Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист гідності, честі та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивує тим, що вона працює приватним підприємцем на торгових місцях №31-32-33 у І-му (промисловому) секторі ТзОВ "ГІД" міста Мукачево. Відповідачка будучи людиною похилого віку здійснює діяльність на торгових місцях [NUMBER] і [NUMBER] в першому секторі, навпроти неї, почала досить часто і систематично кашляти протягом робочого дня. Вона та інші продавці почали піднімати питання кашлю невідомого походження з гр. [PERSON] і радити їй побувати на консультації у лікаря (дільничного терапевта, пульмонолога, фтизіатра). На ці пропозиції гр. [PERSON] реагувала агресивно, пояснюючи свій кашель проявом алергії. Відповідачка категорично відмовлялась пройти обстеження та лікування, а саме зробити рентгенівський знімок грудної клутини, флюрографію, аналіз реакції Манту , аналіз виделень слинної залози на наявність чи відсутність палички Коха , аналіз крові на наявність вірогідного врешті решт туберкульозу. Вона звернулась до адміністрації торгівельного комплексу "ГІД" на що адмінстрація зобов"язала відповідачку пройти обстеження і надати довідку про стан здоров"я. В подальшому відповідачка надала адміністрації довідку від терапевта, що вона не знаходиться на диспансерному обліку по хворобам легень, а також довідку з результатом проведення флюрографії, де зазначалось про те що "легені в нормі". На даній довідці печатка була розмита, а проходження рентгену було більш ніж шість місяців. Вона знову звернулася до адміністрації, однак даної довідки їм виявилось достатньо. [INFO] вона опублікувала на своїй сторінці соцмережі інтернету на сайті "Фейсбук" публікацію з метою звернення до людей, що виникла проблема захворювання туберкульозу на торгових місцях [NUMBER] та [NUMBER]. Згідно постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.05.2018 року її [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп.. Відповідачка неодноразово бажала їй смерті, обзиваючи її різними нецензурними словами. На даний момент вона нищить її репутацію, завдає моральної та матеріальної шкоди, адже вона вимушена виборювати правду. Відповідачка на роботі в присутності позивача розповідає іншим продавцям, а саме голосно та нахабно насміхається з неї, обзиває різними словами, виявляє своє зневажливе ставлення. 05.12.2018 року вона звернулася з письмовою заявою до Мукачівського відділу поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , яка безпричинно на робочому місці ображала позовача нецензурними та непристойними словами у присутності приватних підприємців. В подальшому 12.12.2018 року на відповідача було складено адміністративний протокол за ст.173 КУпАП та направлено до суду. 10.01.2019 року справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.173 КУпАП було повернуто для належного оформлення, а в подальшому справа яка була направлена до суду 27.03.2019 року була закрита на підставі ст.387 КУпАП 10.04.2019 року. Адвокат позивача Гаврилець Т.І. зверталася зі скаргою до начальника поліції ГУНП в З/о щодо проведення службової перевірки та притягнення до дисциплінарної відповідальності за бездіяльність та недбале ставлення до службових обов"язків ст.ДОП сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в З/о майором поліції Пацкан М.М., яким було складено адміністративний протокол на [PERSON] на що їй була нада відповідь згідно якої, за результатами проведеного службового розслідування керівництвом Мукачівського ВП ГУНП в З/о вказано старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції Мукачівського відділу поліції ГУНП в З/о майору поліції Пацкану М.М. не недопущення порушень вимог адміністративного законодавства України під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни. У період з 22.02.2019 року по 10.05.2019 року позивачка зверталася за медичною допомогою до лікарів, де понесла фінансові витрати, які просить стягнути з відповідача. Причиною зверненя до лікарів це душевні страждання, які нанесла їй відповідачка. Поширення відповідачем образливих слів принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, висвітлює її з негативної сторони та завдала позивачу моральної шкоди, яка виразилася у переживаннях, моральних стражданнях, порушенні душевної рівноваги, а також розладом здоров`я. Тому, просить : зобов`язати відповідача вибачитись у неї за приниження її честі і гідності; стягнути з відповідача на її користь 20 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої розповсюдженням неправдивих відомостей, що паплюжить її честь і гідність; стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 10 941 грн. 30 коп. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.. Ухвалою суду від 13 червня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідач подала до суду відзив в якому просить в позовних вимогах [PERSON] до неї про захист честі, гідності та стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити у повному обсязі. Поданий відзив мотивує тим, що жодних доказів того, що вона висловлювалася в адресу позивачки нецензурною лайкою в матеріалах справи відсутні, жодної недостовірної інформації вона щодо [PERSON] не поширювала. Також, обставини факту образливих висловлювань в адміністративній справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-1 КУпАП не було доведено та не встановлено. До поданого відзиву додає заяви свідків, які можуть підтвердити, що вона не конфліктувала в образливій формі з позивачкою. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку, що стверджується копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ідентифікаційний номер [NUMBER] від 18.11.1997 року, виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.11.1997 року та свідоцтва платника єдиного податку серії [NUMBER] (а.с.20-25). Згідно договору оренди торгової площі №0031-0032-0033 від 29.12.2018 року укладеного між ПП "Гід-Н" та позивачем [PERSON] , остання здійснює власну підприємницьку діяльність, а саме орендує частину торгового залу, загальною площею 10,8 кв.м. під номером [NUMBER] (а.с.26-28). Постановою суду від 10.01.2019 року справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.173 КУпАП направлено для належного оформлення до Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, так як досліджені в судовому засіданні матеріали справи, є недостатніми доказами на підствердження чи спростування дійсності обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР №030370 від 12.12.2018 року, складеного старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в З/о майором поліції Пацкан М.М щодо гр. [PERSON] (а.с.29). В подальшому, згідно постанови суду від 10.04.2019 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.173 КУпАП, закрито на підставі ст.38 КУпАП (а.с.30). Стаття 32 Конституції України гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування, зокрема, моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації. За змістом статей 270, 277, 280, 297 ЦК України, особа має право на повагу до гідності та честі, що є її немайновими правами; фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі; якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано, зокрема, моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, а, відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, в тому числі, у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Як зазначено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова Пленуму) чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти, зокрема, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи. При цьому слід розрізняти факти та оціночні судження, за висловлювання яких ніхто не може бути притягнутий до відповідальності (ст.30 Закону України «Про інформацію»). Оціночними судженнями визначено висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, в матеріалах справи, жодними належними доказами не доведено, що відповідачка принижувала честь та гідність позивача яке виражалося у висловлюванню нецензурними словами в її адресу. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Згідно ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, в судовому засіданні не здобуто доказів, які б вказували на підставність вимог позову [PERSON] і за таких обставин суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, як заявлено безпідставно.

Outcome: dismissed