Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час. Мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок атеросклеротичного кардиосклерозу 23 лютого 2018року померла його мати - [PERSON], [INFO], у віці 92 років на тимчасово окупованій території Українив місті Червонопартизанськ Луганської області, що підтверджується лікарським освідуванням про смерть особи від 24 лютого 2018 року № 116 згідно форми № 106/у. При цьому, відділом запису актів громадянського стану Свердловського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки 27 лютого 2018 року видано свідоцтво про смерть [PERSON], проте це свідоцтво відповідно до ч. 2 ч. 1 ст. 17Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним на території України. Маючи вказані довідку про смерть та свідоцтво про смерть заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві із заявою про видачу свідоцтва про смерть особи на підставі виданого й довідки про смерть, проте їй в цьому було відмовлено із роз"ясненням того, що державою України не визнається вказаний документ на підставі діючого законодавства, проте факт смерті може бути встановлений в судовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даною заявою. В судове засідання заявник не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням вимог. Заінтересовані особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з»явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення, звернулися до суду із заявою про розгляд справи за відсутності їх представників. За таких обставин судом визнано за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням заявника. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що внаслідок атеросклеротичного кардиосклерозу 23 лютого 2018року померла мати заявника - [PERSON], [INFO], у віці 92 років на тимчасово окупованій території Українив місті Червонопартизанськ Луганської області, що підтверджується лікарським освідуванням про смерть особи від 24 лютого 2018 року № 116 згідно форми № 106/у. При цьому, відділом запису актів громадянського стану Свердловського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки 27 лютого 2018 року видано свідоцтво про смерть [PERSON], проте це свідоцтво відповідно до ч.. 2 ч. 1 ст. 17Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним на території України. Маючи вказані довідку про смерть та свідоцтво про смерть заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві із заявою про видачу свідоцтва про смерть особи на підставі виданого й довідки про смерть, проте їй в цьому було відмовлено із роз"ясненням того, що державою України не визнається вказаний документ на підставі діючого законодавства, проте факт смерті може бути встановлений в судовому порядку Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Метою встановлення факту смерті - є оформлення документів, пов"язаних зі смертю людини (свідоцтва про смерть) та спадкування. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1 ст. 317 ЦПК України). Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2 ст. 317 ЦПК України). На сьогодні факт смерті [PERSON] не зареєстрований в органах РАЦСу України, що є підставою для винесення рішення про встановлення факту смерті особи в певний час. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає встановленим факт смерті [PERSON], [INFO], 23 січня 2018 року, у віці 92 років на тимчасово окупованій території Українив місті Червонопартизанськ Луганської області, на підставі доказів, що достовірно свідчать про її смерть. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ч.2 ст. 219 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, ст.ст. 293, 315, 317, 319 ЦПК України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд -

Outcome: approved