Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилається на ті обставини, що 10 травня 2007 року між фермерським господарством Агрофірма «Віктор» та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 6,625 га строком на 5 років. Договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК» 13 листопада 2008 року за №040811802572. Вона є власником вищевказаної земельної ділянки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.2012 року, що належала [PERSON], яка померла [INFO]. На даний час вона не має наміру продовжувати орендні відносини з відповідачем. Вважає, що строк договору сплив 10 травня 2012 року, але Відповідач стверджує, що строк дії договору закінчується 13 листопада 2013 року, оскільки договір оренди набув чинності лише після його державної реєстрації з 13 листопада 2008 року. Просила суд визначити строк дії договору оренди землі та зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку. Стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, та пояснили, що відповідач з травня 2007 року використовував земельну ділянку без держаної реєстрації. Про дату реєстрації договору оренди 13.11.2008 року орендодавця не повідомив, що є зловживанням довірою, тобто фактичним, всупереч домовленості, продовженням використання земельної ділянки на шостий рік. Реєстрація відповідачем договору оренди поза розумними строками свідчить про його невміння належним чином і вчасно організувати реєстрацію договору оренди, чим змушує позивача нести ризики його некомпетентності, неорганізованості. У судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав. В поясненнях, наданих суду, вказує, що дійсно між [PERSON] та ФГ «Агрофірма Віктор» 10.05.2007 року було укладено договір оренди землі строком на 5 років. Договір оренди пройшов державну реєстрацію 13.11.2008 року. Відповідачем- Орендарем повністю виконувались умови договору оренди, орендна плата в розмірі передбаченого договором сплачувалась вчасно та в повному обсязі. За життя, Орендодавець [PERSON] будь-яких заперечень чи то претензій до ФГ Агрофірма «Віктор» не мала, своєчасно отримувала орендну плату. В письмових запереченнях посилається на ст. 638 Цивільного кодексу України (в редакції від 16.01.2007р., яка діяла на момент підписання договору оренди землі), ст. 210 та 640 ЦК України і зазначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а також те, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Звертає увагу суду на те, що діючим законодавство не обмежено в часі строк між підписанням договору та його рестрацією. Вважає, що моментом вчинення правочину є не 10 травня 2007року, а 13 листопада 2008року і договір оренди землі припиняє свою дію 13.11.2013року. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник Відділу Держземагенства у Васильківському районі Дніпропетровської області Гуща Ю.В. в заяві суду проти позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,625 га, яка розташована на території Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії III- ДП № 025804 (а.с.8). 10 травня 2007 року між фермерським господарством «Агрофірма «Віктор» та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 6,625 га строком на 5 років. Договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК» 13 листопада 2008 року за № 040811802572 (а.с.24-26). Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок від 15 квітня 2007 року [PERSON] передала ФГ Агрофірма Віктор» в оренду земельну ділянку в розмірі 6,625 га. Земельна ділянка передана у стані якісному для вирощування сільськогосподарських культур.Обмежень і спірних питань в використанні земельної ділянки немає (а.с.11). Сторонами не заперечувалось, що вищевказаним договором оренди земельної ділянки було оговорено всі істотні умови договору (строк дії договору, орендна плата та строки її виплати, умови перегляду орендної плати, умови використання земельної ділянки, умови повернення об'єкта оренди, обмеження щодо використання земельної ділянки, права та обов'язки сторін в договорі, зміна умов договору і припинення його дії, відповідальність сторін ). Відповідно до п. 2.1 Договору оренди даний договір укладено на п'ять років. П.6.1 Договору оренди визначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється в строк не пізніше семи днів після державної реєстрації цього договору. 17січня 2012 року [PERSON] звернулась до голови фермерського господарства"Агрофірма Віктор" з заявою про повернення земельної ділянки в зв"язку з закінченням строку договору,на який було його укладено. (а.с.12). Орендодавець [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 листопада 2012 року позивач [PERSON] прийняла у спадщину вищевказану земельну ділянку, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Васильківською державною нотаріальною конторою 23 листопада 2012року. (а.с.7). Відповідно до ч.1ст.1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженняґм її цільового призначення. Згідно ст.1299ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов"язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Позивачка [PERSON]зареєструвала своє право на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с. 8). В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином право власності на земельну ділянку та права і обов"язки орендодавця за Договором оренди землі від 10.05.2007року перейшли до [PERSON] і вона є належним позивачем у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За правилами ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених вищевказанами Законами. Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницькою та іншої діяльності. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір оренди землі укладається в письмовій формі, однією з істотних умов договору є строк дії договору. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою. Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено ( ст.ст.14, 17, 19, 31 Закону України "Про оренду землі"). Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації (ст.ст.18, 20 Закону України "Про оренду землі", чинні на час укладення договору). Частиною 1 ст. 627 ЦК України проголошено принцип свободи договору, якою передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що [PERSON] одержувала орендну плату своєчасно і будь-яких претензій не заявляла. З наданих сторонами суду доказів у справі вбачається, що власник земельної ділянки [PERSON] уклала договір оренди належної їй земельної ділянки з фермерським господарством "Агрофірма Віктор" 10 травня 2007року та до письмового оформлення договору оренди 15 квітня 2007року фактично передала орендодавцеві в оренду земельну ділянку, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання -передачі земельної ділянки.(а.с.11), сторони не заперечували факту використання земельної ділянки з весни 2007року та одержання за її користування орендної плати. Крім того, суд зауважує, що чинність договору оренди землі законодавцем не пов"язана з видачею орендної плати, а позивач не оспорює дійсності договору з підстав невиплати орендної плати за користування земельною ділянкою, а тому доводи відповідача про сплату орендної плати не можуть бути прийняті до уваги при постановленні рішення щодо визначення строку дії договору. У цивільному законодавстві розмежовуються поняття строку договору та набрання чинності договором. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Тобто, строком договору є час його чинності, протягом цього періоду часу сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Строк дії договору визначається на розсуд сторін, якщо тільки в законі чи акті державного органу, обов'язкового для сторін, не обмежується строк його чинності. Відповідно до ст. 640 ЦК України моментом укладення договору є момент одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповідь другої сторони про прийняття цієї пропозиції. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Виходячи зі змісту ст.6450 ЦК України та ст.18Закону України "Про оренду землі" державна реєстрація договору вказує на його чинність і не може змінювати день його укладання, тобто строк дії договору. Таким чином, суд вважає, що договір укладений в день підписання 10 травня 2007року і його п"ятирічний термін закінчується 10травня 2012року, а не 13 листопада 2008року, про що зазначає відповідач. Визначення моменту в часі, з настанням якого договір вважається укладеним, є важливим з огляду на ряд обставин. З ним пов'язується початок дії договору (ч. 2 ст. 631 ЦК України), набуття сторонами цивільних прав та обов'язків, можливість настання відповідальності за порушення умов договору, на відносини сторін поширюється дія норм закону, інших актів цивільного законодавства, що стосуються даного виду договору. Матеріали цивільної справи не містять доказів того, що сторони, у зв'язку з затримкою державної реєстрації договору оренди, досягли згоди щодо продовження строку дії договору оренди та узгодили інший кінцевий строк дії цього договору. Крім того, незважаючи на те, що державна реєстрація договору оренди землі здійснена пізніше, сторони згідно вимог ст. 651 ЦК України не внесли зміни до договор щодо строку його дії. Чинне цивільне законодавство, як ЦК України, так і Закон України "Про оренду землі", не наділяє повноваженнями будь-яких осіб, крім сторін, вирішувати вказане питання, оскільки у цивільних правовідносинах діє принцип свободи договору, який є основоположним. Відповідно до частин 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Достовірно знаючи про небажання власника землі продовжувати строк дії договору оренди, відповідач продовжує нею володіти та користуватися, чим порушує його права. Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема: - шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки щодо повернення їй земельної ділянки успадкованої після смерті [PERSON], яка перебуває у користуванні відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати: судовий збір в сумі в розмірі 107 грн.30 коп. (а.с.1)., витрати на правову допомогу в розмірі 1100грн. (а.с.15,62). На підставі викладеного та

Outcome: approved