Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

15 травня 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначило, що 20 вересня 2011 року сторони уклали договір № б/н, згідно якого позивачка отримала кредит у розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 20,4 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] свої зобов'язання по сплаті кредитних коштів не виконала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого станом на 31 березня 2017 року утворилась заборгованість у сумі 14075,58 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 380,01 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 9497,69 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3051,42 грн., штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 646,46 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором загальною сумою 14075,58 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та незаперечення проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розляду справи не надала. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 вересня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 20,4 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із заяви позичальника (а.с.5) та «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.7-30). Пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт надає банку свою згоду на зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Згідно з п.1.1.5.1 «Умов та правил надання банківських послуг», сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх зобов'язань у відповідності до законодавства України та умов договору. Як вбачається з п.1.1.5.25 «Умов та правил надання банківських послуг», за несвоєчасну оплату послуг, передбачених угодою та цими умовами та правилами, клієнт сплачує банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості. На виконання умов договору банк надав відповідачці кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобов'язань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та відсотки за користування кредитом. Станом на 31 березня 2017 року утворилась заборгованість у сумі 14075,58 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 380,01 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 9497,69 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3051,42 грн., штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 646,46 грн.. Відповідачка суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем по кредиту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом - 380,01 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 9497,69 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3051,42 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки штрафу, суд виходить з того, що за ч.2 ст.549 ЦК України, штраф є відповідальністю, яка залежить від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення штрафу є обґрунтованими лише в розмірі фіксованої частини - 500,00 грн., яка передбачена «Умовами і правилами надання банківських послуг», а тому підлягають задоволенню лише в цій частині. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial