Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,01 га, що розташована в адміністративних межах Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району. Мотивує позов тим, що дана земельна ділянка належала його прабабі [PERSON], яка померла 01.01.2002 року, а в подальшому його бабі [PERSON], яка померла 12.02.2006 року. Позивач\~є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Не може оформити свої спадкові права у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. В судове засідання представник позивача за дорученням [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району в судове засідання не зявився. 12.04.2018 року до суду надійшла заява, в якій сільський голова просить розглядати справу без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2002 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серія І-СР № 176361, а.с. 7). Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] була дочка [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне управління і володіння її спадковим майном, отримавши у власність впродовж шести місяців з дня її смерті речей домашнього вжитку (а.с. 13, 14, 17). У відповідності до п. 1,2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР . Згідно положень ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 12 лютого 2006 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серія І-СР № 029516, а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,01 га, що розташована в адміністративних межах Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району, яка належала [PERSON] ( а.с. 11), та яку вона успадкувала. При цьому свідоцтво про право на спадщину за життя не отримала. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 16 грудня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій № 1055, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON]М (а.с 9). Статтею 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19.04.2018 року вбачається, що у встановлений законодавством строк 6-місячний строк спадщину померлої [PERSON] прийняв позивач [PERSON] шляхом подачі до Чорнобаївської державної нотаріальної котори заяви про прийняття спадщини (а.с.38-40). А відтак, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], який прийняв спадщину у встановлений законом спосіб - є позивач [PERSON] Інших спадкоємців померлої, які прийняли спадщину, судом не встановлено. \~ \~ \~ \~Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом позивачу відмовлено, у зв"язку з відсутністю оригіналів правостановлюючих документів на спадкове майно (лист Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 304/02-16 від 30.02.2018, а.с. 19). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В розумінні глави 12 Цивільного кодексу України земельна ділянка як нерухоме майно є об"єктом цивільних прав. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. За положенням ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів\~ є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач прийняв спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено його право на спадкування зазначеного майна та його належність на час смерті спадкодавцю.

Outcome: approved