Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] по 930 грн. щомісячно та додаткові витрати на [PERSON] та [PERSON] у зв"язку з хворобою по 500 грн. щомісячно. Позивач в суді позов підтримала та просить його задоволити. Пояснює, що з 2016 року вони з відповідачем фактично не проживають разом. Неповнолітні діти проживають разом з нею, які за спільним бажанням відвідують відповідача за його місцем проживання. Пояснює, що з 2016 року відповідач належно та достатньо участі в утриманні дітей не бере, тому в 2017 році вона просила у відповідача про участь в утриманні дітей по 2000-2500 грн. щомісячно, однак відповідач взагалі коштів не надав, лише час-від-часу купував продукти на суму 100 грн. Згодом у січні 2018 року вона просила у відповідача сплачувати по 300 грн. на кожну дитину, однак він не погодився. Пояснює, що вона працює, однак її заробітку не вистачає на належне матеріальне утримання дітей та потребує фактично коштів на їх утримання, оскільки придбання відповідачем солодощів та іграшок не задовольняє дитячі фактичні потреби. Не заперечує того, що відповідач з січня 2018 року придбав для дітей потрібний зимовий одяг, та в подальшому інші речі, оскільки вона йому повідомила про намір звернення до суду про сплату аліментів. Пояснює, що неповнолітні сини хворіють на астму, в залежності від сезонних змін випадки погіршення здоровя трапляються від одного до трьох разів на місяць. На теперішній час лікування дітей скореговано і вони не запобігають до стаціонарного лікування, а використовують небулайзер та відповідні ліки, на що кожного разу витрачає по 500-650 грн. щомісяця. Відповідач в суді позов не визнав та не заперечив, що позивач просила у нього кошти на утримання дітей, у зв"язку з цим він у 2017 році рахував прожитковий мінімум для неповнолітньої дитини, і позивач значно перевищує потребу у грошових коштах на утримання та лікування дітей. Починаючи з 2018 року він придбав дітям одяг та взуття, про що подав товарні чеки. Пояснює, що діти можуть проживати разом з ним, а позивач у такому випадку може надавати йому на їх утримання 1 гривню щомісяця і цього буде достатньо, оскільки він самостійно взмозі їх належно матеріально забезпечити, а позивач прагне грошові кошти для забезпечення своїх потреб. Не заперечує, що неповнолітні сини хворіють, однак пояснює, що їх самопочуття покращилося. Він добровільно матеріально забезпечує дітей та просить відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Сторони з 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3), від якого мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON] [INFO] В суді сторони пояснили, що 17.04.2018 року рішенням Рівненського районного суду їх шлюб розірвано. Судом також встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матірю. Відповідач добровільно з 2016 по 2018 роки в достатній мірі належної участі в матеріальному забезпеченні дітей позивачу на утримання дітей не надавав, тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення права дітей на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх утримання. Згідно статті 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно статті 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4) Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов"язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов"язком батьків, тобто матері та батька. В судовому засіданні сторони пояснили, що мають задовільний стан здоров'я, не мають важкого майнового стану, не мають на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків. На думку суду, визначений розмір аліментів по 930 грн. на кожну дитину за вказаних умов є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання кожної дитини у розмірі по 930 грн щомісячно, що становить половину встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років згідно ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2018 рік", визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним. Відповідно до вимог статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування необхідності стягнення додаткових витрат, позивач посилається на те, що неповнолітні сини хворіють: бронхіальна астма ІІ ступеня в [PERSON] та бронхіальна астма І ступеня в [PERSON] у зв"язку з чим перебувають на диспансерному обліку, потребують вживання відповідних ліків, їм показано санаторно-курортне лікування, можуть потребувати стаціонарного лікування, про що свідчать довідки від 05.03.2018 р. Клеванської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини. В суді встановлено, що відповідачу відомо про стан здоровя неповнолітніх синів та відповідно потребу у додаткових витратах на їх лікування. На думку суду, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача половини вказаних додаткових витрат є доведеними та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі по 300 грн. на кожного сина. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved