Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в котрому зазначено, що відповідач є її батьком. 27.08.2009 року згідно рішення Яготинського районного суду шлюб між її батьками було розірвано. Після розлучення вона залишилася проживати з матір"ю. Відповідно до рішення Яготинського районного суду від 27.08.2010 року з відповідача на її утримання стягнуто аліменти на користь її матері [PERSON] у розмірі 1/2 частини його доходу. Станом на 03.12.2013 року її матір отримала від батька аліменти на її утримання за весь період до її повноліття, про що складена відповідна заява. 18.01.2017 року вона досягла повноліття. З 2014 року та по даний час вона навчається в Державному закладі "Київський коледж зв"язку" та є студенткою третього курсу денного відділення на бюджетній основі. Вона перебуває на утриманні матері, яка отримує невелику заробітну плату. Самостійного доходу вона не має, крім державної стипендії у розмірі 860 грн. Проте, стипендії та матеріальної допомоги матері недостатньо для її нормального існування та розвитку (навчання), оскільки їй необхідно витрачати кошти на проїзд до навчального закладу, на придбання підручників та інше. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча є працездатною особою, інших утриманців немає, в зв"язку з чим просила стягнути з нього аліменти на її утримання у розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення двадцяти трьох років. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги. Відповідач проти позову заперечував з наступних підстав. Після розірвання шлюбу з матір"ю доньки-Мельник Н.В, він зібравши всі свої речі, пішов проживати до своїх батьків та продовжував надавати доньці матеріальну допомогу, купував цінні подарунки. Однак, ніяких розписок з колишньої дружини він не брав. Після розлучення усі матеріальні цінності, що були нажиті за час шлюбу та були об"єктом спільної сумісної власності, він залишив дружині. 2 грудня 2013 року ним був проведений повний розрахунок по сплаті аліментів, за весь період утримання доньки, за рахунок продажу його частки у спільному майні, а саме, двокімнатної квартири № 12, яка розташована в м. Яготині по вул. Незалежності, 62. Він заперечував проти продажу квартири, оскільки вважав, що майно має належати доньці. В грудні 2013 року на ім"я [PERSON] було придбано однокімнатну квартиру в м. Борисполі Київської області. Такими діями [PERSON] позбавила дочку особистої кімнати, а як вбачається з паспорта його доньки, остання зареєстрована у вказаній квартирі лише з 6 жовтня 2016 року. Після повної сплати аліментів він був позбавлений можливості спілкуватися з донькою, яка стала віддалятися від нього, на його телефонні дзвінки не відповідала, на його спроби дізнатися про доньку у колишньої дружини, остання відповідала, що своїм намаганням він негативно впливає на психічний та фізичний стан доньки. Жодного звіту, навіть усного, щодо витрачених коштів з продажу квартири він не отримав. Ніяких документів на підтвердження матеріального стану колишньої дружини та її матеріальний внесок на отримання освіти дитиною, до суду не надано. Крім того, він не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отрмиує в натурі. Його нерегулярних заробітків вистачає лише на продукти харчування та предмети першої необхідності. Також він по мірі можливості надає допомогу непрацездатній матері, яка є особою пенсійного віку та мешкає одна, отримує мінімальну пенсію у розмірі 1728 грн. 73 коп. та потребує постійного лікування, а її пенсії вистачає лише на сплату комунальних послуг та частково на придбання ліків. Просив у задоволенні позову відмовити. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 182 цього ж кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] (копія свідоцтва про народження, а.с.4). 27 серпня 2009 року на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області шлюб між батьками позивачки було розірвано (а.с.8). Після розірвання шлюбу позивачка залишилася проживати разом з матір"ю, (довідка про склад сім"ї, а.с.6). Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 27.08.2010 року з відповідача на утримання позивачки стягнуто аліменти на користь її матері [PERSON] у розмірі 1/2 частини його доходу, (виконавчий лист, а.с. 9). Станом на 03.12.2013 року матір позивачки отримала від відповідача аліменти на утримання останньої у повному обсязі за весь період утримання до її повноліття, про що свідчить заява, завірена нотаріально, (а.с.10). 18.01.2017 року позивачка досягла повноліття. З 2014 року та по даний час вона навчається в Державному закладі "Київський коледж зв"язку" та є студенткою третього курсу денного відділення на бюджетній основі, (а.с.5). Вона проживає разом з матір"ю та перебуває на її утриманні, самостійного доходу не має, крім державної стипендії у розмірі 860 грн. Позивачка витрачає кошти на проїзд до навчального закладу, який знаходиться у м. Києві, на харчування, на канцтовари, необхідні для навчання, одяг. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча є працездатною особою, має нормальний стан здоров"я, інших утриманців немає, в зв"язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Основний тягар по утриманню повнолітньої доньки несе матір дитини. Враховуючи ті обставини, що відповідач не працює, хоча є особою працездатною, інших утриманців не має, має нормальний стан здоров"я, здатний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а також те, що розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць становить з 1 травня - 1624 гривні, то суд вважає, що з відповідача на утримання повнолітньої доньки необхідно стягнути аліменти у розмірі 700 гривень. Дійшовши такого висновку, суд приймає до уваги наступне. Так, позивачка знаходиться частково на утриманні матері, яка сплачує комунальні послуги за квартиру, купує продукти харчування, одяг. Самостійного доходу, крім державної стипендії, [PERSON] не має. При цьому, вона витрачає кошти на проїзд до навчального закладу, їй також необхідно харчуватися, купувати канцтовари, необхідні для навчання та інше. Посилання відповідача на те, що він на даний час не працює, перебуває на утриманні своєї дружини не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки останній є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу. Що стосується доводів відповідача про те, що він надає допомогу матері, яка є особою пенсійного віку, то суд не може розцінювати їх як доказ в підтвердження матеріального стану [PERSON], оскільки матір відповідача отримує пенсію та зі слів останнього у нього є рідний брат, який проживає у [INFO].

Outcome: partial