Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що батько після розірвання шлюбу, участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його станом здоров'я, фізичним та розумовим розвитком, має заборгованість по сплаті аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, поданий позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник органу опіки та піклування надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 30.07.2003 р. (а.с. 3). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09.12.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.4). Згідно посвідчення серії [NUMBER], [PERSON] є законним представником [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства та отримує державну соціальну допомогу (а.с.7). Відповідно до довідки Корольовського ВДВС м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №17382 від 01.06.2017 року, [PERSON] за період з червня 2016 року по травень 2017 року не отримала від відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наявної в матеріалах справи нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] заяви [PERSON] вбачається, що відмовляється від виховання та утримання свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Враховуючи, що відповідач [PERSON] участі у вихованні сина не бере, життям та здоров"ям не цікавиться, будь-якого виду допомоги на утримання сина не надає, що свідчить про свідоме нехтування та самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків, своєю поведінкою та діями відповідач засвідчив, що насправді не зацікавлений долею дитини, суд дійшов висновку про необхідність застосування крайньої міри, позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], яка з урахуванням конкретних обставин даної справи є виправданою та необхідною виходячи з інтересів дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача до Державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved