Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22.07.2006р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №128, від якого народилася одна дитина-донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини і ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, сам відповідач ніде не працює, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки в розмірі по 800,00 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не з»явилася, однак її представник адвокат [PERSON], подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд вимоги заявленого позову задоволити повністю. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак його представник адвокат [PERSON], подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги не визнає та просить суд стягувати із його довірителя аліменти на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення частково із-за таких підстав. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі "Конвенція") гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22.07.2006р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №128, від якого народилася одна дитина-донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ухиляється від утримання дитини і ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, сам відповідач ніде не працює, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дитини в розмірі по 800,00 грн. на кожну дитину. Отже, правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Зокрема, якщо суд встановить, що той з батьків, з кого стягуються аліменти, є інвалідом 1,11,111 групи, він повинен враховувати цю обставину для зменшення їх розміру. Крім цього, закон виходить з того, що суд має також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, яких згідно з нормами, закріпленими СК України, він зобов»язаний утримувати. Відповідач, як встановлено у суді, аліменти на утримання дітей не платить, іншої матеріальної допомоги позивачці не надає, сам не має постійного місця роботи. Обґрунтовуючи свої вимоги у позові та у суді позивачка вказала, що їй на даний час важко утримувати самій дитину, крім того витрати на її утримання збільшуються, відповідач постійного місця роботи не має, а відтак вона просить суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 800,00 грн. в місяць на кожну дитину. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ж до ч.1 ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини справи, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі, заявлена позивачкою з урахуванням фактичних потреб дитини, фінансових та матеріальних можливостей батька, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак суд вважає позов обгрунтованим, який підлягає до задоволення частково. Разом з тим, посилання відповідача на те, що він ніде не працює, не є підставою для відмови у стягненні аліментів, оскільки наведені ним обставини не перешкоджають йому працевлаштуватись і належним чином виконувати свої обво"язки, передбачені ст.180 СК України. Такі висновки суду узгоджуються і з нормами ст.51 Конституції України, згідно якої батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд має право присудити з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, зважаючи на реальні потреби дітей. Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв"язку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, суд вважає що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. За цих безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зваживши на матеріальні та духовні потреби малолітньої дитини та враховуючи, що відповідач, який, ніде не працює, на даний час є інвалідом 3-ої групи, отримує пенсію по інвалідності а відтак суд вважає за необхідне та справедливе відповідно до вимог ст.184 СК України присудити з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку, щомісячно з дня звернення до суду до її повноліття. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.180,182,184,192 СК України та

Outcome: approved