Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Ніжинської міської ради, в якій просить визнати недійсними договори дарування часток квартири [ADDRESS] від 06.10.2012 року, згідно з якими [PERSON] та [PERSON] подарували по 1/4 частці спірної квартири [PERSON] та [PERSON], та визнати за Публічним акціонерним товариством "Чернігівоблбуд" право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що по [ADDRESS] розташований житловий будинок, зведений в 90-х роках минулого століття за кошти попередників позивача. Частина квартир в будинку була викуплена, а квартири №№ 3, 12, 14, 15, 18, 20, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 38, 39 залишились у власності та на балансі товариства. У листопаді 2007 року без відома позивача квартира [ADDRESS] у вказаному будинку була приватизована її мешканцями. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.02.2010 року у справі № 2-99 було визнано недійсною приватизацію квартири [ADDRESS] сім"єю [PERSON], а також визнано недійним свідоцтво про право власності від 14.11.2007 року на зазначену квартиру, видане органом приватизації при виконкомі Ніжинської міської ради на ім"я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці за кожним із них. У зв'язку з цим, позивач неодноразово звертався до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації припинення права власності відповідачів на спірну квартиру. У відповідь на останнє таке звернення надійшло рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Філь А.М. від 20.06.2014 року про відмову у вчиненні зазначених дій, зі змісту якого стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування від 06.10.2012 року подарували свої частки [PERSON] та [PERSON]. Проте даний договір дарування є недійсним, оскільки на день оформлення договору відповідачі не були власниками дарунку. В процесі розгляду справи, за клопотанням представника відповідачів та представника третьої особи, судом було залучено в якості другого відповідача виконавчий комітет Ніжинської міської ради. В судовому засіданні представник позивача Розмовенко О.Г. повністю підтримала заявлені позивачем в позовній заяві вимоги і пояснила, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.02.2010 року у справі № 2-99 було визнано недійсною приватизацію квартири [ADDRESS] сім"єю [PERSON], а також визнано недійним свідоцтво про право власності від 14.11.2007 року на зазначену квартиру. Тому договір дарування відповідачами [PERSON] та [PERSON] часток зазначеної квартири від 06.20.2012 року є недійсним. Спірна квартира належить позивачу, оскільки була побудована за кошти позивача, і в 2009 році рішенням загальних зборів акціонерів товариства була включена до статутного капіталу товариства. Тому просила задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні не визнав позовні вимоги позивача і пояснив, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 29.12.2008 року було встановлено, що у позивача відсутні правові підстави для включення спірної квартири до статутного капіталу товариства. Крім того, позивач у 2011 році звертався до господарського суду Чернігівської області з позовом до виконкому Ніжинської міської ради, КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації", треті особи - відповідачі у даній справі та інші мешканці будинку [ADDRESS], про визнання за позивачем права власності на ряд квартир, у тому числі [ADDRESS], та зобов'язання зареєструвати право власності на дані квартири. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2012 року, яке набрало законної сили, позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Зазначеними судовими рішеннями встановлено відсутність будь-яких правових підстав у позивача на спірну квартиру, а отже відповідачі мали право розпоряджатись належними їм частками квартири. Тому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача - виконавчого комітету Ніжинської міської ради Лях О.М. позовні вимоги позивача не визнала і пояснила, що є рішення господарського суду яким позивачу відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. Тому просила відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки права позивача не порушені. Представник третьої особи КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" в судове засідання не з'явився. З КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність їх представника, і що у вирішенні спору вони покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи - реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Філь А.М. за викликом у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутність. Вислухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи є копія рішення державного реєстратора №13937699, від 20.06.2014 року (а. с. 13), яким відмовлено у проведенні державної реєстрації припинення права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.13). В судовому засіданні встановлено, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 28.12.2008 року, яке залишено в силі ухвалою Верховного суду України від 31.03.2009 року (а. с. 42-46) було визнано недійсним включення до статутного капіталу підприємства ДП "Управління майном" ЗАТ "Чернігівоблбуд" квартири [ADDRESS]. В матеріалах справи є копія рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2012 року, копії постанов Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2012 року та Вищого господарського суду від 02.07.2013 року (а.с.47-64), відповідно до яких позивачу було відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на ряд квартир, у тому числі і на квартиру [ADDRESS], за відсутністю підстав для визнання за позивачем права власності на спірні квартири. Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Чернігівоблбуд" не являється власником квартири [ADDRESS] і в нього відсутні підстави вимагати право власності на дану квартиру, а укладений між відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] договір дарування не суперечить вимогам ст. 203 ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, тому суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні позову.

Outcome: dismissed