПК України, доказів того, що державним реєстратором було порушено її право на реєстрацію належного їй права власності на нерухоме майно. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1653 грн.60 коп. Оскільки позов був задоволений частково, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст.208, 209, 220, 328 ЦК України,

Outcome: partial