Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав та зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.10.2008 року по 20.04.2015 року, від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач тривалий час не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям та розвитком, не надає матеріальної допомоги, не зустрічається з дитиною, не відвідує дитину, не вітає її з днем народження, не телефонує, не дарує подарунки. Позивачка самостійно займається вихованням дитини, її розвитком, відпочинком. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], а також збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1500, 00 грн. щомісячно. У судовому засіданні представник позивачки повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.. 214 ЦПК України). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 03.10.2008 року по 20.04.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Батьками неповнолітньої дитини вказані: матір′ю - [PERSON] (позивачка), батьком - [PERSON] (відповідач), що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров′я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов′язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання юридичного обов′язку по вихованню дитини [PERSON], не приймає участі в її вихованні, не цікавиться її життям та розвитком, не надає матеріальну допомогу, крім сплати аліментів, не бажає спілкуватися з дитиною. Дані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні встановленими по справі обставинами та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: -довідкою-характеристикою Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 770 про те, що [PERSON] відвідує дитячий садок з вересня 2012 року, мати постійно піклується про дитину, займається її розвитком, при цьому батько дитини участі у вихованні дочки не приймає. Відповідно до Висновку № 102/03/31-933 від 07.02.2017 року Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Зважаючи на викладене вище та вимоги діючого законодавства, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. Що стосується позовних вимог про збільшення розміру аліментів, то судом встановлено наступне. Позивачка у своїх позовних вимогах просить суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки, встановивши розмір аліментів у розмірі 1500, 00 грн. щомісячно, зважаючи на те, що на даний час позивачці важко одній утримувати дитину, а відповідач аліменти не сплачує, розмір аліментів, що був встановлений судовим рішенням, є недостатнім для утримання дитини. Як вбачається з письмових матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 700, 00 грн. щомісячно. На виконання судового рішення позивачці був виданий виконавчий лист і відкрито виконавче провадження. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров′я когось з них. Враховуючи те, що на даний час матеріальний та сімейний стан позивачки змінився, вона не має можливості належним чином утримувати дитину, її заробітна плата є мінімальною, інших доходів вона не має, суд вважає, що є всі підстави для задоволення її позову про збільшення розміру аліментів. Що стосується розміру аліментів, які підлягають встановленню, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що розмір аліментів повинен бути встановлений у розмірі 1500, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, та до повноліття дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved