Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS], який належав спадкодавцю на праві приватної власності, а також на земельну частку ( пай) в КСП ім. Шевченка . За життя право власності на вказаний житловий будинок мати в установленому порядку не зареєструвала. Позивачка зазначила, що на час смерті матері вона проживала з останньою, продовжує проживати в спадковому будинку після смерті матері, робила в ньому поточні ремонти, користується земельною ділянкою, на якій розташований будинок та вважала, що прийняла спадщину після смерті матері. Вказала, що вона є спадкоємцем після смерті матері за заповітом, крім неї, інших спадкоємців після смерті матері не має. 17.12.2014 року вона звернулась з письмовою заявою до Коростенської районної державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва на спадщину за заповітом, однак їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено через відсутність на спадковий будинок правовстановлюючих документів. Через це позивачка останніми уточненими вимогами просила суд постановити рішення, яким встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем в будинку [ADDRESS], визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] та визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну частку ( пай), площею 6,19 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Горщиківської сільської ради Коростенського району колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який належав спадкодавцю [PERSON], яка померла [INFO], на підставі Сертифіката на право на земельну частку ( пай) Серії ЖТ № 0102245, виданого 12.05.1997 року Коростенською райдержадміністрацією. В судове засідання позивачка не з"явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. ( а.с. 26 ) Представник відповідача - Територіальної громади в особі Горщиківської сільської ради в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності. ( а.с. 27 ) Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Горщик Коростенського району померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] а.с.4 ). Належність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS], який був побудований в 1979 році, стверджується довідкою Горщиківської сільської ради № 2179 від 04.12.2014 року ( а.с. 9). Випискою з рішення виконкому Горщиківської сільської ради Коростенського району від 21.12.1999 року № 50 зі змінами підтверджується, що [PERSON] була передана безоплатно у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельна ділянка в розмірі 0,45 га та для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,25 га , які знаходяться в с. Березівка Коростенського району (довідка а.с.11). Державна реєстрація вказаного будинку за життя померлою не проведена, що підтверджується копією технічного паспорта на будинок ( а.с. 12-14) . Відповідно до положень ст. 100, 101 ЦК УРСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"язковою державною реєстрацією. Належність [PERSON] на праві власності вказаного житлового будинку ніким не оспорюється, зібраними по справі доказами не спростовується. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] та права на земельну частку ( пай). 20.07.1993 року заступником голови виконкому Горщиківської сільської ради Коростенського району посвідчено заповіт, яким [PERSON] мешканка с. Березівка Коростенського району на випадок своєї смерті належний їй будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла своїй дочці - [PERSON]. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі № 16, він не змінений та не скасований. ( а.с.17). Таким чином, позивачка по справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України . Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 21 червня 2006 року [PERSON] визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] тривалістю до 20.09.2006 року. Рішення набуло чиннності, у визначений судом строк [PERSON] звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, Коростенською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 275/2006 рік, свідоцтво про право на спадщину не видано ( а.с. 23 - 24, 36 ). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Так як позивачка прийняла спадщину після смерті матері шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, позов в частині встановлення факту постійного проживання позивачки зі спадкодавцем на час смерті спакодавця задоволенню не підлягає, так як встановлення даного факту не має для позивачки юридичного значення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так як право власності спадковдавця [PERSON] на спадковий будинок підтверджений належними правовстановлюючими документами - записами в погосподарських книгах, цей будинок не є самовільним будівництвом, позивачка підтвердила належними доказами неможливість отримання спадщини в нотаріальній конторі ( лист нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину а.с. 10 ) позов [PERSON] про визнання за нею права власності на спадковий будинок підлягає задоволенню. Також померлій на підставі свідоцтва про право на земельну частку ( пай) серії ЖТ № 0102245 належить право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка розміром 6,19 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 18). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Позивачка [PERSON] не надала суду належних доказів доказів того, що нею втрачена можливість отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку ( пай) в нотаріальній конторі, а тому позов в частині визнання за позивачкою право власності на земельну частку ( пай) задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial