Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

05 листопада 2015 року до суду звернулася [PERSON], опікун малолітньої [PERSON], з позовом до Ветлівської сільської ради Любешівського району Волинської області, [PERSON] та [PERSON] та просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за правом представлення по смерті [PERSON] на 1/3 господарської будівлі - хліва, що знаходиться по [ADDRESS] та залишилася після смерті [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON], [INFO] померла [PERSON], які проживали в с. Ветли Любешівського району Волинської області. Після їх смерті спадкоємцями на момент відкриття спадщини були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - батько [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], після його смерті прийняла спадщину його дочка [PERSON] шляхом спільного проживання з ним. 11.02.2015 року Любешівським районним судом визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування по смерті [PERSON] на 1/3 частину погосподарської будівлі - хліва, який знаходиться по [ADDRESS]. 23.09.2015 року Любешівським районним судом визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування по смерті [PERSON] на 1/3 частину погосподарської будівлі - хліва, який знаходиться по [ADDRESS]. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] та має право на спадкове майно за правом представлення, яке залишилося після смерті [PERSON], а саме на господарську будівлю - хліва, що знаходиться за адресою в [ADDRESS]. З метою оформлення спадщини [PERSON] опікун [PERSON] звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини по смерті [PERSON], однак приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно по [ADDRESS] в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з"явилася, але подала до суду заяву, згідно якої просила задовольнити позов у повному обсязі та розглядати справу без її участі. Представник відповідача Ветлівської сільської ради Любешівського району Волинської області в судове засідання не з"явився, сільський голова Павлік Л.А. подала заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на розгляд справи не з'явились, будь-яких клопотань до суду не подали. Проаналізувавши докази, суд дійшов таких висновків. Згідно з частиною 3 статті 10, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 2 статті 59, статті 60, частини 1 статті 212 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності з частиною 2 статті 12 Закону України "Про власність" громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. У частині 1 статті 13 згаданого вище Закону зазначено, що об'єктами права власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Згідно з статтею 527 Цивільного кодексу Української РСР редакції 1963 року (далі -- ЦК УРСР) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Частинами 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Згідно з частиною 3 статті 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала б законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщшини. Згідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] у селі Ветли Любешівського району Волинської області, є матір'ю [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. По смерті [PERSON] залишилось нерухоме спадкове майно, що знаходиться по [ADDRESS]. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 11 лютого 2015 року у цивільній справі № 162/1309/14-ц визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування по смерті [PERSON] на 1/3 частину погосподарської будівлі - хліва, який знаходиться по [ADDRESS]. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 23 вересня 2015 року в цивільній справі №162/1261/15-ц визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування по смерті [PERSON] на 1/3 частину погосподарської будівлі - хліва, який знаходиться по [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON], після його смерті залишилася дочка [PERSON], яка є його єдиним спадкоємцем та має право на спадкове майно за правом представлення, а саме на господарську будівлю - хліва, що знаходиться за адресою в [ADDRESS]. Враховуючи наведене, суд дійшов до переконання про необхідність визнання за малолітньою [PERSON] права власності в порядку спадкування за правом представлення по смерті [PERSON] на 1/3 частину господарської будівлі - хліва, що знаходиться в [ADDRESS] та зашилився останньому після смерті [PERSON] . Розподіл судових витрат слід здійснити за правилами статті 88 ЦПК.

Outcome: approved