Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору недійсним , мотивуючи свої вимоги тим , що в травні 2006 року ним було загублено паспорт громадянина України та картку з реєстраційним номером про що було повідомлено правоохоронні органи. В 2008 році позивачу стало відомо, що на його ім"я, за допомогою втраченого паспорту, було придбано квартиру [ADDRESS].Оскільки він вказаний договір не укладав і не власником вказаної вище квартири, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свої прав та інтересів, та просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 5938 відповідно до якого [PERSON], діючи від себе особисто та в інтерсах [PERSON], згідно з довіреністю посвідченою 30.08.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю. за № 1442 продав, а [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] В судове засідання сторона позивача, сторона відповідача подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Третя особа [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] також просила слухати справу за її відсутності . Позовні вимоги підтримала та не заперечила проти їх задоволення. Представник Служби у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві та Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І.до суду не з"вилися . Судом про дату судового розгляду судом повідомлені належним чином та у встановлений законом порядок. Дослідивши матеріали справи , судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи у травні 2006 року позивач [PERSON] , загубив свій паспорт громадянина України та картку з реєстраційним номером платника податків, про що ним було повідомлено правоохоронні органи . 05.04.2007 року [PERSON] отримав новий паспорт громадянина України. 25.10.2007 року втрачений паспорт було знайдено [PERSON] в підвальному приміщенні, де розташовані автоматичні камери схову станції Київ-Пасажирський. За вказаними обставинами позивачу стало відомо , що на його ім"я було придбано квартиру [ADDRESS] . За даним фактом було відкрито кримінальну справу № 20-1960 та накладено арешт на спірну квартиру. У відповідності до Договору купівлі-продажу квартири від 07.09.2007 року [PERSON], діючи від себе особисто та в інтересах [PERSON], згідно з довіреністю. посвідченою 30.08.2007 року Перевертун О.Ю. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 1442, продав, а [PERSON] ( реєстраційнийномер облікової картки платників податків [NUMBER]) придбав у власність квартиру. Вказаний Договір було посвідчено Д.І. Башлай, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу . При цьому було встановлено, що у паспорті, за яким посвідчувався вказаний договір, на ім"я [PERSON]. вклеєна фотографія не позивача по справі, а іншої особи чоловічої статі. Таким чином , невідомою особою , нібито діючої від імені [PERSON], 07.09.2007 року було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Як встановлено судом, та не спростовано жодною із сторін , з часу укладення вищевказаного договору позивач [PERSON] жодного разу не був у нібито, придбаній ним квартирі, у нього відсутні правовстановлючі документи на вказане майно , у вказаній квартирі він не зареєстрований і не мав права та бажання вступати в управління вказаною квартири про , що неодноразово повідомляв співробітників правоохоронних органів , [PERSON], та [PERSON] Оскільки позивач вказаний договір не укладав і не є власником вказаною квартири, жодних дій з приводу перероформлення документів на дійсних власників квартири не було вчинено. Згідно вимог ст.322 ЦК України , власник зобов"язаний утримувати майно , що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.33 ЖК України. громадяни , які мають у приватній власності жилий будинок ( квартиру), зобов"язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати прибудинкову територію . Оскільки позивач по справі [PERSON] фактично не є власником квартири [ADDRESS], тому він не виконує зобов"язань, передбачених вимогами ст.322 ЦК України та ст.33 ЖК України . Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України, змість правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками ( усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтерисована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин). Відповідно до ст.655 ЦК України , за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов"язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов"язуєтьс прийняти майно ( товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений ( придбаний, набутий) продавцем у майбтньому. Відповідно до ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадківпримусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у виадку, якщо власник не має права вимагати його поверенння. Згідно вимог ст.662 ЦК України, продавець зобов"язаний передатипокупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Однак як втановлено судом, [PERSON] не продавав квартиру [ADDRESS] ( від свого імені та від імені [PERSON].) . Відповідно особа, що вчинила цей правочин не мала права його вчиняти, так як не була власником предмету укладеного договорукупівлі-продажу. [PERSON] не передавав позивачу ні вищевказану квартиру, ні правовстановлючі документи на неї. Позивач не здійснював жодних платежів на користь [PERSON] за придбану квартиру відповідно до договору. Таким чином, укладеним договором порушено вимоги чинного законодавства. Окрім того, ані у власників квартири ( [PERSON] та [PERSON].) ні у позивача не було намірів ( волі) укладати договір купівлі-продажу квартири 3 2 за адресою [ADDRESS], що є підставою для визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] недійсним відповідно до вимог ст.203,215 ЦК України тому позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню . На підставі викладеного та

Outcome: approved