Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 30 жовтня 2009 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управліня юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, шлюб та сім»ю та несумісність характерів. Між сторонами часто виникали непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до розпаду їхньої сім'ї. Позивач зазначає, що відповідач втратила з його сторони довіру, нехтує нормами етики та моралі, що принижує його честь та гідність. З липня 2015 року сторони не підтримують шлюбні стосунки. Сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. В ході розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі і просив суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття любові та довіри. Представник відповідача в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, однак, заперечила проти викладених позивачем обставин, зазначивши, що основною причиною розірвання шлюбу є неодноразове застосування фізичного насилля [PERSON] відносно дружини. Вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 30 жовтня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управліня юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 1079. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони з липня 2015 року не підтримують шлюбних стосунків. Сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбних стосунків з липня 2015 р. стало застосування фізичного насилля з боку батька позивача - [PERSON] по відношенню до відповідача. Факт неодноразового застосування насилля з боку позивача до відповідача, на що посилалась представник [PERSON] не підтверджені належними у справі доказами. Також в ході розгляду справи позивачем не доведено приниження його гідності, як чоловіка, з боку дружини та недотримання нею норм етики та моралі. Суд вважає, що подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Між сторонами склались неприязні стосунки. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved