Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги, підтримані в судовому засіданні, позивачка [PERSON] обргунтовує тим, що з 01.08.1983 року по даний час працює на посаді викладача по класу скрипки в Яремчанській дитячій школі мистецтв. Станом на вересень 2012 року її тижневе навантаження у годинах становило 20 год., що стверджується табелем обліку педгодин за вересень 2012 року педагога Яремчанської ДШМ [PERSON] та копією розкладу уроків педагогічного працівника [PERSON] на 2011-2012 роки. Вказана обставина також стверджується довідкою № 20 від 27.11.2013 року, з якої вбачається, що розмір її заробітної плати в лютому - березні 2012 року становить 3886,45 грн., в квітні-травні 2012 року - 3681,57 грн. Позивачка зазначила, що 01.10.2012 року наказом директора Яремчанської ДШМ № 81 було скорочено тижневе навантаження викладачів ДШМ до 18 год. у зв'язку з недостатньою кількістю фінансування місцевого бюджету на вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 року. З вказаним наказом вона була ознайомлена, однак, не погоджувалася та не розписувалася в ньому. На підставі вищевказаного наказу було складено тарифікаційний список Яремчанської ДШМ на 2012 - 2013 рік , згідно якого її педагогічне тижневе навантаження становило 18 год., що дорівнює 1 педагогічній ставці, проте фактично її тижневе педагогічне навантаження становило 20 год., а заробітна плата - 3208,12 грн. Вказана обставина стверджується копією Тарифікаційного списку Яремчанської ДШМ на 2012-2013 навчальні роки. Згідно Журналу відвідувань та успішності учнів на 2012-2013 навчальні роки в неї навчалося 10 учнів і на кожного з них було виділено 2 академічні години на тиждень , у розкладі уроків зазначено 10 дітей , і відповідно навантаження становило 20 год. З грудня 2012 року її тижневе педагогічне навантаження становило 18 год., що вбачається з розкладу уроків , який почав діяти з 01.12.2012 року , в зв'язку з вибуттям одного учня. Позивачка вказала, що у кінці січня 2013 року педагогічному колективу Яремчанської ДШМ начальником відділу культури виконкому Яремчанської міської ради був доведений кошторис на січень 2013 року не з розрахунку 18 год. викладанння кожним викладачем, а з розрахунку 12-13 год. викладання кожним викладачем. Наказом директора Яремчанської ДШМ від 25.01.2013 року всіх викладачів з січня 2013 року було переведено із 100% ставки на 65 % ставки. Таке переведення було здійснено на підставі наказу начальника відділу культури виконкому Яремчанської міської ради від 22.01.2013 року «Про зміни в штатному розписі Яремчанської ДШМ» в зв»язку з недостатністю фінансування . Тому в січні 2013 року та лютому 2013 року вона отримала заробітну плату за 65 % ставки (що становить 12 год. тижневого навантаження), хоча фактично відпрацювала на 100 % ставки (що відповідає 18 год. тижневого навантаження) . Зазначає, що фактично вона працювала в січні та лютому 2013 року із 18 годинним тижневим навантаженням, оскільки в неї навчалося 9 учнів. 12-годинне тижневе навантаження передбачало проведення навчання із 6 учнями та виключення 3 учнів. Однак, зайняття відвідували всі 9 учнів та за їх навчання проводилася оплата. Адміністрацією ДШМ не надавалося вказівок щодо виключення учнів з метою зменшення педагогічного навантаження з 18 год. на 12 год., директором Яремчанської ДШМ також не виносилися накази про виключення учнів. Тому в неї були відсутні підстави для виключення будь-яких учнів. Тому в січні 2013 року вона продовжувала працювати з 18-годинним педагогічним тижневим навантаженням. Вважає, що Яремчанська ДШМ не виплатила їй заробітну плату в повному обсязі за вересень - листопад 2012 року та січень - лютий 2013 року. Вона неодноразово зверталася до адміністрації Яремчанської ДШМ щодо виплати їй заробітної плати за фактично відпрацьовані години, однак вказану виплату їй не проведено. Адміністрацією ДШМ було порушено вимоги ст. 32 КЗпП України, оскільки її не було повідомлено про зміну істотних умов праці за два місяці, зокрема, про зміну істотних умов праці з вересня 2012 року та з січня 2013 року . З березня 2013 року всіх викладачів Яремчанської ДШМ знову було переведено на 18-ти годинне тижневе навантаження, що відповідало 100 % ставки. Оскільки нею у вересні -листопаді 2012 року було відпрацьовано 20 год. щотижня, а у січні-лютому 2013 року -18 годин щотижня, Яремчанська ДШМ зобов»язана виплатити їй заробітну плату за фактично відпрацьований час, а не з розрахунку 18-тижневого навантаження у вересні - листопаді 2012 року та 12-годинного тижневого навантаження в січні-лютому 2013 року . Також позивачка зазначає, що невиплатою їй відповідачем заробітної плати в повному обсязі завдало їй моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона зазнала моральних стрждань, була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім'ї, була змушена шукати додаткового заробітку для того, щоб утримати свою сім'ю, оскільки має дочку , яка навчалася та чоловіка пенсіонера . Тому на підставі ст.22 Закону України «Про позашкільну освіту», ст.32 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 94, 237-1 КЗпП України позивачка просить задоволити позов та зобов'язати Яремчанську ДШМ нарахувати та виплатити заборгованість по заробітній платі за 2 відпрацьовані педагогічні години щотижня за вересень - листопад 2012 року та 6 відпрацьваних годин щотижня за січень-лютий 2013 року, а також здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за час відпустки, стягнути на її користь 2000 грн. завданої моральної шкоди. Представник відповідача Тарновецька О.Г. визнала позовні вимоги частково та поснила, що позивачці слід виплатити за 2 відпрацьовані педагогічні години щотижня за вересень - листопад 2012 року та 6 відпрацьваних годин щотижня за січень-лютий 2013 року, а також здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за час відпустки. Вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди відповідачці підлягають до задоволенян тільки частково. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - відділу культури виконкому Яремчанської міської ради в судове засідання не з»явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно записів трудової книжки позивачки [PERSON] вона працює в Яремчанській дитячій школі мистецтв відділу культури виконкому Яремчанської міської ради на посаді викладача по класу скрипки. Згідно наказу № 81 від 01.10.2012 року Яремчанської дитячої школи мистецтв тижневе навантаження викладачів скорочено до 18 год. в зв'язку з недостатньою кількістю фінансування з місцевого бюджету на вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 року. З названим наказом позивачка не була ознайомлена. В подальшому наказом № 11 від 25.01.2013 року "Про скорочення тижневого навантаження" по Яремчанській дитячій школі мистецтв викладачів переведено на 13-ти годинне тижневе навантаження з 01.01.2013 року. З вказаним наказом позивачку було ознайомлено, однак вона не погодилася з умовами наказу. Поясненнями сторін в судовому засіданні, копією розкладу уроків, затверджених 01.09.2012 року заступником директора з навчальної частини Яремчанської дитячої школи мистецтв, та журналу обліку педагогічних годин, відвідування та успішності учнів педагогічного працівника [PERSON] на 2012-2013 навчальні роки вбачається, що протягом вересня-листопада 2012 року позивачка працювала із 20-годинним тижневим навантаженням, а протягом січня-лютого 2013 року - із 18-годинним тижневим навантаженням. Тому фактично відпрацьовані нею 2 педагогічні години щотижня у вересні-листопаді 2012 року та 6 відпрацьованих педагогічних годин щотижня у січні -лютому 2013 року відповідачем не оплачено. Всупереч вимог ст.22 ЗУ "Про позашкільну освіту" перед поданням на затвердження розробленого перерозподілу педагогічного навантаження директор школи не вжила жодних заходів щодо отримання письмової згоди викладачів закладу. Відповідно до вимог ст. 32 КЗпП України про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Однак , директором Яремчанської школи мистецтв позивачку не було попереджено про скорочення тижневого навантаження, тобто про зміну істотних умов праці не пізніше як за два місяці, а тому слід вважати доведеним факт порушення трудових прав позивачки, передбачених ст. 32 КЗпП України. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно ч.1 ст.2 Закону України „Про оплату праці" основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Таким чином суд прийшов до висновку, що відповідачем неправомірно не нараховано та не виплачено позивачці за фактично відпрацьовані нею 2 педагогічні години щотижня у вересні-листопаді 2012 року та 6 відпрацьованих педагогічних годин щотижня у січні -лютому 2013 року, які є частиною її заробітної плати, чим порушено її конституційне право на своєчасне одержання винагороди за працю. Тому слід зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці заборгованість по заробітній платі за фактично відпрацьовані нею 2 педагогічні години щотижня у вересні - листопаді 2012 року та 6 відпрацьованих педагогічних годин щотижня у січні - лютому 2013 року. В зв"язку з вищевказаним порушенням при обчисленні середнього заробітку при нарахуванні позивачці заробітної плати за час відпустки не було враховано заробітну плату за фактично відпрацьовані нею у вересні - листопаді 2012 року 2 години щотижня , та у січні - лютому 2013 року 6 годин щотижня . Внаслідок цього слід зобов"язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати позивачки під час відпустки за вказаний період. Що стосується позовної вимоги щодо завданої позиваці моральної шкоди , яку вона оцінює в 2 000 грн., суд зазначає наступне. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом указаного положення закону, підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст.237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, в тому числі невиплати належних йому грошових сум, відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Відповідну правову позицію визначено постановою від 25 квітня 2012 р. № 6-23 цс 12 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій зазначено, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин справи. Розмір відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди суд визначає з врахуванням характеру та обсягу моральних страждань, яких вона зазнала у зв'язку із порушенням трудових прав, розміру додаткових зусиль , пов»язаних з організацією її життя та життя членів її сім»ї, зокрема, щодо навчання дочки [PERSON], яка до 30.06.2013 року навчалася у Івано-Франківському музичному училищі ім. Дениса Січинського, та враховуючи те, що її чоловік [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в м. Яремче та отримує пенсію за віком. За таких обставин завдана моральна шкода підлягає компенсації в розмірі 500 грн., що є співмірним завданій позивачці моральній шкоді. Питання судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.32,94, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 2, 32 Закону України "Про оплату праці",

Outcome: partial