Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON], що діє по угоді та в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті батька позивачки, [PERSON], який помер [INFO], залишилося, як спадкове майно, житловий будинок [ADDRESS]. З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивачка, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори, про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі таких дїй нотаріусом було відмовлено, у зв"язку з відсутністю первинної реєстрації спадкового будинку. На підставі наведеного просила визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 235,09 кв.м разом з надвірними та господарськими спорудами. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з"явилася, однак її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Представник відповідача - Середньоводянської сільської ради в судове засідання не з"явився. Сільський голова [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2013 року виданим виконкомом Середньоводянської сільської ради. Після його смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] Оскільки спадщина на за померлим [PERSON] відкрилася [INFO] то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті [PERSON], 19 листопада 2007 року було складено заповіт, яким житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] заповів громадянці [PERSON]. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь позивачки, [PERSON], є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10.02.2015 року за № 39578350 виданим Рахівською державною нотаріальною конторою. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлнено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець за заповітом, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, після смерті свого батька [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем, що стверджується довідкою №1463 від 16.11.2016 року, виданою виконавчим комітетом Середньоводянської сільської ради. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1980 році. Також у матеріалах справи наявний будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. З довідки № 671 від 09.12.2013 року, виданої виконавчим комітетом Середньоводянської сільської ради, встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] згідно даних погосподарської книги дійсно був зареєстрований за померлими [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Судом встановлено, що спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині не має. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, вона прийняла спадщину, спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині не має, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось.

Outcome: approved