Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

у лютому 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправними дії державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Харківській області щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] та присвоєння їй кадастрового номеру 6310137200 :02:011:0013; скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0455 га, кадастровий номер 6310137200:02:011:0013. Також просив стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. Свої вимоги обгрунтовиє тим, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна» на праві приватної власності належать нежитлові будівлі та споруду літ.Б-4» площею 1554,8 кв.м., літ; «А-1» площею 865,0 кв.м. по [ADDRESS] та нежитлові будівлі та споруди літ. «А-1» площею 135,8 кв.м., літ, «Б-1» площею 409,2 кв.м., літ. «В-2» площею 875,1 кв.м., літ. «Д-1» площею 70,8 кв.м.. по [ADDRESS] . Вказані виробничі та адміністративні будівлі .фактично знаходяться поруч одні від інших, використовуються ТОВ «Фортуна» в єдиному технологірному циклі виробництва та зв`язані між собою телекомунікаційними, електричними та іншими мережами і комунікаціями. На теперішній час та з урахуванням рішень Харківської міської ради віл 22. 02. 2017 № 629/12, від 22.06.2012 № 762/12, а також Договору про внесення авансового внеску № 41/12 від 07.06 2012 щодо викупу земельної ділянки під кадастровим №6310137200.02:011:0009 по [ADDRESS] вирішується у судовому порядку (справа №922/4196/16). 3 метою впорядкування питання щодо отримання у користування або у власність сусідньої земельної ділянки для експлуатації нежитлових будівель та споруд літ. «А-1» площею 135,8 кв.м., літ. «Б-1» площею 409,2 кв.м., літ. «В-2» площею 875,1 кв.м., літ. «Д-1» площею 70,8 кв.м. по [ADDRESS] , ТОВ «Фортуна» 08.06.2017 звернулося із відповідним листом за №29 від 07.06.2017 та №48 від 28.07.2017 до Харківської міської ради на ім`я міського голови. 01.03.2018 до ТОВ «Фортуна» з листом за №1 на ім`я директора товариства звернувся гр. [PERSON] . У вказаному листі остійній просив Позивача погодити межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0455 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також до листа були додані безпосередньо акти погодження меж спірної земельної ділянки від 12.03.2018 та приймання-передачі на зберігання межових знаків без дати, а також план меж земельної ділянки. У листі зазначалось, що гр. [PERSON] на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу №203 від 22.01.2018 та №494 від 01.02.2018, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Ємцем І.О., належить житловий будинок по 1/2 частині, розташований на цій ділянці. Відповідь про відмову та/або рішення міської ради про надання згоди на оформлення права власності чи права користування ТОВ «Фортуна» земельною ділянкою, яку Позивач просив оформити у листах №29 від 07.06.2017 та №48 від 28.07.2017, отримані не були, але ознайомившись із планом земельної ділянки по [ADDRESS] , за погодженням меж якої до позивача звернувся гр. [PERSON] , було встановлено, що частина ділянки, яку намагається гр. [PERSON] оформити для експлуатації житлового будинку із господарськими спорудами, є частиною саме тієї земельної ділянки, за оформленням якої ТОВ «Фортуна» зверталась раніше з листами №29 від 07.06.2017 та №48 від 28.07.2017. Враховуючи зазначене ТОВ "Фортуна" відмовились від погодження меж земельної ділянки у запропонованих границях. Наприкінці травня 2018 року з сайту «Публічна кадастрова карта України» позивач дізнався про наявність зареєстрованої земельної ділянки під кадастровим номером № 6310137200.02 : 011 :0013, площею 0,0455 га по [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач вважає, що здійснення державної реєстрації вказаної земельної ділянки проведено з порушенням закону, на підставі документів, які не відповідають вимогам законодавства, реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі на його думку проведена з порушенням Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ № 1051 від 17.102012 року та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 року № 376, та порушила права позивача, оскільки вони вправі були очікувати на отримання частини цієї земельної ділянки у користування. Ухвалою Ленінського районного осуду м. Харкова від 27 лютого 2019 року за позовною заявою було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, вказав про необґрунтованість вимог позивача та зазначив, що позивач у позові посилається на те, що він мав намір отримати у користування або у власність земельну ділянку за адресою по [ADDRESS] , у зв`язку із чим останній із відповідними листами звертався до Харківської міської ради. Також позивач зазначає, що 01.03.2018 р. до нього звернувся гр. [PERSON] з проханням погодити межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0455 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. При цьому зі змісту позовних вимог ТОВ «Фортуна» взагалі не зрозуміло, які саме земельні ділянки, на думку останнього, перетинаються із земельною ділянкою з кадастровим номером 6310137200: 02 :011 : 0009 , зареєстрованою за заявою [PERSON] . Жодних доказів існування таких перетинів позивачем не надано. В тому числі відповідач посилався на заборону втручання будь-яких органів та посадових осіб у діяльність державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок. Вважає безпідставними посилання позивача на невідповідність документації на підставі якої проведено реєстрацію спірної земельної ділянки. Крім того, представник ГУ Держгеокадастру у Харківській області посилався на те, що управління не є належним відповідачем у даній справі. У відповіді на відзив Головного управління Держгеокадастру у Харківській області позивач зазначає, що ніяких доказів в обгрунтування заперечень на позов відповідач не навів та не надав, а також не обґрунтував та не спростував тверджень позивача про те, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельно ділянку по [ADDRESS] , площею 0,0455 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присвоєння їй кадастрового № 6310137200:02:011:0013 та формування відповідної ділянки як об`єкта цивільних прав, проведене з порушенням вимог чинного законодавства. Від відповідача Відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області