Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який був уточнений та в якому зазначає, що 25 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Український бізнес банк" та [PERSON] був укладений кредитним договір № КСИПФ/21250.10. За умовами кредитного договору банк надає відповідачу [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у сумі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок строком до 24.04.2029 зі сплатою 18 (вісімнадцять) процентів річних. Процент нараховуються за кожний календарний день за методом «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у році. У відповідності до п. 1.1. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити комісії банку і проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, встановлених кредитним договором. Пунктом 3.1. кредитного договору передбачено, що кредит, наданий за даним договором, забезпечується заставою і порукою. Відповідно до п 4.1. кредитного договору. Відповідач [PERSON] під час користування кредитом, зобов'язався дотримуватися принципів кредитування: строковості, зворотності, платності, цільового використання При погашенні заборгованості за даним договором дотримуватись графіка погашення, приведеного у Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, Відповідач [PERSON] зобов'язаний погашати заборгованість за договором (кредит, проценти за користування кредитом, суми комісій) у строки, визначені графіком і цим договором. Згідно із пунктом 4.4. кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості (відповідно до п. 5.3.) позичальник сплачує банку 36 (тридцять шість) процентів річних нарахованих на суму простроченої заборгованості від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення. Відповідно до пункту 5.5. кредитного договору, грошові кошти, отримані у погашення заборгованості за договором, направляються банком у погашення зобов'язань позичальника у наступній послідовності: -прострочена заборгованість за комісіями; - прострочена заборгованість за процентами; -прострочена заборгованість за кредитом згідно графіку; -поточна заборгованість за комісіями; -поточна заборгованість за процентами, нарахованими на фактичну дату погашення; -поточна заборгованість за кредитом. Пункт 6.4. кредитного договору передбачає, що банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та\\або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків, зокрема, у випадку недотримання умов цього договору. 25.04.2014 між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. У відповідності до п. 1.1. договору поруки, поручитель зобов'язався солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором №КСИПФ/2І250.10 від 25.04.2014 року, укладеним між банком та [PERSON] на суму 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, зі сплатою 18 (вісімнадцять) процентів річних, із встановленим строком погашення до 24.04.2029. [PERSON] зобов'язалася відповідно до умов пункту 2.1. договору поруки у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором, в триденний термін з моменту отримання письмового повідомлення банку про це, погасити заборгованість боржника по сумі платежів (сума кредиту і процентів за користування кредитом) і штрафним санкціями у разі їх застосування до боржника. Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується відповідати усім своїм майном при недостатності і грошових коштів, в обсязі вимог банку. До того моменту, поки боржником або поручителем не будуть виконані в повному обсязі боргові зобов'язання перед банком, поручитель не має права продавати майно, що належить йому на праві власності. Відповідно до пункту 2.5. договору поруки банк зобов'язується у разі задоволення своїх вимог в повному обсязі за рахунок грошових коштів поручителя або його майна передати поручителю всю документацію, в якій визначені права банку по відношенню до боржника. Згідно із пунктом 4.1 договору поруки у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. У відповідності до розділу Ш договору поруки, договір набуває чинності з моменту його підписання, а припиняється його дія з моменту повного виконання боржником або поручителем боргових зобов'язань перед банком. ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі належним чином, про шо свідчить відсутність будь-яких претензій та зауважень з боку відповідача. У зв'язку з тим, що боржником належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконані та внаслідок невиконання зобов'язань по сплаті суми кредит) за кредитним договором №КСИПФ/21250.10 від 25.04 2014 утворилась заборгованість, яка станом на 05.08.2015 року складає 145 014 (сто сорок п'ять тисяч чотирнадцять) гривень 58 копійок, з яких: -сума заборгованості по кредиту - 132 829 (сто тридцять дві тисячі вісімсот двадцять дев'ять) гривень 72 копійки; -сума заборгованості за процентами - 12 184 (дванадцять тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 86 копійок, в т.ч. прострочена сума 11 857 (одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят сім) гривень 31 копійка. Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою для виникнення зобов'я зань. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст 627 ЦК України, сторони є вільними в визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регламентують договір позики, якщо інше не встановлено ЦК України і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за кредитним договором виплачуються до дня повернення позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відсотки за користування кредитом за своїм характером є платою і піддягають стягненню за весь час користування кредитом. Частиною 3 сг. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент переданим позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, шо залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відносини договору поруки регулюються § 3 Глави 49 ЦК України У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якшо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, то і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 3 статті 554 ЦК України встановлено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, що встановлено ч. 1 ст 543 ЦК України. Згідно із ч. 2 ст. 543 ЦК України, солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, зважаючи на те, що зобов'язання відповідача [PERSON] за кредитним договором досі не виконані, а заборгованість досі не сплачена, то договір поруки є досі діючим, а поручитель досі є зобов'язаним, як солідарний боржник. У відповідності до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом с недійсною. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку від сплати судового збору звільняються. На підставі постанови Правління Національного банку України №265 від 23.04.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення №87 віл 24.04.2015 року, яким з 24.04.2015 розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку [PERSON] з повноваженнями строком до 23.04.2016 року. Згідно п .1 ч. 2 ст 46 та п.1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується. Позивач прохає стягнути солідарно з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість по кредитному договору в сумі 145 014,58 грн., судові витрати покласти солідарно на відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно у встановлений законодавством спосіб, через засоби масової інформації - газету "Урядовий кур"єр" №219 від 24.11.2015 року, однак не з"явилися, про причину неявки до суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Звертаючи увагу, що Відповідачі не з'явилися, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів повідомлених належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що 25 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Український бізнес банк" та [PERSON] був укладений кредитним договір № КСИПФ/21250.10.(а.с.61-62). За умовами кредитного договору банк надає відповідачу [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у сумі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок строком до 24.04.2029 зі сплатою 18 (вісімнадцять) процентів річних. Процент нараховуються за кожний календарний день за методом «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у році. У відповідності до п. 1.1. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити комісії банку і проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, встановлених кредитним договором. Пунктом 3.1. кредитного договору передбачено, що кредит, наданий за даним договором, забезпечується заставою і порукою. Відповідно до п 4.1. кредитного договору. Відповідач [PERSON] під час користування кредитом, зобов'язався дотримуватися принципів кредитування: строковості, зворотності, платності, цільового використання При погашенні заборгованості за даним договором дотримуватись графіка погашення, приведеного у Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього договору.(а.с.55-57). Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, Відповідач [PERSON] зобов'язаний погашати заборгованість за договором (кредит, проценти за користування кредитом, суми комісій) у строки, визначені графіком і цим договором. Згідно із пунктом 4.4. кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості (відповідно до п. 5.3.) позичальник сплачує банку 36 (тридцять шість) процентів річних нарахованих на суму простроченої заборгованості від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення. Відповідно до пункту 5.5. кредитного договору, грошові кошти, отримані у погашення заборгованості за договором, направляються банком у погашення зобов'язань позичальника у наступній послідовності: -прострочена заборгованість за комісіями; - прострочена заборгованість за процентами; -прострочена заборгованість за кредитом згідно графіку; -поточна заборгованість за комісіями; -поточна заборгованість за процентами, нарахованими на фактичну дату погашення; -поточна заборгованість за кредитом. Пункт 6.4. кредитного договору передбачає, що банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та\\або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків, зокрема, у випадку недотримання умов цього договору. 25.04.2014 між банком та [PERSON] було укладено договір поруки.(а.с.95). У відповідності до п. 1.1. договору поруки, поручитель зобов'язався солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором №КСИПФ/2І250.10 від 25.04.2014 року, укладеним між банком та [PERSON] на суму 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, зі сплатою 18 (вісімнадцять) процентів річних, із встановленим строком погашення до 24.04.2029. [PERSON] зобов'язалася відповідно до умов пункту 2.1. договору поруки у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором, в триденний термін з моменту отримання письмового повідомлення банку про це, погасити заборгованість боржника по сумі платежів (сума кредиту і процентів за користування кредитом) і штрафним санкціями у разі їх застосування до боржника. Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується відповідати усім своїм майном при недостатності і грошових коштів, в обсязі вимог банку. До того моменту, поки боржником або поручителем не будуть виконані в повному обсязі боргові зобов'язання перед банком, поручитель не має права продавати майно, що належить йому на праві власності. Відповідно до пункту 2.5. договору поруки банк зобов'язується у разі задоволення своїх вимог в повному обсязі за рахунок грошових коштів поручителя або його майна передати поручителю всю документацію, в якій визначені права банку по відношенню до боржника. Згідно із пунктом 4.1 договору поруки у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. У відповідності до розділу Ш договору поруки, договір набуває чинності з моменту його підписання, а припиняється його дія з моменту повного виконання боржником або поручителем боргових зобов'язань перед банком. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі належним чином, про шо свідчить відсутність будь-яких претензій та зауважень з боку відповідача. Як вбачається з довідки про заборгованість за кредитним договором №КСИПФ/21250.10 від 25.04 2014 року (а.с.4) заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 05.08.2015 року становить 145 014 (сто сорок п'ять тисяч чотирнадцять) гривень 58 копійок, яка складається з: -сума заборгованості по кредиту - 132 829 (сто тридцять дві тисячі вісімсот двадцять дев'ять) гривень 72 копійки; -сума заборгованості за процентами - 12 184 (дванадцять тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 86 копійок, в т.ч. прострочена сума 11 857 (одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят сім) гривень 31 копійка. Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою для виникнення зобов'я зань. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ст 627 ЦК України, сторони є вільними в визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі вимог ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регламентують договір позики, якщо інше не встановлено ЦК України і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за кредитним договором виплачуються до дня повернення позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відсотки за користування кредитом за своїм характером є платою і піддягають стягненню за весь час користування кредитом. Частиною 3 сг. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент переданим позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, шо залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якшо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, то і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 3 статті 554 ЦК України встановлено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, що встановлено ч. 1 ст 543 ЦК України. Згідно із ч. 2 ст. 543 ЦК України, солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, зважаючи на те, що зобов'язання [PERSON] за кредитним договором досі не виконані, а заборгованість досі не сплачена, то договір поруки є досі діючим, а поручитель [PERSON] досі є зобов'язаною, як солідарний боржник. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що відповідачі у судове засідання не з'явилися, доказів сплати заборгованості за кредитним договором не надали, тому суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором. На підставі п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому судовий збір в сумі 2175,21 грн. необхідно солідарно стягнути з відповідачів в дохід держави. Крім того, необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420 грн. 00 коп.

Outcome: approved