Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування позову позивач зазначив, що відповідач являється матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не має постійного місця проживання, що створює загрозу життю та здоров`ю дитини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , її батьком вказаний [PERSON] . Відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). 19.03.2019 року малолітня [PERSON] була знайдена на [ADDRESS] без супроводу дорослих. Згідно рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 17.04.2019 року дитина влаштована до сім"ї патронатного вихователя [PERSON] . Матері було надано час на подалання складних життєвих обставин, неодноразово проводилася профілактична робота працівниками Приморського районного центру соціальних служб для сім"ї , дітей та молоді Маріупольської міської ради, щодо її способу життя, відношення до дитини, створення належних умов для виховання та утримання дитини, однак, [PERSON] не змінила свого способу життя, дитину не відвідує та до даного часу життям дитини не цікавиться. На підставі викладеного, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] та вирішити питання про стягнення аліментів на її утримання . Позивач в судове засідання не з"явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутності його представника [PERSON] , позов підтримав та просив його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи (а.с.63) , причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не подавала. Представник третьої особи в судове засідання також не з"явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Враховуючи викладене, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, вирішивши її на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] (а.с.5,6,7). Малолітня [PERSON] з 18.06.2007 року , перебуває на обліку служби у справах дітей Черняхівської районної державної адміністрації, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах по причині ухилення матері від виконання батьківських обов"язків (а.с.15). У вересні 2018 року [PERSON] разом із своєю малолітньою донькою переїхала до м.Маріуполь до свого знайомого. [PERSON] не має постійного житла, мешкає в квартирах своїх співмешканців, схильна до зловживання спиртними напоями, часто змінює співмешканців, ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків відносно [PERSON] . Згідно характеристики наданої директором НВК "Школи -Ліцей інформаційних технологій" №69, сім"я учениці 6-Б класу [PERSON] не повна, мати співмешкає із [PERSON] . Дитина не виконує домашні завдання, зовнішній вигляд дитини неохайний та не доглянутий; дитина не має одягу по сезону та шкільного приладдя; мати вихованням дитини не займається, не відвідує батьківські збори та не цікавиться життям дитини; дитина часто буває голодною, зі слів дитини, її мати вживає спиртні напої та часто не ночує вдома (а.с.12). 19.03.2019 року близько 17:45 малолітня [PERSON] перебувала без супроводу дорослих в [ADDRESS] (а.с.14) про що було складено акт органом внутрішніх справ України та закладу охорони здоров"я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] негативно впливає на стан дитини, потреби дівчинки в спілкуванні, отриманні освіти, безпеці та харчуванні матір"ю задовільняються частково. Мати дитини не усвідомлює наявність проблем та можливі ризики і загрози, перекладає відповідальтність та вину на інших. Нормами частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За нормами ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Судом встановлено та ні ким не спростовано, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо своєї малолітньої дитини [PERSON] Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Тому суд, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. За змістом частин 2, 3 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та за правилами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.2 ст.182, ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, приймає до уваги майновий стан відповідача, яка є працездатного віку, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання своєї дитини, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає необхідним роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved