Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

В провадженні Нижньосірогозького районного суду Херсонської області перебувала вказана цивільна справа. Рішенням Нижньосірогозького районного суду від 20.07.2021 року позов [PERSON] задоволено, однак беручи до уваги те, що представником позивача під час сулового розгляду до закінчення судових дебатів було заявлено про подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, з наданням відповідних доказів після ухвалення рішення суду, і тому залишилося не вирішеним питання щодо судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу. На адресу суду від представника позивача - адвоката Андросюка І.С. 26.07.2021 року надійшла заява про винесення додаткового рішення, у якому просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат по справі, шляхом стягнення з відповідача ТОВ "Агродом" на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 11100 гривень. В судове засідання представник позивача не з"явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник ТОВ "Агродом" не з"явилася, прохала відкласти розгляд справи, оскільки відповідну судову повістку отримала 6 серпня 2021 року, тобто, з порушенням строку, передбаченого ч.5 ст. 128 ЦПК України. Частиною 4 статті 270 ЦПК України суду для ухвалення додаткового рішення надано право виклику сторони або інших учасників справи в судове засідання в разі необхідності, тобто на розсуд суду. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За змістом ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Враховуючи зазначені вимоги, та ту обставину, що представник відповідача належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, судом ухвалено розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази, долучені представником позивача на обгрунтування витрат на правову допомогу, суд вважає, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Так, як вбачається з матеріалів справи та рішення суду, судом під час вирішення спору питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката не вирішено. В змісті позовної заяви позивачем зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс або очікує понести, - 10000 витрат на правову допомогу. В обгрунтування отримання правової допомоги представником позивача надані до суду письмові докази, а саме - ордер (а.с.22), договір про надання правової допомоги від 30.07.2019 року, Додаток 1 до вказаного Договору від 30.07.2019 року з зазначенням вартості послуг, зокрема - консультація усна, з вивченням документів - 1000 гривень, правовий аналіз правочину - 1000 гривень, участь у судовому розгляді справи (супровід справи у суді) - 7000 гривень, участь адвоката в одному судовому засіданні - 700 гривень; акт прийому - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 23.07.2021 року, відповідно якого позивачем отримані послуги з правової допомоги на загальну суму 11100 гривень. Відповідно до ч.1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).. Враховуючи зазначене, суд вважає, що заявником документально підтверджено та доведено понесені витрати на правничу допомогу. З урахуванням вимог ч.4 ст.137, ч.ч.2,3 ст.141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також відповідно до розміру задоволених вимог позивач, суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу у сумі 10000 гривень виходячи з розміру такої правничої допомоги, зазначеної в позові. Враховуючи вкладене та

Outcome: partial