Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом в якому просять зобов"язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні їх земельною ділянкою та будинком за адресою [ADDRESS], шляхом знищення вигрібної каналізаційної ями, яка знаходиться біля їх будинку за вказаною адресою. Мотивуючи свої вимоги, позивачі зазначають, що є власниками домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS], який отримали в результаті приватизації. Будинок розділений на дві частини та власником другої частини є відповідач [PERSON]. У 2010 році відповідач без будь-яких дозволів та погоджень із державними органами побудувала прибудову до будинку у вигляді вигрібної ями, яка знаходиться на відстані 4 м. від вікон їх будинку та на відстані 2 метрів від стіни будинку. Зазначене свідчить про те, що вказана вигрібна яма побудована з порушенням вимог п. 2.3.2 "Санітарних правил утримання територій населених пунктів" від 05 серпня 1998 року № п. 3.25.а ДБН 360 "Планування та забудови міських та сільських поселень", відповідно до яких відстані між житловим будинком та дворовим туалетом повинна сягати не менше 15 метрів. Крім вказаних порушень з даної вигрібної ями є наявний постійний сморід, який може сприяти погіршенню здоров"я. Відповідач в добровільному порядку усунути зазначені порушення відмовляється, тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити їх з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог заявлених позивачами. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі є власниками житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Біля зазначеного домоволодіння відповідач самовільно без будь-яких погоджень з державними органами та в порушення санітарно-епідеміологічних норм збудувала вигрібну яму, яка знаходиться на відстані 4 м. від вікон будинку позивачів та на відстані 2 метрів від стіни будинку, що підтверджується актом ДЗ "Каланчацької рай СЕС" від 12 жовтня 2012 року. Дана обставина створює дискомфорт для позивачів та перешкоджає їм користуватися належним їм майном та земельною ділянкою. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок по доказуванню покладається на позивача. В силу ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. За ч.ч.2,3 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. За ч.5 ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Таким чином, враховуючи вищевикладене, той факт, що в судовому засіданні було доведено факт побудови відповідачем вигрібної ями, з порушенням санітарно-епідеміологічних норм та державних стандартів, що перешкоджає позивачам належним чином користуватися майном, яке належить їм на праві власності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесенні останнім та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору в сумі 243, 60 грн..

Outcome: approved