Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення від права на спадкування. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю сторін по справі. На день смерті остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавцю на праві власності від 13.08.1989 року належить частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , яка була доставлена швидкою допомогою до приймального відділення з діагнозом « Гострий інфаркт міокарду» та була госпіталізована до реанімаційного відділення, де перебувала до 06.01.2017 року. з 07.01.2017 року стан стабілізувався та 10.01.2017 року хвора була переведена до терапевтичного відділення. На протязі доби стан хворої погіршився і 12.01.2017 року в реанімаційному відділенні констатували біологічну смерть [PERSON] .. Під час перебування матері в лікарні, її станом здоров`я піклувався лише позивач. Відповідачі жодним чином не цікавились станом матері, допомоги не надавали. Так, ще за життя спадкодавця, між нею та відповідачами склались відносини, за яких останні відмовились здійснювати догляд за матір`ю похилого віку. 06.01.2017 року спадкодавець склала в Каховській ЦРЛ заповіт, в якому зазначила, що заповідає позивачу все належне їй майно, проте застосувати його позивач немає змоги, оскільки заповіт не відповідає законодавству України. Позивач зазначає, що прийняв спадщину після смерті матері. Тому позивач просить усунути відповідачів від права спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON] . Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25.01.2021 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження. 15.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] , відповідно до якого, вона позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що твердження позивача про перебування [PERSON] у безпорадному стані і ухилення відповідачів від обов`язку її утримувати не відповідає дійсності. Так, відповідач посилається на постанову ВС України, де зазначено, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: - ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, при можливості її надання; - перебування спадкодавця в безпорадному стані; - потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Так, в порушення вказаних вимог, позивачем не доведено факт перебування спадкодавця в безпорадному стані та його звернення до відповідачів за допомогою. Позивач, представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні рішення просив винести на розсуд суду, пояснив, що мешкав разом з матір"ю за [PERSON] за адресою [ADDRESS] приблизно з 2004 року по день її смерті [INFO] . З позивачем та відповідачем [PERSON] є рідним братом та зводною сестрою. В ніч коли [PERSON] 02.01.2017 року стало погано, у відповідача була нічна зміна, не знав, що сталось. З позивачем вирішили, що позивач буде знаходитись у лікарні поряд з матір"ю, бо має автомобіль, а він буде доглядати за будинком та господарством. Щодо відповідача [PERSON] , то вона ніколи не мешкала разом з матір"ю, навіть у дитинстві, в родині ніколи це не обговорювали, в нас була тільки спільна матір, а батько - інший. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві, додавши, що з матір"ю спілкувалась, допомагала, наприклад в 1997 році дала кошти на операцію. Твердження позивача, що не допомагала є неправдивими. Оскільки про те, що матір [PERSON] 02.01.2017 потрапила до лікарні не знала, тому і не відвідувала її в лікарні, позивач зателефонував вже коли остання померла. Матір мешкала не самотньо, а разом з [PERSON] , вже тривалий час, близько десяти останніх років, до моменту смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була подругою померлої [PERSON] , але мешкає з іншої сторони пгт. Любимівка Каховського району Хернсонської області, через декілька будинків від [PERSON] . Померла [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , яка постійно приходила до останньої, в гості, за адресою по [ADDRESS] , частіше, коли йшла з кладовища чи на кладовище. Відповідач ніколи не мешкала з померлою, а виховувалась бабусею, з якою і проживала до свого повноліття. Сказати чому так склалось- незнає. Померла ніколи не жалілась свідку, що наприклад, хтось їй не допомагає з дітей, знає достеменно, що померла ніколи не була прикута до ліжка, як хвора, завжди бігала, тачечку возила. В судовому засіданні свідок без вагань впізнала померлу по фотографії наданої позивачем, що не заперечувалось позивачем. Свідок , [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою померлої [PERSON] . Зі слів померлої, свідок знає, що позивач найбільше допомагав останній при її житті, госпіталізував її та померла завжди коли були проблеми, розповідала, що допоміг позивач ( нарубав дрова, ремонтував, відвозив на машині і т.п.), часто бачила легкову машину позивача саме біля будинку померлої. Відповідача [PERSON] ніколи не бачила свідок ні біля подвір`я, ні на подвір`ї будинку, Відповідач [PERSON] зловживав алкогольними напоями, постійно мешкав з померлою, своєї родини не мав. Померла була непосидюча, до останніх днів життя ходила з тачкою до магазину, торгувала овочами зі свого городу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав аналогічні пояснення, поясненням свідка [PERSON] та додав, що не знав про наявність у померлої доньки - [PERSON] , були тільки чотири сини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що хоча є родичкою позивача та відповідачів, мешкають в одному населенному пункті смт. Любимівка Каховського району Херсонської області, але стосунки не підтримують. Знала, що у померлої [PERSON] є дочка [PERSON] , чому вона не мешкає і не мешкала ніколи зі своєю матір`ю не знає, ніколи цим не цікавилась. Бачила на похованні усіх учасників даної справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є хресною дочкою чоловіка померлої, живе через два будинки від померлої [PERSON] .. Знає, що у померлої було чотири сина та дочка [PERSON] , остання по незрозумілим причинам для свідка ніколи не мешкала в будинку в [ADDRESS] , з батьками, з дитинства не приходила до померлої матері. Побачила [PERSON] на похованні [PERSON] .. Знає і постійно бачила, що померлій завжди допомогав позивач у всьому: їсти наварити, город перекопати, дров привезти, знає, що доглядав у лікарні померлу теж позивач, а у нього все хочуть забрати. Відповідач [PERSON] постійно мешкав і мешкає в будинку своїх померлих батьків, разом з ними, зловживав алкогольними напоями, тому по допомогу завжди померла зверталась до позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з дитинства знає родину [PERSON] , які мешкали і мешкають в [ADDRESS] , і в них було чотири сина. [PERSON] -відповідача свідок ніколи не бачив, ні в дитинстві, ні в дорослому житті, не знав про її існування. Зазначає, що саме позивач має право на спадкування після смерті матері, оскільки саме він доглядав свою матір, допомагав усім, хоча з нею не проживав, навіть коли злягла, госпіталізував сам, приїздив своєю родиною - прибирав, привозив дрова, їсти , виконував всю роботу по господарству. До своєї хвороби померла торгувала огірками та помідорами , хотіла допомогти позивачу і його родині коштами. Відповідач [PERSON] , хатню роботу не дуже полюбляв, зловживав алкогольними напоями, мешкав і мешкає за адресою [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що була сусідкою померлої, ніколи не знала, що у [PERSON] була дочка, бо поралась на городі та в будинку померла часто сама. Син [PERSON] є хворою людиною, йому протипоказано працювати на сонці, ходив і ходить на роботу, жив разом з померлою вдвох, займався по господарству, по двору. Позивач приїздив до померлої зі своєю родиною, привозив їсти, топили піч, здійснювали необхідний ремонт. З літа 2016 року [PERSON] почала жалітись на серце, тяжко дихала, більше почала відпочивати вдома. В ніч на [INFO] померла постукала до свідка у вікно та попрохала допомоги, сказавши, що погано себе почуває, попросила зателефонувати сину [PERSON] - позивачу, щоб приїхав та викликати швидку допомогу. Свідок з чоловіком викликали швидку допомогу, а [PERSON] з`їздив до [PERSON] та покликав його, повідомивши, що його матері погано. Швидка допомога забрала [PERSON] , спочатку надавши першу допомогу, до лікарні, позивач на своєму авто поїхав за швидкою. Відповідач [PERSON] в ту ніч був на чергуванні, на роботі, тому ніяк не міг допомогти. Свідок [PERSON] дав аналогічні показання показанням [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебувала два з половиною дні у січні 2017 році у Каховській ЦРЛ, в одній палаті разом з [PERSON] , бачила, що до неї приходив позивач та його син [PERSON] . Дзвонили комусь, щоб надіслали кошти ( долари) на лікування, бо в них не було. Інших відвідувачів у хворої [PERSON] не було. Свідок бачила, як [PERSON] складала заповіт на позивача і казала, що він усе життя їй допомагає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знала померлу приблизно з 1995 року, разом працювали в Каховській ЦРБ. [PERSON] завжди тепло відкликалась про позивача, як дбайливого сина, про іншого сина говорила, що є дебоширом, полюбляє випити. Про існування [PERSON] ніколи не чула і не знала, померла ніколи не казала, що в неї є дочка. Нерозуміє, чому дитина не мешкала зі своєю матір"ю . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знала померлу [PERSON] приблизно з 1967 року, остання ніколи не говорила, не повідомляла, що в неї є дочка- [PERSON] . [PERSON] про позивача, як надійного сина, завжди допоможе, приїде - постірає, сходить до магазину, поремонтує, а за інших синів, що вони тільки б"ються за спадок ( будинок). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була однокласницею Позивача, часто спілкувалась з [PERSON] до її смерті, остання розповідала, що хоче переїхати до позивача жити, бо вже тяжко самій по господарству поратись або переписати дім на позивача, щоб його донька переїхала до неї жити та допомагала по господарству. Знає зі слів померлої, що позивач допомагає їй у всьому: придбанні продуктів, ліків, ремонті і т.п. Відповідач [PERSON] хоч і мешкав разом з померлою за однією адресою, але проживав окремо від неї , в літній кухні, у нього все було окремо від неї. Про [PERSON] , як доньку померлої та сестру [PERSON] та [PERSON] ніколи не чула, хоча знає цю родину з 1985 року, чому померла не говорила про неї та чому не було доньки стільки часу незнає. Померла [PERSON] самостійно передвигалась, ходила до магазину за продуктами, здійснювала торгівлю городини в смт. Любимівка Каховського району Херсонської області. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача. Зазначає, що весь час опікувались [PERSON] : доглядали її, купували ліки, возили до лікарні, прибирали в хаті, допомагали на городі, поховали за власні кошти. Останній раз, коли [PERSON] була в лікарні відповідачі жодного разу не провідали її, не допомогли грошима, наприклад [PERSON] навіть напівроку матері не приходила на поминки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є відповідальною особою, ніколи нікому ні в чому не відмовляє. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є майстром - штукатуром. Приблизно в 1996-1997 роках працювала разом зі [PERSON] на об"єкті кооперативу " Мрія", пам"ятає, що до всієї бригади звернулась [PERSON] , просила дати їй грошей в борг, на лікування матері. На той час, в нас не було коштів навіть на проїзд, сума була приблизно 2000000 - 4000000 гривень. Керівник кооперативу дзвонив до лікарні, дізнавався правдивість вказаної інформації ( операції матері [PERSON] ), що підтвердили і [PERSON] дали грошей наперед. Вона ці гроші відпрацювала ( скоріш за все вечорами та ночами штукатурила квартиру) часто бігала до лікарні, до матері- вдень. Суд вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис № 16 ( а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с.200). Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с.215). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] після реєстрації шлюбу 31.10.1981 року змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 43 ( а.с. 214). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 03.06.2020 року, [PERSON] була зареєстрована та проживала по 12.01.2017 року за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті, [INFO] , у вказаному будинку ніхто не був зареєстрований та не проживав ( а.с.6). В матеріалах справи міститься свідоцтво про право на спадщину від 30.08.1989 року, відповідно до якого, спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина [PERSON] , його діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Майно на яке видано свідоцтво складається з 1/ 2 частини автомобіля марки Москвич/2408, 1967 року випуску ( а.с.7). В матеріалах справи міститься свідоцтво про право на спадщину від 30.08.1989 року, відповідно до якого, спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина [PERSON] , його діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Майно на яке видано свідоцтво складається з Ѕ частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 205). Відповідно до свідоцтва про право власності від 30.08.1989 року, [PERSON] на праві власності належить Ѕ частка жилого будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] ( а.с.206). Постановою державного нотаріуса від 03.07.2017 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з невідповідністю заповіту законодавству України або міжнародним договорам ( а.с.8). Відповідно до листа медичного директора КНП « Каховська ЦРЛ» від 16.07.2020 року [PERSON] була доставлена швидкою допомогою до приймального відділення з діагнозом « Гострий інфаркт міокарду» та була госпіталізована до реанімаційного відділення, де перебувала до 06.01.2017 року. з 07.01.2017 року стан стабілізувався та 10.01.2017 року хвора була переведена до терапевтичного відділення. На протязі доби стан хворої погіршився і 12.01.2017 року в реанімаційному відділенні констатували біологічну смерть [PERSON] ( а.с.9). До позовної заяви долучений заповіт від 06.01.2017 року, де зазначено, що [PERSON] заповідає все належне їй майно [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений завідувачем реанімаційним відділенням Могилко О.О. ( а.с.10). Відповідно до постанови апеляційного суду Херсонської області від 01.02.2018 року скасовано рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 31.10.2017 року про визнання заповіту дійсним та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] ( а.с.208-209). Постановою Верховного суду від 04.05.2020 року, касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову апеляційного суду Херсонської області від 01.02.2018 року - залишено без змін ( а.с.210-213). Відповідно до акту обстеження місця проживання від 15.12.2017 року, встановлено, що [PERSON] дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , орієнтовно з 2004 року ( а.с.71). Окрім цього, відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини звернулись: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 186, 187, 188). Сторони по справі є спадкоємцями першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України та подали заяви на прийняття спадщини в установленому законом порядку. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі статтею до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1220 ЦК України, передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правила частини п`ятої статті 1224 ЦК України, стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі №321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19), від 30 травня 2008 року N 7. Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження №61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Частиною 2 ст. 1224 ЦК передбачено, не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Підставою для усунення від спадкування за нормою ст. 1224 ЦК є відповідно до частини 2 вказаної статті - умисне перешкоджання особою спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт, що сприяло виникненню права на спадкування у цієї особи чи в інших осіб або сприяло збільшенню їхньої частки у спадщині Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Проте позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є його процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду позивачем не надано належних, допустимих, достовірних доказів, відповідно судом не встановлено факт того, що спадкодавець, у зв`язку з віком та хворобою був у безпорадному стані, висловлював прохання або бажання про надання допомоги з боку відповідачів по справі, а вони, в свою чергу, свідомо від її надання ухилялись. Тобто, факту навмисного ухилення спадкоємців від надання допомоги безпорадному спадкодавцю з боку відповідачів не доведено. За змістом ч.1 та ч.4 ст.77, а також ч.1ст.89 ЦПК України, належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено тих обставин, що відповідачі не мають права на спадкування з підстав передбачених ч. 2ст. 1224 ЦК України. Таким чином, дослідивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо усунення відповідачів від права на спадкування після смерті матері [PERSON] не можуть бути задоволені, оскільки позивач не надав жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідачі ухилялись від участі у догляді за хворою матір`ю та не надано доказів, що вона потребувала такої допомоги саме від них і що остання перебувала у зв"язку з віком та хворобою у безпорадному стані. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за доцільне судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed