Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивачі звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2015 року близько 18.00 год. по вул. Набережна поряд з АЗС «ОККО» в м. Івано-Франківську, неповнолітній син відповідача [PERSON] , керуючи мопедом марки «Хонда», виконуючи маневр виїзду на головну дорогу із гаражного кооператива на вул. Набережна в м. Івано-Франківську, порушив норми ПДР України та допустив зіткнення з мотоциклом «Хонда», яким керував позивач [PERSON] , внаслідок чого мотоцикл «Хонда» отримав пошкодження, а водій [PERSON] та його пасажир - позивач [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Вина неповнолітнього водія підтверджується копією протоколу огляду місця події від 28.07.2015 року, копією план-схеми ДТП, копією постанови слідчого від 25.04.2016 року про закриття кримінального провадження. Як було встановлено досудовим розслідуванням, зазначена ДТП відбулася внаслідок порушення [PERSON] ПДР, а саме п.10.1, п.10.4. Крім того, встановлено, що на момент вчинення ДТП [PERSON] не досягнув 16-річного віку, і відповідно не є суб`єктом даного кримінального правопорушення і тому кримінальній відповідальності не підлягає. Позивач зазначає, що оскільки відповідач на момент скоєння ДТП був неповнолітнім, то відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Тому відповідно до вказаних вище положень відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відшкодовується відповідачем самостійно або з батьками в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі. Внаслідок даного ДТП, при зіткненні мотоцикл позивача отримав значні технічні ушкодження. Згідно з Висновком № 334 судового експерта-товарознавця Романюка В.К. від 07.09.2015р. величина матеріальних збитків, завданих мотоциклу позивача становить 22010 гривень 47 копійок, вартість проведення цієї експертизи становить 500 гривень. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачу завдані матеріальні збитки в розмірі вартості відновлювального ремонту в сумі 22010,47 грн. та витрат на проведення авто товарознавчої експертизи в сумі 500 грн. Внаслідок даного ДТП позивачами були отримані тілесні ушкодження та понесені витрати на лікування. Внаслідок даного ДТП позивачем [PERSON] були отримані тілесні ушкодження та понесені витрати на лікування, що підтверджується випискою нейрохірургічного відділення ОКЛ із медичної карти стаціонарного хворого № 1429415 від 14.08.2015р., висновком експерта СМЕ за № 623 від 16.10.2015р., копіями чеків на придбання ліків на загальну суму 3637,42 гривень. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачу [PERSON] матеріальні збитки за лікування в сумі 3637,42 грн. Окрім цього, внаслідок даного ДТП позивачам крім матеріальної шкоди було заподіяно і моральну шкоду. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачеві [PERSON] довелося самостійно шукати гроші для ремонту мотоцикла, через що позивач тривалий час не міг вночі спокійно спати. І до того суворий сімейний бюджет позивача довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП мотоцикла. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово відноситися, крім того це був перший і улюблений мотоцикл позивача. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самого позивача і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині позивача. Крім того, раніше дуже часто на вихідних позивач із сім`єю виїжджали з міста на відпочинок, після ДТП змога на законний відпочинок зникла. Крім того, на тривалий час після ДТП позивачеві довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом позивачеві довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовити, що спричинило проблеми з роботою. Розмір заподіяної позивачеві моральної шкоди визначити важко, але він міг хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачеві і його родині, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану позивача, відпочинком від усього що сталося із позивачем та членами його родини. Таким чином, розмір душевних страждань позивач оцінює в 10 000 гривень. Щодо моральної шкоди, заподіяної позивачу [PERSON] , то вона обґрунтована тим, що окрім фізичної шкоди, діями водія мопеда неповнолітнього [PERSON] такої завдано позивачу [PERSON] немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання. бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. В момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди з вини водія мопеда неповнолітнього [PERSON] , в результаті якої позивачу [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, остання перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. В подальшому, позивач була вимушена проходити лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури. Впродовж всього періоду лікування почувалася незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Таким чином, внаслідок ДТП з вини дій водія мопеда неповнолітнього [PERSON] , позивачу [PERSON] були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, становить 10 000 грн., які підлягають відшкодуванню (компенсації) відповідачем у повному обсязі. За наведених обставин просили суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача [PERSON] відшкодування завданих ДТП збитків: матеріальної шкоди - вартість відновлювального ремонту мотоцикла « Хонда» в розмірі 22010,47 грн., витрат за проведення автотоварознавчої експертизи - 500 грн., моральної шкоди - 10000 грн. Стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача [PERSON] відшкодування завданих ДТП збитків: матеріальної шкоди - витрат за лікування 3637,42 грн., моральної шкоди - 10000 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди позивачу [PERSON] не заперечила, щодо відшкодування матеріальної шкоди позивачу [PERSON] заперечила, оскільки він не є власником транспортного засобу. В задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди просила відмовити, оскільки її розмір позивача не доведений. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. 16.07.2015 року близько 18.00год. по вул. Набережна поряд з АЗС «ОККО» в м. Івано-Франківську, водій мопеда марки «Хонда», [PERSON] , виконуючи маневр розвороту в невстановленому місці, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом «Хонда», в результаті ДТП [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. 29.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 12015090010003089 за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України. Згідно Висновку експерта № 334 від 07.09.2015 року та протоколу огляду транспортного засобу від 05.09.2015 року (а.с.15-18, 19-29) вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого моторолера «Honda», реєстраційний номер [NUMBER] станом на 07.09.2015 року складає 22 010, 47грн., що підтверджується також ремонтною калькуляцією № 344. Згідно Висновку експерта № 623 від 16.10.2015 року (а.с.12-14) у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження: садна в ділянках обличчя, обох верхніх і нижніх кінцівок та в поперековій ділянці зліва, які утворилися від дії тупих предметів. У зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ст. 286 Кримінального кодексу України (враховуючи те, що потерпілим було завдано легкі тілесні ушкодження), Постановою слідчого слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 25.04.2016 року про закриття кримінального провадження (а.с.45) було закрито кримінальне провадження №12015090010003089 від 29.07.2015 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Як зазначено у вказаній постанові про закриття кримінального провадження, досудовим слідством встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , який порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п.2.3 б), відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. П. 10.4. водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. Крім того, в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що [PERSON] на момент вчинення ДТП не досягнув 16-річного віку, відповідно до ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років, а тому [PERSON] не є суб`єктом кримінальних злочинів і кримінальній відповідальності не підлягає. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Звертаючись до суду з позовом позивач [PERSON] просив стягнути з відповідачів матеріальні збитки, завдані мотоциклу позивача у розмірі 22010 гривень 47 копійок. Однак, в судовому засіданні позивач суду повідомив, що він не є власником мотоцикла. Мотоцикл належить його знайомому громадянину Італії [PERSON] . Він влітку 2015 року приїздив до м.Івано-Франківська та надавав йому мотоцикл у користування. Після ДТП він відремонтував мотоцикл та повернув його власнику. Зазначені обставини підтверджуються відповідними документами про реєстрацію транспортного засобу (а.с.24). За наведених обставин, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити, оскільки [PERSON] не є власником даного мотоциклу, належними та допустимими доказами позивач не довів суду, що саме він відремонтував даний мотоцикл та витратив на ремонт 22010,47 грн. і повернув його власнику відремонтованим без пошкоджень після ДТП. Як вбачається з виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 1429415 позивач [PERSON] в період з 28.07.2015 року по 14.08.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Обласній клінічній лікарні з діагнозом забій головного мозку середнього ступеню важкості. Закрита тупа травма ОЧП. Забій правої китиці (а.с.31). Витрати позивача [PERSON] на придбання призначених лікарем медикаментів ( анальгін, димедрол, цефтріаксон, луцетам, актовегін, симптоматична терапія та шприци) у період з 28.07.2015 року по 14.08.2015 року складають 3225,72 грн, що підтверджується копіями чеків (а.с.58-59) Оскільки на час розгляду справи відповідачу [PERSON] виповнилось 18 років, суд вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, заподіяною здоров"ю внаслідок ДТП. Інші зазначені витрати ( витрати на придбання дексаметазону та анальгетиків в листопаді 2015 року) , суд не приймає до уваги, оскільки не доведено, що такі витрати позивач понесла у зв"язку із необхідністю відновлення здоров"я після ДТП. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Стосовно позовної вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн., суд звертає увагу на наступне. В обгрунтування відшкодування моральної шкоди позивач [PERSON] зазначив, що протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням довелося самостійно шукати гроші для ремонту мотоцикла, через що позивач тривалий час не міг вночі спокійно спати. І до того суворий сімейний бюджет позивача довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП мотоцикла. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово відноситися, крім того це був перший і улюблений мотоцикл позивача. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самого позивача і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині позивача. Крім того, раніше дуже часто на вихідних позивач із сім`єю виїжджали з міста на відпочинок, після ДТП змога на законний відпочинок зникла. Крім того, на тривалий час після ДТП позивачеві довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом позивачеві довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовити, що спричинило проблеми з роботою. Однак, позивач [PERSON] не є власником даного мотоцикла, доводи щодо завданої моральної шкоди, форм її прояву, заявленого до відшкодування розміру завданої моральної шкоди у 10 000,00 грн., суд вважає необгрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Суд, вважає, що позивачем [PERSON] доведено завдання моральної шкоди через порушення нормальних життєвих зв"язків та моральних переживань, які позначили негативні зміни житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади потреба в униканні аналогічних обставин, та виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд прийшов до висновку, що вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] завданої моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з останнього в користь позивача [PERSON] 2000 грн. спричиненої йому моральної шкоди. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягненню підлягають 270 грн. 07 коп. сплаченого судового збору за вимогу майнового характеру (5225,72 грн : 13637,42 грн = 0, 3831 %; 704,80 грн х 0,3831 % = 270 грн. 07 коп.). На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 22, 23, 1167, 1187 Цивільного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial