Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, що розташований в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нестерович О.І. після смерті батька [PERSON] . Власник іншої 1/2 частки житлового будинку є [PERSON] , яка померла. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її мати [PERSON] , яка ж і проживає у вказаному будинку. В день отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, від приватного нотаріуса Нестерович О.І. їй стало відомо про наявність заборони відчуження вказаного житлового будинку. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно майно від 24 грудня 2019 року, обтяження до реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна внесено 19.07.2006 року Снігурівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлень БМУ № 25 від 28.05.1968 року та від 11.06.1970 року. При цьому, власниками будинку на який накладено заборону відчуження визначено [PERSON] та [PERSON] , які жодного відношення до спадкового будинку не мали і не мають, ніколи в ньому не проживали і не були його власниками. Вважає, що невірне внесення заборони відчуження на належне їй майно, зумовлено зміною нумерації будинків з № 86 на № 88, проведеної згідно рішення виконкому Снігурівської міської ради № 212 від 04.08.1987 року. Існуюча заборона відчуження нерухомого майна, перешкоджає їй вільно розпоряджатися належним майном. Снігурівською державною нотаріальною конторою їй відмовлено у знятті заборони та посвідчення договору відчуження належної їй частки будинку, з посиланням на відсутність повідомлення кредитора про погашення позики, у зв"язку з припиненням БМУ № 25 як юридичної особи. Вважає відмову відповідача незаконною, оскільки заборона стосується іншого будинку, власником якого є інші особи, які не мають жодного відношення до будинку, який належить їй та іншому члену її родини. На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.75), просить зняти заборони на відчуження житлого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , внесені Снігурівською державною нотаріальною конторою 19.07.2006 року за номерами 3480725 та 3480894, на підставі повідомлень БМУ № 25 від 28.05.1968 року та від 11.06.1970 року, відповідно. 08 травня 2020 року до суду звернулася [PERSON] , в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на стороні позивача, з позовом до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття заборони на відчуження житлового будинку, так як вона є спадкоємцем іншої 1/2 частки спірного житлового будинку, однак на даний час ще не встигла оформити свої спадкові права належним чином. Позовні вимоги обґрунтовує обставинами, що є аналогічними викладених позивачкою [PERSON] та також просила зняти заборони на відчуження житлого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , внесені Снігурівською державною нотаріальною конторою 19.07.2006 року за номерами 3480725 та 3480894, на підставі повідомлень БМУ № 25 від 28.05.1968 року та від 11.06.1970 року, відповідно. Ухвалою суду від 21 травня 2020 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, [PERSON] прийнято до розгляду разом із первісним позовом [PERSON] (а.с.90-91). В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] подали суду заяви, в яких просила справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Завідувач Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. також надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у відсутність представника відповідача, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивачці у справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 грудня 2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нестерович О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1565, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на праві власності належить 1/2 частка у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарчих та побутових будівель та споруд, що розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 194788244 сформованого 24 грудня 2019 року (а.с.10). Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину від 24 грудня 2019 року [PERSON] , попередній власник будинку, з 1989 року до дня смерті володів вказаним будинком в цілому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Снігурівською державною нотаріальною конторою 27.10.1989 року, зареєстрованого у Снігурівському філіалі Миколаївського МБТІ 22.11.1989 року (а.с.6, 67-68). За життя, 10 лютого 1994 року, [PERSON] подарував на підставі нотаріально посвідченого договору дарування Ѕ частку житлового будинку [PERSON] , яка станом на 01.04.2020 року у державному реєстрі речових прав значиться її власником (номер інформаційної довідки 205818769). Іншу Ѕ частку будинку успадкувала [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с.44-45). [PERSON] , власник іншої 1/2 частки спірного житлового будинку, померла [INFO] . Спадкоємцем за законом після її смерті є [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подання до держнотконтори відповідну заяву у шестимісячний строк, однак свідоцтва про право власності на спадкове майно не отримувала, що підтверджується копією спадкової справи Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні. Постановою завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коваль Ю.В. від 16 січня 2020 року позивачці відмовлено у прийнятті документів для посвідчення договору купівлі-продажу належної їй 1/2 частки вказаного житлового будинку, у зв"язку з невідповідністю їх вимогам чинного законодавства, а саме виявлення обтяження у виді заборони відчуження об"єкта нерухомого майна (архівний запис) - а.с.76. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 205818769 сформованої 01 квітня 2020 року, на житловий будинок [ADDRESS] , накладено обтяження, а саме заборону відчуження об"єкта нерухомого майна (архівний запис). Реєстраційні номери обтяження 3480725 та 34856793 зареєстровано 19 липня 2006 року реєстратором Снігурівською державною нотаріальною конторою, 57303, Миколаївська область, м.Снігурівка, вул.Суворова, 106, на підставі повідомлення б/н від 28 травня 1968 року та 11 червня 1970 року БМУ № 25. Особи майно яких обтяжено: [PERSON] та [PERSON] , відповідно (ас.44-45). На підтвердження такого відповідачем також надано фотокопію сторінок Реєстру Снігурівської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон на будівлі з 1959 року (сторінка 73, 77), що стосується накладення заборони від 28 травня 1968 року та 11 червня 1970 року (а.с.86-87). За даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 08.01.2020 року, державна реєстрація БМУ № 25, як юридичної особи припинена 19.11.2009 року, у зв"язку з визнанням її банкрутом (а.с.23-25). Позивач та третя особа вказують, що невірне внесення заборони відчуження на належне їм майно у 2006 році, зумовлено зміною нумерації будинків, яка відбулася на той час. Начальником архівного відділу Снігурівської райдержадміністрації Деркач Н. 08.01.2020 за №1/18/03/3.7/С та 13.04.2020 за №35/51/03/3.7/С надано повідомлення, що в рішенні виконкому Снігурівської міської ради від 04.08.1987 р. №212 "Об упорядочении наименований улиц, аншлагов и номерных знаков" є додаток, де значиться що житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.22, 65). Крім того, позивачка третя особа стверджують, що [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали у спірному житловому будинку і не були його власниками. Дані відомості підтверджуються записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] (а.с.14-17) та технічним паспортом на житло по [ADDRESS] , номер інвентарної справи 1565, виготовленого 25 серпня 1985 року, в яких відсутні будь-які записи відносно гр. [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-21). Відповідно до витягу з додатка 1 до розпорядження голови Миколаївської обласної державної адміністрації 21.05.2016 №197-р, у переліку вулиць, які перейменовуються, вулицю "Карла Маркса" перейменовано на вулицю "Гетьмана Сагайдачного". На запит суду, начальником Снігурівської філії Миколаївського МБТІ Волосатовою Н.І. 28.01.2020 р. за № 13 надано повідомлення про те, що в архіві відсутня інвентарна справа № 1565 на житловий будинок з будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с.38). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За правилами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено судом, на житловий будинок [ADDRESS] , застосовано заборону відчуження, позичальником за борговими зобов"язаннями у зв"язку з якими накладено обтяження позивач та третя особа не є, обтяжувача за повідомленням якого накладено заборону ліквідовано без правонаступників, з часу внесення повідомлення нотаріусу про накладення обтяження пройшло більше 50 років, обтяження нерухомого майна позбавляє позивача та третю особу можливості вільно розпоряджатись нерухомим майном та порушує їх права як власників. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На прохання позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved