Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

08 квітня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та фактично успадкувала це майно після смерті [PERSON] , але не переоформила на своє ім`я в нотаріальному порядку. В обґрунтування позову позивач вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка заповідала дочці все належне їй майно. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] успадкувала зазначений будинок після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , однак спадкові права не оформила. У визначений законом строк позивач звернулась до приватного нотаріуса Реукової Н.А., однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю правоустановлююючого документу на спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду. Позивач надала суду заяву у якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій відповідачем позовні вимоги визнано повністю та зазначено про розгляд справи за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Відповідно до Розпорядження № 197-р від 21 травня 2016 року Миколаївської обласної державної адміністрації "Про перейменування об`єктів топоніміки та демонтажу пам`ятників та пам`ятних знаків" [ADDRESS] Вітовського району Миколаївської області перейменовано на [ADDRESS] [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.08.2012 року, виданого виконкомом Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.14). Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі і на житловий будинок [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області № 1-198 від 01.03.2021 року померла [PERSON] була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою (а.с. 8). Позивач [PERSON] є донькою померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 25.06.1974 року (а.с.10). Після реєстрації шлюбу 26.01.1991 року позивачкою змінено прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.11). Позивачка [PERSON] є спадкоємицею померлої [PERSON] за заповітом, складеним 22.08.2012 року, відповідно до якого [PERSON] заповідала все належне їй майно своїй дочці [PERSON] (а.с.50). Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1269 ЦПК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом письмової відмови приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукової Н.А. у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок. Зокрема, підставою відмови зазначено не надання правовстановлюючого документу щодо спадкового майна на ім`я спадкодавця (а.с.38). Відповідно до п.4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON] прийняла зазначений житловий будинок у спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданої Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 25.05.1991 року (а.с.13). Відповідно до копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00014728019 від 18.11.2014 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с.15). Після реєстрації шлюбу 11.08.1973 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Згідно статті 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо вiн фактично вступив в управлiння або володiння спадковим майном та якщо він звернувся до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як слідує з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №64384706 від 16.04.2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась (а.с.44). Згідно довідки Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №1718, виданої 01.12.2014 року, на день відкриття спадщини [INFO] з нею була зареєстрована донька [PERSON] (а.с.12). Оскільки після смерті [PERSON] ніхто з заявою про прийняття спадщини не звертався та на день її смерті з нею була зареєстрована її дочка [PERSON] , суд вважає доведеним, що вона була єдиним спадкоємцем за законом майна померлої, яка прийняла спадщину. В свою чергу належність [PERSON] спірного житлового будинку підтверджується змістом погосподарської книги, в якій [PERSON] вказана як голова домогосподарства, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . За даними технічного паспорту вказаного житлового будинку, останній з господарськими будовами та спорудами споруджено у 1975 році (а.с. 23). Згідно відомостей КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності щодо спірного майна станом на 28.12.2012 року не зареєстровано (а.с. 24). Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу. Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року право власності на жилий будинок підтверджувалось саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час набуття [PERSON] у власність вказаного житлового будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За такого суд дійшов висновку, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] , після смерті якої [INFO] відповідно до ст.549 ЦК УРСР(1963 року) зазначене нерухоме майно фактично прийняла у спадщину спадкоємець за законом її дочка [PERSON] . За життя [PERSON] право власності на житловий будинок не оформила, однак, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що зазначений спірний будинок входить до складу її спадкового майна. Стосовно визнання відповідачем позову, то відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті матері - [PERSON] , та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України її право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спірне майно, суд приходить до переконання, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Outcome: approved