Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

16 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. У обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він після смерті діда [PERSON], який помер [INFO], успадкував належну [PERSON] земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва в межах території Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області площею 11,4984 га. Після прийняття спадщини позивачу стало відомо про наявний між спадкодавцем і відповідачем договір оренди вказаної вище земельної ділянки від 15 січня 2007 року, укладений на 10 років. Бажаючи самостійно обробляти вказану земельну ділянку, позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору оренди, на що відповідач не погодився. Вважає відмову орендаря від розірвання договору необґрунтованою, оскільки п.40 спірного договору передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для зміни або розірвання договору. Посилаючись на викладене, просив про задоволення позову. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала суду письмові заперечення на позов, мотивовані тим, що договір оренди землі відповідає діючому законодавству України, обов"язки орендаря виконуються відповідачем відповідно до вимог законодавства та договору оренди землі, на зазначені обставини як на підставі розірвання договору оренди землі позивач не посилається, а статтями 37 і 39 вказаного договору визначено умовою розірвання договору, у тому числі у односторонньому порядку, наявність згоди сторін. Також пояснила суду, що спору щодо умов договору та обов"язків орендаря між сторонами не існує та не існувало такого спору з попереднім власником земельної ділянки, а позивач отримував орендну плату за вказаним договором після смерті попереднього власника. Крім того, посилалась на внесення до п.40 договору змін, не узгоджених сторонами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2007 року [PERSON] уклав із ПСП "Агрофірма "Краснопільська" договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавцем передано відповідачеві у платне користування на умовах оренди строком на 10 років належну йому на праві власності земельну ділянку площею 11,4984 га, яка знаходиться на території Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Договір оренди зареєстровано у Березанському реєстраційному окрузі 18 квітня 2007 року за № 0407007000285 (а.с.8-9). Факт передачі земельних ділянок підтверджено відповідним актом приймання-передачі (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 2013 року (а.с.7), зазначену вище земельну ділянку після смерті [PERSON] успадкував його онук [PERSON] Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренди землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Пунктом 40 спірного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно з пунктом 37 договору, його дія припиняється у випадках, передбачених законом. Пунктом 39 договору передбачено, що умовами розірвання договору у односторонньому порядку є згода сторін, допускається за згодою сторони орендодавця. Сторонами при укладенні договору узгоджено порядок розірвання договору, який передбачає наявність взаємної згоди сторін на припинення договору; на вимогу однієї із сторін дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.38 договору). Взаємна згода сторін на розірвання договору відсутня (а.с.11). Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, оскільки він правомірно скористався своїм правом на розірвання договору оренди, передбаченим умовами договору, а тому посилання представника відповідача на відсутність порушень прав позивача у зв"язку з належним виконанням договору оренди відповідачем є безпідставним. Посилання представника відповідача на неузгоджене внесення змін до ст.40 спірного договору оренди землі у судовому засіданні не підтверджені, а тому судом до уваги не беруться. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved