Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини мотивуючи позов тим, що 10.11.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає та перебуває на повному утриманні позивачки, сторони проживають окремо. У вересні 2020 року стосунки з відповідачем розладились, відповідач жодної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, хоча є фізично здоровим та утриманців не має, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач ухиляється від своїх прямих обов"язків, належним чином не дбає про сина та не надає достатніх коштів на його утримання. Неповнолітній син хворіє та має статус дитини - інваліда. Оскільки, відповідач добровільно відмовляється надавати кошти на утримання сина, а тому просила стягувати з відповідача 1/3 частки від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Позивачка в судове засідання не з"явилася, подала заяву відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позов задоволити в повному обсязі (а.с.28 ). Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву відповідно до якої проти позову не заперечив(а.с. 29). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Згідно копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 10.02.2011 року сторони зареєстрували шлюб(а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 23.08.2011 року сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до копії посвідчення Серія [NUMBER] виданого 11.06.12 року [PERSON] має статус дитини-інваліда до 18 років(а.с.16). Відповідно до консультативної довідки ОКЛ відділу щелепно-лицевої хірургії [PERSON] , [INFO] скеровується для вирішення питання продовження соціальної допомоги згідно наказу 1403 України, міністерства фінансів, праці та соціальної політики №454/471/516 від 08.11.2001 року р.14 п.3 пп.3,8 Q 37,4(а.с.18). Відповідно до довідки виданої ЦНАП м. Івано-Франківська від 12.02.2021 року №4873 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, у квартирі [ADDRESS] осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.19). Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до довідки №21-28 від 18.03.2021 року виданої ВПСП ТОВ «Нова пошта» про те, що [PERSON] працює у період з 01.02.2020 року за сумісництвом, займає посаду Голови Івано-Франківської ППО. Дохід за період з 01.02.2020 року по 28.02.2021 року склав 8 141,69 грн.(а.с. 26). Згідно довідки №НП -00002548 від 18.03.2021 року виданої [PERSON] у тому, що він працює у ТОВ ТОВ «Нова пошта» з 23.08.2016 року. Займає посаду керівник відділення. Дохід за період з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року склав 75 180,34 грн.(а.с. 37). Згідно довідки №ПФ -000000325 від 16.03.2021 року виданої [PERSON] у тому, що він працює у ТОВ ТОВ «Нова пошта» з 23.08.2016 року. Займає посаду начальник ПНФП. Дохід за період з 01.09.2020 року по 28.02.2021 року склав 46 704,61 грн.(а.с. 35). Беручи до уваги, що відповідач працевлаштований, стан здоров"я відповідача, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання неповнолітнього сина слід визначити в частці від заробітку (доходу) батька в розмірі 1/3 від усіх його заробітків (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, що буде відповідати інтересам дитини, вимогам чинного законодавства, не порушуватиме прав відповідача та визнається останнім. А тому, позовна вимога про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття є обгрунтованою. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 908 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved