Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

у березні 2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у з"язку з чим підписав заяву від 11 лютого 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір. Відповідач свої зобов'язання за цим договором не виконав, тому станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість у розмірі 48 347,10 грн., з яких: - 1 277,70 грн.заборгованість за кредитом, - 39 990,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 4 381,55 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована частина). - 2 278,43 грн. штраф (процентна складова). Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 11.02.2011 року в розмірі 48 347,10 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року відкрито спрощене провадження у даній справі. (а.с. 44) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у справі. (а.с. 52) Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 22 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, у зв"язку зі сплином строку позовної давності. Зазначає, що дійсно отримала картку від банку, однак дана картка була призначена для нарахування їй соціальних виплат (виплати по народженню двохдітей та догляду за ними). Відповідач заперечує факт отримання кредиту і факт підписання кредитного договору з усіма притаманними цьому договору істотними умовами. Позивачем додано лише заяву - анкету, у якій вітсутня інформація про суму цього кредитного ліміту, відсутні будь-які докази на підтвердження надання відповідачу кредитного ліміту. Твердження позивача про підтвердження згоди відповідача на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання анківських послуг складає договір між сторонами у справ, є безпідставними, оскільки відповідач отримала зовсім іншу інформацію та картку для соціальних виплат. Такожу пощовній заяві ПАТ "КБ "Приватбанк" не вказує номер рахунку, з якого отримані кошти, відсутнє таке посилання і в доданому до позову розрахунку заборгованості.На думку позивача, відсутні докази, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, як предмету договору, що визначені законодавством для договорів даного виду. АТ КБ "Приватбанк" надіслав відповідь на відзив. Зазначає, що відповідачу було надано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт. Відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Згідно довідки про видачу кредитних карт відповідач отримав кредитну картку [NUMBER] зі строком дії до останнього дня 02.2016 р. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Позивач звернувся у суд з позовом до відповідача 28 березня 2018 року, тобто до сплину строку позовної давності. У зв"язку з чим строк позовної давності, як загальний так і спеціальний, позивачем дотримано при зверненні до суду. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1 200 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом відповідно до укладеного договору від11 лютого 2011 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також підтвердив, що ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, як були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом засвідчив, що зобов'язується виконувати вимоги Умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлювалися з їх змінами на сайті Приватбанку. Пунктом 1.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. ПАТ «КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в межах кредитного ліміту. Факт отримання платіжної картки, грошових коштів стороною відповідача не оспорюється, як і не спростовується факт користування отриманими в кредит коштами і внесення платежів на погашення заборгованості. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 28 лютого 2018 року становить 48 347,10 грн., з яких: - 1 277,70 грн.заборгованість за кредитом, - 39 990,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 4 381,55 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована частина). - 2 278,43 грн. штраф (процентна складова). Наданий суду розрахунок відповідає вимогам закону. (а.с. 5) Відповідачем не надано власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти, тому відсутні підстави ставити під сумнів розрахунок позивача. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором знайшли своє підтвердження належними доказами. Відповідач подав до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Посилається на те, що остання оплата за договором здійснена 24.04.2012 року, а позов банком про стягнення заборгованості подано до суду 28 березня 2018 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З наданого банком розрахунку вбачається, що останнє погашення кредиту відбулося 24 квітня 2012 року. У такому випадку перебіг позовної давності закінчився 24 квітня 2015 року. Позов про стягнення заборгованості поданий до суду в березні 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Стороною позивача до суду не подавалось будь-яких заяв щодо поважності причин пропуску строку позовної давності на такий тривалий термін. З огляду на наведене в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed