Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення неустойки (пені) на заборгованість по аліментам, стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. 19.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Лутугинського районного суду Луганської області від 01 квітня 2013р. стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 01 березня 2013 року до повноліття дітей. Але відповідач аліменти не сплачував. У зв`язку із проведенням антитерористичної операції позивачка з дітьми була вимушена переміститися на підконтрольну українській владі територію. На підставі виконавчого листа державним виконавцем Лутугинського районного відділу було відкрито виконавче провадження ВП №57317558. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого державним виконавцем станом на 15.01.2020 року сукупний розмір заборгованості складає 76164,55грн. Таким чином, неустойка складає: жовтень 2018р. (1588,75*1%*31) = 492,28 грн, листопад 2018 (1588,75* 1%*30) = 476,40 грн, грудень 2018р. (1588,75* 1%*31) = 492,28грн, січень 2019 (1573*0,1%*31) = 487,63 грн, лютий 2019 (1573*0,1%*28) = 440,44 грн, березень 2019 (1573*0,1%*31) = 487,63 грн, квітень 2019 (1853,2*0,1%*30) = 555,9 грн, травень 2019 (1853,2*0,1%*31) = 574,43 грн, червень 2019 (1853,2*0,1%*30) = 555,9 грн, липень 2019 (1853,2*0,1%*31)= 574,43 грн серпень 2019 (1853,2*0,1%*31) = 574,43 грн, вересень 2019 (1853,2*0,1%*30) = 555,9 грн, жовтень 2019 (2134,75*0,1%*31) = 661,54гр, листопад 2019 (2134,75*0,1%*30)= 640,20 грн, грудень 2019 (2134,75*0,1 %*31 )= 661,54грн, січень 2020р. (1033,05*0,1%*15)= 154,95 грн, разом 8385,88 грн. Вихованням та утриманням дітей займається позивачка у повному обсязі. Донька [PERSON] та син [PERSON] навчаються у Першотравенській загальноосвітній ніколи І-ІІІ ступенів № 4 з першого класу, мають позитивну характеристику. Класний керівник і директор підтверджують, що батько успіхами в навчанні дітей не цікавиться, батьківські збори не відвідує, зв`язок зі школою не підтримує. У зв`язку з тим, що син займається спортом - тхеквондо, навесні тренер планує вивезти команду, до якої входить [PERSON] на спортивні змагання до м. Харків позивачка просить стягнути з [PERSON] додаткові витрати в розмірі 2000 грн. Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Протягом останніх шести років місце знаходження відповідача не відомо. Аліменти на утримання дітей він не сплачує, дітей не відвідує, не телефонує, не цікавиться їх життям. Все вищезазначене свідчить виключно про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з чим позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] , на її користь додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн, стягнути з [PERSON] на її користь неустойку на заборгованість по аліментам в розмірі 8385,88 грн, а також покласти на відповідача судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, попередньо надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання 29.12.2020р. та 27.01.2021 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд прийняти рішення згідно із чинним законодавством України, враховуючи інтереси дітей. 27.01.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Рішення Лутугинського районного суду Луганської області від 19.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.17). [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 року по цивільній справі №186/202/16-ц та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 18-19, 20). Відповідно до довідки про склад сім`ї, наданої Першотравенською міською радою Дніпропетровської області від 29.01.2020 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Як вбачається з характеристики учня, наданої Першотравенською ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 09.01.2020 року, [PERSON] навчається в Першотравенській ЗОШ І-ІІІ ст. № 4, характеризується позитивно, мати регулярно спілкується з вчителями, класним керівником, приділяє достатньо уваги вихованню і навчанню сина, батько успіхами в навчанні дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує, зв`язок зі школою не підтримує (а.с.12). Як вбачається з характеристики учениці, наданої Першотравенською ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 09.01.2020 року, [PERSON] навчається в Першотравенській ЗОШ І-ІІІ ст. № 4, характеризується позитивно, мати приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки, регулярно спілкується з вчителями, класним керівником, приділяє достатньо уваги вихованню і навчанню сина, батько успіхами в навчанні дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує, зв`язок зі школою не підтримує (а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданої Лутугинським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) станом на 16.01.2020 року розмір заборгованості [PERSON] за аліментами за період з вересня 2018 року по 15 січня 2020 року складає 76164,55 грн (а.с. 22). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень викладених в п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із змінами та доповненнями, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Проте, в матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку [PERSON] щодо дітей, або дані про те, що до нього раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Як вбачається з матеріалів справи, висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківським прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] органом опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, на території якої проживають діти, суду не надано. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов`язків у відношенні дитини. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як це передбачено ст. 81 ЦПК України і є процесуальним обов`язком, ухилення відповідача від участі у вихованні доньки - [PERSON] та сина [PERSON] , що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Крім того, дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 16.01.2018 р. у справі № 61-170св17. Таким чином, позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] , задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання [PERSON] в розмірі 2000 грн, то в цій частині суд зауважує наступне. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховучи, що позивачкою не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення нею додаткових витрат на сина - [PERSON] , суд приходить до висновку про недоведеність позивачем позовних вимог в частині в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини та відсутність правових підстав для їх задоволення. Позовні вимоги в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданої Лутугинським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) станом на 16.01.2020 року розмір заборгованості [PERSON] за аліментами за період з вересня 2018 року по 15 січня 2020 року складає 76164,55 грн (а.с. 22). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Саме таку правову позицію 25 квітня 2018 року висловив Верховний Суд у справі № 572/1762/15-ц. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Таким чином неустойка за несплату аліментів складає 8385,88 грн. з яких: жовтень 2018р. (1588,75*1%*31) = 492,28 грн, листопад 2018 (1588,75* 1%*30) = 476,40 грн, грудень 2018р. (1588,75* 1%*31) = 492,28грн, січень 2019 (1573*0,1%*31) = 487,63 грн, лютий 2019 (1573*0,1%*28) = 440,44 грн, березень 2019 (1573*0,1%*31) = 487,63 грн, квітень 2019 (1853,2*0,1%*30) = 555,9 грн, травень 2019 (1853,2*0,1%*31) = 574,43 грн, червень 2019 (1853,2*0,1%*30) = 555,9 грн, липень 2019 (1853,2*0,1%*31)= 574,43 грн, серпень 2019 (1853,2*0,1%*31) = 574,43 грн, вересень 2019 (1853,2*0,1%*30) = 555,9 грн, жовтень 2019 (2134,75*0,1%*31) = 661,54 грн, листопад 2019 (2134,75*0,1%*30) = 640,20 грн, грудень 2019 (2134,75*0,1 %*31) = 661,54 грн, січень 2020р. (1033,05*0,1%*15) = 154,95 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за несплату аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 840,80 грн за подання заяви про стягнення неустойки за несплату аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь державі, судовий збір у розмірі 840,80 грн за подання позовної заяви про стягнення додаткових витрат на дитину компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial