Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 1297794 від 16 січня 2013р в загальній сумі 27 877,32грн, в тому числі заборгованість станом на 20 липня 2016року за тілом кредиту 20 654,76грн, по процентам 3 550,81грн, інфляційні збитки 2 729,23грн, 3% річних 942,52грн, також просять стягнути судові витрати в сумі 1378грн. Обгрунтовують свої вимоги таким. 16 січня 2013року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 1297794 , відповідно до п. 1.1.4 якого відповідачу було відкрито кредитнй лінію з лімітом кредиту в сумі 20 700грн зі сплатою 10,5% річних за користування кредитом. Відповідно до п.3.3 договору відповідач зобов"язався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі по рахунку не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з договором. Відповідачем не виконанні зобов"язання , не сплачені позивачу грошові кошти, у зв"язку з чим, станом на 20 липня 2016року виникла заборгованість в розмірі 24 205,57грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В судове засідання представник позивача не з"явився. про час та місце розгляду справи повідомлені. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутність представника банку, На позові наполягають, проти винесенння заочного рішення не заперечують. Відповідач, який згідно позову, зареєстрований і проживає в м.Ясинувата, Донецької області, тобто на території, яка на теперішній час органами державної влади не контролюється і поштовий зв"язок з якою з липня 2014року відсутній, в судове засідання не з"явився. Згідно повідомлення Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради (а.с.40) станом на 30 листопада 2016року [PERSON] на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб не перебуває, у зв'язку з чим інформація про час і місце судового засідання для відповідача була розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua) на сторінці Дружківського міського суду Донецької області у розділі "Оголошення для мешканців м.Ясинувата та Ясинуватського району (а.с. 45). Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Крім цього, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15). Суд встановив, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] укладений договір №1297794 від 16 січня 2013р. про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, відповідно до якого, Банк надав відповідачеві кредит в сумі 20 700 грн. на період дії картки, зі сплатою процентів в розмірі 10,5 % річних. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки (а.с.5-9). Відповідно до п.4.3 договору сплата процентів за кредитом та за несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. При надходженні на рахунок коштів, вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за кредитом у послідовності визначеній правилами (а.с. 8). Суд встановив, що відповідач отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним у зв'язку з чим, станом на 20.07.2016 року виникла заборгованість за кредитом - 20654,76 грн, по процентам - 3550,81 грн. (а.с.13-30), які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Позивачем також нараховані відповідачу інфляційні витрати за кредитом в сумі 2729,23 грн. та три проценти річних в сумі 942,52 грн. (а.с. 3-4). Оскільки відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно у позивача виникло право, згідно ст. 625 ЦК України, вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 3 %річних від суми простроченої заборгованості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved