Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON], [INFO], з підстав ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, останні є батьками [PERSON], 04 квітня 2007 року позивачем укладений шлюб із [PERSON], який має намір удочерити [PERSON], остання проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, відповідач без поважних причин не утримує і не виховує [PERSON], останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків. В запереченнях на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину-[PERSON], [INFO], на утримання якої рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 10 серпня 2004 року стягнуто аліменти у розмірі 1 / 4 частки його доходів, аліменти на користь дочки [PERSON] на вимогу позивача даним рішенням не стягнуті, позивач покинула відповідача у 2000 році, у зв"язку з чим останній не може бути батьком [PERSON], "...мені в цілому байдуже чиє прізвище буде носити [PERSON] і хто її усиновить...", "...якщо позов пред"явлено в частині позбавлення батьківських прав з метою подальшого удочеріння, я не заперечую в цій частині, однак прошу навести мої докази, які виключають можливість підтвердження судом мого батьківства щодо [PERSON]...", "...з часом, зібравши достатньо коштів, маю намір оспорити батьківство у відповідності до ст.136 СК України...", відповідач є інвалідом 3 групи, не має можливості працювати, отримує пенсію у розмірі 1049 грн., аліменти не сплачує, інших дітей не має, згоден на розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов за обставин, викладених у позовній заяві. Представник органу опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області Марченко Л.О. в судовому засіданні вважала за необхідне позов про позбавлення батьківських прав задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, відповідно до заперечення на позовну заяву та матеріалів судового доручення не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Приписами п.2 ч.1 ст.164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз"яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду від 10 серпня 2004 року, свідоцтво про розірвання шлюбу видане позивачу 01 березня 2007 року, після одруження 04 квітня 2007 року позивач має прізвище "[PERSON]". Згідно свідоцтва про народження від 05 лютого 2002 року батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується також копією запису акта про народження №01 від 05 лютого 2002 року, відповідно до якого відомості про батька [PERSON], [INFO], зазначені як "...[PERSON], [INFO]..., с.Щучинці Жмеринського району Вінницької області...", підстава запису відомостей про батька "...свідоцтво про укладення шлюбу Жуковецька сільська рада Жмеринського району Вінницької області...". За таких обставин відомості про відповідача, як батька, з актового запису про народження дитини, станом на час розгляду справи не виключені, тобто відповідач [PERSON] згідно вищезазначених письмових доказів є батьком [PERSON], [INFO], докази на спростування батьківства на пропозицію суду згідно ухвали про судове доручення від 20 травня 2015 року відповідачем не надані, батьківство щодо даної дитини сторонами не оспорене, посилання відповідача у запереченнях на позов щодо його залишення та виїзду позивача в 2000 році не спростовує даного висновку суду, належні та допустимі докази в порядку ст.ст.57, 58, 59 ЦПК України на підтвердження відсутності батьківства відповідача щодо [PERSON] відсутні, доказування не може грунтуватись на припущеннях. [PERSON] проживає разом із позивачем в с.Переяслівка Ніжинського району і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідками Переяслівської сільської ради Ніжинського району від 05 грудня 2014 року. Відповідач [PERSON], [INFO], є інвалідом 3 групи загального захворювання безстроково, проживає в [ADDRESS], склад сім"ї останнього-співмешканка [PERSON], що підтверджується довідкою Жуковецької сільської ради від 19 грудня 2014 року. Відповідно до висновку від 29 січня 2015 року орган опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON], 2002 року народження, з посиланням на те, що останній разом із дитиною не проживає, дитина проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, за місцем проживання позивача створені належні умови для проживання та виховання [PERSON], відповідач не відвідує дитину у школі, не бере участі у її навчанні, вихованні та оздоровленні, не відвідує батьківські збори. Відсутність участі відповідача у вихованні, навчанні та оздоровленні [PERSON], яка навчається у 7 класі даної школи, підтверджується також довідкою Крутівської ЗОШ 1-3 ступенів від 25 грудня 2014 року. Зазначені фактори в сукупності розцінюються судом як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, оскільки останній свідомо, без поважних причин тривалий час нехтує своїми батьківськими обов"язками, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо [PERSON] відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, що в свою чергу є стимулюванням відповідача до належного виконання своїх обов'язків. Під час розгляду справи не встановлено факту намагання відповідача брати участь у вихованні дитини у будь-який спосіб, наявності інтересу до дитини та належного ставлення до неї, натомість встановлено факт ухилення його від виконання своїх обов'язків із виховання дитини без поважних причин, відповідно до заперечення на позовну заяву відповідач зазначає, що "...якщо позов пред"явлено в частині позбавлення батьківських прав з метою подальшого удочеріння, я не заперечую в цій частині, однак прошу навести мої докази, які виключають можливість підтвердження судом мого батьківства щодо [PERSON]...". Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved