Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 22 квітня 1996 року між ним та відповідачами на біржі основних фондів та нерухомості "Альянс" між ним та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Перемога, вул.Нова, 5. На теперішній час він не може зареєструвати свої права на зазначене нерухоме майно, оскільки договір купівлі-продажу, посвідчений на біржі не відноситься до правовстановлюючих документів. Тому просив визнати зазначений договір дійсним. Позивач та його представник у судове засідання не з"явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність та задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в газеті "Слобідський край", в судове засідання не з"явились, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність, суду не надавали. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Відповідно до вимог ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.ст.10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільного процесуального кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності з вимогами ст.47 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У відповідності з вимогами ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов"язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов"язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Як встановлено у судовому засіданні 22 квітня 1996 року між позивачем та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Перемога, вул.Нова, 5, який був посвідчений Біржою основних фондів та нерузомості "Альянс" і зареєстрований в КП "Харьківське районне бюро технічної інвентаризації" 17 травня 1996 року (а.с.5-9) Оскільки судом встановлено, що сторони під час укладання договору купівлі-продажу досягли згоди з усіх суттєвих умов угоди, суд доходить до висновку про те, що між сторонами була досягнена згода за усіма суттєвими умовами договору купівлі-продажу, але відповідач ухилився від нотаріального посвідчення цього договору. Ці факти призводять суд до висновку про можливість визнання договору, укладеного між позивачем та відповідачами 22 квітня 1996 року дійсним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved