Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У жовтні 2014 року Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання. Свої вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2013 року відповідачка була зарахована курсантом першого курсу денної форми навчання. 09 вересня 2013 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в АРК та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ, за умовами якого за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання відповідач повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше трьох років, а у разі відмови від проходження служби чи звільнення за порушення дисципліни - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Позивачем зазначено, що 16.05.2014 року курсант 1-го курсу [PERSON] звернулася до керівництва університету з рапортом про звільнення за власним бажанням та наказом ОДУВС від 16.05.2014 року остання була відрахована з університету за власним бажанням та звільнена з органів внутрішніх справ України, не виконавши зі свого боку умови укладеного договору. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином, а відповідачка взяті на себе зобов'язання відповідно до договору про підготовку фахівця у Одеському державному університеті внутрішніх справ не виконала, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь витрати за період навчання у розмірі 6 326 грн. 21 коп. та судових збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутність та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, наказом т.в.о. ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 15 серпня 2013 року № 117 о/с [PERSON] з 15 серпня 2013 року зараховано на навчання на перший курс факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки з підготовки фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" за напрямком "Правоохоронна діяльність" на базі повної загальної середньої освіти (а.с. 9). 09 вересня 2013 року між ОДУВС, Головним управлінням МВС України в АРК та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця у Одеському державному університеті внутрішніх справ (а.с. 11-13). Відповідно до п. 2.1., 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.3.5, 2.3.6 зазначеного договору: КНУВС зобовязався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, створити умови для навчання Особи та розробити програми для успішного проходження нею практик і стажування в підрозділах Замовника або інших підрозділах за погодженням з Замовником, забезпечити Особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Особа зобов"язується: після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов"язків за посадою, на яку призначено Замовником, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору відшкодувати фактичні витрати, пов"язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. 16 травня 2014 року відповідачка подала до т.в.о. ректора університету рапорт про відрахування її з університету та звільнення з ОВС ( а.с. 14). Згідно з витягом із наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 16 травня 2014 року № 61 о/с [PERSON] відраховано з університету та звільнено з органів внутрішніх справ України за власним бажанням ( а.с. 10). З 15 серпня 2013 року по 16 травня 2014 у відповідності з підписаним договором відповідачка перебувала на державному утриманні, була забезпечена харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг ( а.с. 15). Таким чином навчальним закладом повністю виконано умови договору за періодж навчання відповідачки. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо- кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Згідно ч. 2 Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання. Відповідно п. 2.1.2. Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України № 150 виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном, та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Згідно до п. 3.2. Типового договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Пунктами 4.1., 4.2 вищезазначеного договору передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця, проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Укладання договору з особами, які навчаються за державним замовленням, передбачено ч. 2 ст. 56 Закону України «Про вищу освіту», Указом Президента України від 23.01.1996 №77/96 «Про заходи щодо реформування систем підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» та Наказом МВС України від 14.05.2007 №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» (зареєстровано в Мін'юсті 29 травня 2007 р. 3aN 547/13814). Укладений з [PERSON] договір зобов'язує її у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до закінчення встановленого 3-річного терміну перебування на службі за підставами п. 2.3.6. цього договору відшкодувати витрати за період навчання, та передбачає підстави, за наявності яких відповідач зобов'язаний відшкодувати затрати на навчання в повному обсязі: (п. 3.1.) у разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладу МВС України через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Порядок відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313. Так, відповідно до затвердженого вказаною постановою КМУ «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» (п.2) відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат здійснено відповідно Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. №313. Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 п. 5 Порядку витрати у повному обсязі відшкодовуються за період, що перевищує строк строкової служби (1 рік), а за період, що зараховується в строк військової служби - лише витрати, що складають різницю між витратами на утримання курсанта та витратами на утримання військовослужбовця. Згідно довідки Одеського державного університету внутрішніх справ від 05.08.2014 року № 172 відповідачка навчалася в ОДУВС з 15.08.2013 року по 16.05.2014 року сума витрат, пов'язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі становить 6 326 грн. 21 коп. (а.с. 15-20) Відповідачка була ознайомлена з обов'язком відшкодувати витрати на її навчання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Однак, [PERSON] не скористалася своїм правом надати заперечення проти заявлених позовних вимог позивача. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи те, що відповідачка добровільно не відшкодувала витрати, пов'язані з її навчанням і утриманням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідачки слід стягнути на користь позивача 6 326 грн. 21 коп. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь Одеського державного університету внутрішніх справ підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved