Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

09.03.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади с.Нове Село в особі [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обгрунтував наступним: його мати [PERSON],[INFO], два брати [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] та сестра [PERSON],[INFO] у 1946 році були переселені із с.Жубраче Лісківського повіту Жешівського воєводства ([PERSON]) у Тернопільську область. Він народився 11.07.1950 року у с.Нове Село Жидачівського району Львівської області. Враховуючи, що його батьки та сестра народились на території [PERSON], а він - на території Україні, тому у нього немає змоги підтвердити документально факт родинних відносин між ним та сестрою [PERSON] Вказаний факт йому необхідний для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри, яка померла 29.09.2004 року, не залишивши на випадок своєї смерті заповіту щодо розпорядження належним їй майном. Сестра [PERSON] у листопаді 1988 року уклала шлюб із [PERSON] та після укладення шлюбу, їй було присвоєно прізвище "Бого", у шлюбі дітей не мала. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІУ- ЛВ №026128, сестрі на праві власності належала земельна ділянка площею 3,1429 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області. Після смерті сестри [PERSON] її чоловік [PERSON], який помер 08.05.2014 р., спадщини не прийняв, оскільки перейшов жити до своєї матері, а також у встановлений ст.1270 ЦК України строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Фактично спадщину прийняв він, як спадкоємець другої черги за законом (похоронив сестру, доглядає за її могилою, встановив пам"ятник, у нього зберігалось свідоцтво про її смерть та Державний акт на право приватної власності на землю). Коли він у січні 2016 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сестри, то йому у цьому було відмовлено у зв"язку із тим, що відсутні документи, що підтверджують родинний зв"язок між ними. За вказаних обставин він змушений за визнанням свого права на спадкове майно звернутись до суду. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов з підстав, зазначених в позовній заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради за посадою облазницький сільський голова [PERSON] у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Суд заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши документи, наявні у справі, встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. Про судову практику у справах про спадкування (пункт 2) роз"яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов"язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Статтею 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З цих підстав суд приходить до висновку, що зазначені позовні вимоги про визнання права власності та встановлення факту, повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Так, згідно із положеннями ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Встановлено, що [PERSON] народилась 05.02.1942 на території [PERSON], а у 1946 році разом із матір"ю та двома братами була переселена на територію України(архівна довідка Державного архіву Львівської області №Л-148 від 13.01.2016 року, а.с.8). 05.11.1988 року вийшла заміж за [PERSON], [INFO] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка "Бого", що підтверджуються записом акта про укладення шлюбу №6 від 05.11.1988 року, який складено виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради. Як вбачається із свідоцтва про смерть серія 1-СГ №348605, яке видано [PERSON] сільською радою 01.10.2004 року, що цього дня померла [PERSON] у віці 62 роки (а.с.7). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка заповіту на випадок смерті не залишила, був її чоловік [PERSON], який на момент її смерті із нею не проживав та у встановлений законом термін спадщини не прийняв, що стверджується довідкою [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області(а.с.9). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця(ст.1262 ЦК України). Позивач [PERSON], як рідний брат спадкодаця [PERSON], є єдиним живим спадкоємцем другої черги за законом майна померлої та вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини (похоронив сестру, доглядає за її могилою, встановив на ній пам"ятник, у нього зберігалось свідоцтво про її смерть та Державний акт на право приватної власності на землю). В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-ЛВ №026128, який видано 05.08.2002 року [PERSON] сільською радою, підтверджено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,1429 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області(а.с.10). Встановлені в судовому засіданні обставини не ставлять під сумнів близькі родинні відносини між [PERSON] та [PERSON](дівоче [PERSON]) [PERSON], яка померла 01.10.2004 року, як рідними братом та сестрою. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивач фактично прийняв спадщину, проте не міг її оформити без встановлення факту родинних відносин через відсутність підтверджуючих документів, а отже з метою захисту свого права обґрунтовано звернувся до суду для встановлення фактів та спадкування. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved