Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-18 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог: рада опіки та піклування Дніпровської селищної ради, служба у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації, рада з питань опіки та піклування Аульської селищної ради посилаючись на наступне: відповідач [PERSON], має малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] помер [INFO]. На сьогоднішній день хлопчик не проживає з матір»ю, а вже з 2006 року постійно проживає в неї, його рідної бабусі. Відповідачка після розірвання шлюбу з [PERSON], залишила проживати сина разом з батьком. Після смерті [PERSON], хлопчик залишився проживати в її сім»ї, В зв»язку з тим, що [PERSON], не приймала ніякої участі у вихованні та утриманні сина, вона змушена була звернутись до служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації за захистом прав та інтересів її онука. Службою у справах дітей була зібрана інформація про відповідачку та встановлено, що за місцем свого проживання вона характеризується негативно, вживає спиртні напої, вихованням та утриманням свого малолітнього сина не займається, не цікавиться його долею та життям. У відповідь на це [PERSON], звернулась до Верхньодніпровського районного суду з заявою про відібрання у неї з чоловіком дитини та відшкодування моральної шкоди. Але рішенням суду від 03.11.2010 року їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог та дитина залишилась проживати з ними. В 2011 році прокурор Криничанського району звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], та стягнення з неї аліментів на утримання свого сина. 18.08.2011 року Криничанський районний суд задовольнив позовні вимоги. Після того відповідачка скориставшись своїм правом подала апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду. 15.11.2011 року апеляційна скарга [PERSON], була задоволена та відмовлено прокурору Криничанського району у позові про позбавлення батьківських прав відповідачки та стягнення з неї аліментів. Але після набрання рішенням апеляційного суду законної сили відповідачка жодного разу з того моменту та з сьогоднішнього дня не з»явилась до свого сина та не намагалася повернути його до себе. У порушення вимог ст.ст. 150, 180 СК України, згідно з якими батьки повинні піклуватись про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач [PERSON], не виконує цих обов"язків, не бажає займатись вихованням та утриманням свого малолітнього сина. Захист інтересів та соціальних прав малолітньої дитини та необхідність створити умови для її нормального розвитку та виховання, яка в силу свого віку не має можливості с самостійно захистити свої права стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала при цьому пояснила, що відповідачка ухиляється від своїх обов»язків по вихованню та утриманню дитини. Поновити свої права та повернути дитину до своєї сім»ї вона бажає лише за документами. З листопада 2011 року, після скасування апеляційним судом рішення про позбавлення батьківських прав відповідачка ніяких дій по поверненню дитини не вчинила, навіть жодного разу не приїхала та не відвідала дитину. І лише, коли бабуся знову змушена була подати позов про позбавлення відповідачки батьківських прав, вона знову звернулась до суду з позовом про повернення дитини, але в судові засідання жодного разу не з»явилась, в зв»язку з чим її позов був залишений без розгляду. За весь цей час відповідачка жодного разу не відвідала дитину, не зателефонувала до неї, не поздоровила з днем народження, не надала будь-якої допомоги на її утримання. Коли слухалась справа по позбавлення батьківських прав і відповідачка лише один раз з»явилась в судове засідання, вона в коридорі не підійшла до сина, не поцікавилась його справами, склалось враження, що вона навіть не впізнала його, так як дитина за цей час виросла. На даний час хлопчик підріс, став більш розуміти ситуацію, яка склалась і дитина з острахом думає про те, що він може бути повернений до родини матері, так як своєю родиною він вважає дідуся та бабусю, які піклуються про нього, виховують. матеріально утримують, радіють його досягненням в навчанні, сприяють його всебічному розвитку. Відповідач [PERSON],, в судове засідання не з»явилась. про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином Третя особа, що не заявляє самостійних вимог представник служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, при цьому пояснила, що після звернення позивачки до служби для дачі висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, службою у справах дітей Верхньодніпровської РДА були надані запити до Криничанської служби у справах дітей та отримані відповіді про те. що відповідачка [PERSON], веде асоціальний спосіб життя, не працює, схильна до вживання алкоголю. В неї вдома часто збираються компанії та розпиваються спиртні напої. Відповідачка має ще одну малу дитину, доглядом за якої також не займається, такий догляд здійснюють її старший син, стосовно якого відповідачка також позбавлялась батьківських прав, та мати відповідачки, тому на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було прийняте рішення про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її сина - [PERSON] Представник третьої особи, ради опіки та піклування Дніпровської селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, при цьому пояснила, що [PERSON] з дитинства проживає у сім»ї своєї бабусі. Раніше проживав там разом з батьком, а після його смерті виховання та догляд за [PERSON] здійснюють бабуся, позивачка по справі, та дідусь. Мати хлопчика раніше працювала в сел. Дніпровському на комбінаті, але вже тоді вона долею сина не цікавилась, майже до нього не приходила, часто її бачили у стані алкогольного сп»яніння. Декілька років назад радою розглядалось питання за зверненням [PERSON],. про встановлення годин побачення з дитиною, були встановлені дні та години побачення відповідачки з сином, але відповідачка один чи два рази відвідала свого сина. а потім перестала до нього з»являтись, про що складались відповідні акти. З 2011 року відповідачка жодного разу не відвідала дитину, не надала матеріальної допомоги на її утримання. Представник третьої особи, ради опіки та піклування Аульської селищної ради в судове засідання ценз»явився, подавши заяву про слухання справи у відсутність її представника, позовні вимоги про позбавлення [PERSON], батьківських прав підтримує. Прокурор позовні вимоги підтримав просить суд позбавити відповідача [PERSON], батьківських прав відносно до її малолітнього сина, так як з наданих суду доказів вбачається, що мати самоусунулась від виховання дитини, на протязі тривалого часу з дитиною не проживає, її вихованням не займається , матеріально не утримує та ставиться до дитини байдуже. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], має малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народжєення. Батько дитини [PERSON] помер [INFO].ю що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від своїх обов"язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що в порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов"язані піклуватись про здоров"я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття - відповідач [PERSON], ухиляється від виконання цих своїх обов"язків, не бажає займатись вихованням та утриманням свого малолітнього сина, що підтверджується наступним. Відповідно до довідки Дніпровської селищної ради від 22.07.2013 року встановлено, що малолітній [PERSON], з грудня 2006 року проживає в сім»ї бабусі [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що стосовно відповідачки [PERSON], неодноразово піднімалось питання щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] Так, в 2011 році прокурор Криничанського району звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], та стягнення з неї аліментів на утримання сина. Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської від 18.08.2011 року позовні вимоги прокурора були задоволені та відповідачка [PERSON],. була позбавлена батьківських прав стосовно свого сина [PERSON] Проте, відповідачка [PERSON]. скориставшись своїм правом подала апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду. 15.11.2011 року апеляційна скарга [PERSON], була задоволена та відмовлено прокурору Криничанського району у позові про позбавлення батьківських прав відповідачки та стягнення з неї аліментів. Скасовуючи рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав [PERSON], батьківських прав апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції не були прийняті до уваги намагання відповідачки забрати свого сина [PERSON],. та повернути в свою сім»ю. Проте після скасування рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно її малолітнього сина, відповідачка до дитини не навідувалась, будь-яких дій щодо повернення дитини до своєї родини не вчинила, матеріально дитину не утримувала, її вихованням не займалась та знову на довгий час забула про те, що в неї є син [PERSON], який проживає окремо від неї в сім»ї бабусі [PERSON] Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON],. [PERSON], [PERSON]. Так із пояснень свідка [PERSON]. в судовому засіданні встановлено, що він є сусідом позивачки [PERSON], добре знає відповідачку [PERSON] Йому відомо, що [PERSON],, покинула свого сина спочатку на батька, а потім на діда та бабу. З 2011 року мати жодного разу до дитини не з»явилась. Він часто спілкується з [PERSON], так як той дружить з його онуком, але [PERSON] жодного разу не згадав про матір, не похвалився, що вона його відвідала, зробила якийсь подарунок, чи іншим чином проявила свої материнські почуття. Дід та баба займаються вихованням онука, матеріально його утримують, дитина доглянута, чемна, вихована, дуже гарно навчається в школі, але це заслуга позивачки та її чоловіка, а не матері дитини. Мати [PERSON] - [PERSON], веде розгульний спосіб життя, схильна до вживання спиртних напоїв, гроші, які отримує на дитину, в зв»язу зі смертю батька, витрачає на власні потреби на алкоголь та гуляння, а не на утримання дитини. Із показань свідка [PERSON], в судовому засіданні встановлено, що він є племінником позивачки та проживає в одному населеному пункті з відповідачкою [PERSON], знає відповідачку, як особу, яка постійно вживає алкогольні напої, влаштовує в себе вдома гулянки, постійно змінює співмешканців, не працює, за останні роки відповідачка жодного разу не відвідала дитину, не виразила бажання забрати сина до себе. З тих пір як поховали батька хлопчика - він постійно проживає у баби та діда, які і виховують дитину і матеріально утримують. Якщо дитина повернеться до матері, то вона там нічого доброго не побачить, всі ті здібності, які є у дитини в результаті догляду діда та баби будуть втрачені. З показань свідка [PERSON],. в судовому засіданні встановлено, їй відомо, що суди з приводу долі [PERSON] йдуть давно. Мати дитини проживає окремо від сина і його вихованням не займається та не відвідує. Вона як представник ради з питань опіки та піклування постійно відвідує сім»ю [PERSON], хлопчик доглянутий, має гарні побутові умови, гарно навчається. Мати хлопчика характеризується негативно, вихованням дітей не займається. Їй відомо, що у відповідачки був ще й старший син і вона його вихованням також не займалась, дитина перебувала в інтернаті, а відповідачка позбавлялась батьківських прав стосовно старшого сина. Вона була присутня того разу, коли відповідачка один раз з»явилась на судове засідання, вони з позивачкою , [PERSON] та іншими свідками знаходились надворі, [PERSON],. пройшла повз них, заявивши, що [PERSON] не бажає з нею вітатись. Але будь-яких материнських почуттів, радості від того, що побачила свою дитину не проявила. Із показань свідка [PERSON], в судовому засіданні встановлено, що вона була вчителем [PERSON] в молодших класах, за весь час навчання мати з»явилась до школи лише один раз, коли [PERSON] навчався ще в першому класі. Побачивши матір [PERSON] злякався та заховавшись за неї обхопив її руками. Вона, знаючи про ситуацію, як склалась в цій сім»ї. сприяла тому, щоб хлопчик поспілкувався з матір»ю, заспокоїла дитину та переконала в тому, що він має поспілкуватись з матір»ю. Хлопчик у її присутності побув з матір»ю, але спілкування їх було напруженим. Мати поцікавилась, як навчається [PERSON] і після того жодного разу до школи не з»явилась, це було тоді, коли перший раз вирішувалось питання про позбавлення відповідачки батьківських прав. Протягом останніх років [PERSON],. до школи не приходила. Будь-яким іншим чином успіхами сина не цікавилась, хлопчик завжди перебуває з дідусем та бабусею. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON], в присутності педагога [PERSON], та соціального педагога - третьої особи, представника ради з питань опіки та піклування Дніпровської селищної ради Марченко О.А., пояснив суду, що він розуміє, що в даний час вирішується питання про позбавлення батьківських прав його матері [PERSON] Він згоден з тим, щоб його матір позбавили батьківських прав. Так як мати до нього не приїздить, не спілкується, ні по телефону, ні будь-яким іншим чином, жодного разу не поздоровила його з днем народження, ніяких подарунків, одягу, продуктів харчування не купувала. Він не бажає проживати в сім»ї матері, так як пам»ятає, що коли він проживав з нею, мати ставилась до нього погано. Він бачив матір лише в одному із судових засідань. Мати підходила до нього та намагалась поговорити, але він відмовився, так як не бажає з нею спілкуватись. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській районній державній адміністрації від 21.11.2013 року № 87 прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON],. стосовно її малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку Дніпровської селищної ради (а.с.77) рада опіки та піклування Дніпровської селищної ради рекомендує позбавити батьківських прав [PERSON]. по відношенню до її малолітнього сина. Таким чином оцінюючи всі надані докази, суд вважає доведеним факт, що відповідач [PERSON], вихованням свого сина не займається, до дитини ставиться байдуже, тому є підстави відповідно до п. 2 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Крім того, відповідач будь-яких доказів, на спростування наданих позивачем доказів не надала. З поведінки відповідачки вбачається, що як тільки ставиться питання про позбавлення її батьківських прав, вона відразу ж подає позови про повернення дитини та про встановлення її місця проживання з нею. Така поведінка відповідачки була при розгляді справи Криничанським судом Дніпропетровської області в 2011 році, відповідачка подавала позов до Верхньодніпровського районного суду про відібрання дитини, в задоволенні якого відповідачці було відмовлено, але відповідачка дане рішення не оскаржила, що судом розцінюється як байдуже ставлення відповідачки до того буде повернена їй дитина чи ні. відповідачку тривожить лише питання чи буде вона позбавлена батьківських прав. При звернення позивачки з даною позовною заявою, відповідач знову почала ставити питання про повернення їй дитини, спочатку подала зустрічну позовну заяву, яку належним чином не оформила, в зв»язку з чим зустрічна позовна заява була повернення відповідачці. Далі, відповідач [PERSON], звернулась з самостійним позовом про відібрання та повернення малолітньої дитини, в зв»язку з чим розгляд справи про позбавлення відповідачки батьківських прав було зупинено. Але відповідачка в судові засідання не з»являлась, в результаті чого її позовна заява про відібрання та повернення малолітньої дитини була залишена без розгляду (а.с.64).Тобто така поведінка відповідачки лише ще раз підтверджує її байдуже ставлення до дитини, та про те, де і з ким буде проживати її дитина, і розцінюється судом як намагання відповідачки уникнути прийняття рішення про позбавлення її батьківських прав, так в даному випадку відповідачка втратить право на отримання допомоги на дитину, яку отримує в зв»язку з втратою годувальника, тобто батька дитини, і яку витрачає виключно на власні потреби, а не утримання свого сина [PERSON]. До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що після того, як апеляційним судом Дніпропетровської області було скасоване рішення Криничанського районного суду про позбавлення відповідачки батьківських прав, відповідачка, досягнувши своєї мети, не вжила ніяких заходів щодо повернення свого сина до своєї сім»ї. Натомість з 2011 року по 2013 рік до дитини не з»являлась, його вихованням, успіхами, не цікавилась, не поздоровляла навіть з днем народження. І стала заявляти про свої права на дитину лише після пред»явлення до неї позову про позбавлення її батьківських прав. Але і в цьому випадку в судові засідання не з»являлась, доказів належної своєї поведінки, та того, що вона приймала участь у вихованні сина не надавала. З пояснень свідків вбачається, що навіть до початку судового засідання, коли відподачка лише раз з»явилась до суду, вона до дитини материнських почуттів, радості від того, що бачить сина не виявила, лише звинуватила дитину, що остання до неї не привіталась, не вживши ніяких заходів щодо налагодження відношень з дитиною. Що на думку суду підтверджує факт байдужості матері до своєї дитини і свідчить лише про її матеріальну заінтересованість. Приймаючи до уваги поведінку відповідачки з листопада 2011 року по час постановлення рішення, судом встановлено, що відповідачка протягом даного періоду злісно ухилялась від виконання своїх обов»язків щодо виховання дитини, до дитини жодного разу не з»явилась, не спілкувалась з нею, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому будь-яких перешкод зі сторони позивачки за справою чи інших осіб, щодо спілкування відповідачки з дитиною та участі у її вихованні, судом не встановлено. натомість після відновлення материнських прав відповідачки щодо її дитини, відповідачка не вижила ніяких заходів щодо їх реалізації. Крім того, при прийнятті рішення, суд враховує і думку дитини, яка на даний час досягла 12 років, і яка категорично не бажає повертатись в сім»ю матері, виходячи із неналежного виконання відповідачкою своїх материнських обов»язків щодо дитини, та враховуючи положення ст. 29 ЦК України. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Так як лише таким способом на думку суду будуть захищені права малолітньої дитини, яка проживаючи в сім»ї позивачки має нормальні житлово-побутові умови, всебічно розвивається та проявляє свої здібності, що підтверджується і характеристикою на [PERSON], і грамотами, отриманими ним за високі досягнення в навчанні. Крім того в такий спосіб будуть забезпечені і матеріальні права дитини, так допомога, яка виділяється державою буде використовуватись для утримання дитини, її навчання, розвитку її здібностей, а не на асоціальні потреби матері. Відповідно до п. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав не позбавляється обов"язку щодо утримання дитини. Суд вважає, що з відповідачки повинні бути стягнені аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд вважає, що з відповідачки [PERSON], повинні бути стягненні аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі 300 грн., з наступною індексацією відповідно до закону, так як з пояснень свідків вбачається, що відповідач не працює відповідно не має постійного заробітку, має ще одну малолітню дитину з якою з»являлась до суду. Стягнення аліментів повинно здійснюватись щомісячно, на користь дитячого навчально-виховного закладу або особи до якої буде поміщена дитина. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON],. на користь [PERSON],. підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 114. грн. 70 коп. Так як судом задоволені і вимоги про стягнення аліментів, за якими позивач звільнена від сплати судового збору, то в з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243.60 грн. На основі ст. 164 - 166, 180, 184 СК України,

Outcome: approved