надійшли письмові пояснення із запереченнями щодо залучення їх у якості співвідповідача оскільки вони є структурним підрозділом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Третя особа [PERSON] надав письмові пояснення, та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, пред`явлені за відсутності порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Він вказує, що дійсно 01.03.2018 року він звернувся на ім`я директора ТОВ «Фортуна», в якому просив позивача погодити межі земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS] площею 0,0455 га. Також, до листа були додані безпосередньо акти погодження меж земельної ділянки, що знаходяться у користуванні ТОВ «Фортуна» та акти приймання-передачі на зберігання межових знаків, а також план земельної ділянки. Будь-яких відповідей від ТОВ «Фортуна» про свою незгоду з запропонованими кордонами земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON] , розташованої за адресою [ADDRESS] не отримував. Що стосується посилання позивача стосовно факту підтвердження перетинання земельних ділянок на клопотання Харківської міської ради під час розгляду справи №922/4196/16 у Господарському суді Харківської області про залучення у якості третьої особи [PERSON] з тих підстав, що нібито межі та границі земельної ділянки позивача по [ADDRESS] під кадастровим номером 6310137200:02:011:0009 перетинаються з земельною ділянкою з кадастровим номером 6310137200: 02 :011 : 0013 , що знаходиться у користуванні третьої особи (у [PERSON] ), то воно залишено без задоволення, оскільки це твердження не знайшло свого підтвердження у суді при розгляді цього клопотання. Твердження сторони позивача про нібито самовільне встановлення ним на початку 2018 року огорожі, не відповідає дійсності. Колишній власник 1/2 частини будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , ще у 2016 році звертався до ТОВ ГК «Геопром» з замовленням на виготовлення топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки по [ADDRESS] . Згідно цього документу, земельна ділянка по всьому периметру відокремлена від сусідніх ділянок забором. Саме так позначається огорожа на карті, що підтверджується «Умовними знаками для топографічної карти масштабу 1: 10000 », затвердженим Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №254 від 9 липня 2001 року. Також,28 липня 2016 року КМ «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на замовлення колишніх власників будинку [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , виготовила технічний паспорт на садибний житловий будинок. Згідно цього документу, земельна ділянка має такий саме контур, як і на топографо-геодезичній зйомці, виготовленої ТОВ ГК«Геопром». Кордони земельної ділянки позначені знаками, що означають огорожу. Площа земельної ділянки, згідно експлікації для обслуговування будинку дорівнювала 411 кв.м., в.т.ч. під будиноком-65 кв.м., під двором-109 кв.м., під садом-237 кв.м. Тож вказує, що твердження про самовільне встановлення [PERSON] в травні 2018 року огорожі не є правдивим. Вона існувала ще задовго до придбання ним житлового будинку. Крім того, [PERSON] у письмових поясненнях зазначає, що матеріали позовної заяви не містять належних доказів на підтвердження наявності порушених прав та інтересів позивача, у зв`язку із оформленням [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] . Також не доведено твердження позивача, що частина земельної ділянки, що знаходиться у користуванні [PERSON] , яка має кадастровий номер 6310137200:02:011:0013 будь в якій частині перетинається з земельною ділянкою, що знаходиться у користуванні ТОВ «Фортуна» та має кадастровий номер 6310137200:02:011:0009. Також, відсутні будь-які докази про те, що саме ця земельна ділянка з кадастровим номером 6310137200:02:011:0013 або її частка, що намагається оформити [PERSON] для експлуатації житлового будинку із господарськими спорудами, є частиною саме тієї земельної ділянки, за оформленням якої ТОВ «Фортуна» звернулась раніше листами до Харківської міської ради. Від Третьої особи Харківської міської ради надійшли письмові пояснення, у яких вони заперечували проти задоволення позовних вимог. Посилалися на безпідставність доводів позивача щодо порушення процедури погодження меж земельної ділянки при виготовленні документації . Крім того, вказували на те, що позивачем не доведено в чому саме полягає порушення його прав відповідачем по справі ГУ Держгеокадастру у Харківській області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та у відповіді на відзив відповідача, та додаткових письмових поясненнях. У останнє судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області в останні судові засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, та зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує своєю позицією обґрунтованою доводами викладеними у письмових заявах поданих суду. Відповідач Державний кадастровий реєстратор Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Князєв Антон Володимирович до суду не з"явився, про розгляд справи повідомлявся у передбачений законом порядок, в тому числі шляхом неодноразового розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Будь-яких письмових заяв від нього не надходило. Представник третьої особи Харківської міської ради будучи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених у письмових поясненнях. У останнє судове засідання не з"явився. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених ним у письмових поясненнях. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, Товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна» на праві приватної власності належать нежитлові будівлі та споруди літ."Б-4" площею 1554,8 кв.м., літ. «А-1» площею 865,0 кв.м. по [ADDRESS] та нежитлові будівлі та споруди літ. «А-1» площею 135,8 кв.м., літ, «Б-1» площею 409,2 кв.м., літ. «В-2» площею 875,1 кв.м., літ. «Д-1» площею 70,8 кв.м. по [ADDRESS] . Листом за №29 від 07.06.2017 ТОВ «Фортуна» звернулися до Харківської міської ради на ім`я міського голови з проханням надання дозволу на розробку земельного проекту для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі розташованої за адресою [ADDRESS] . Також з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] ТОВ "Фортуна" на виконання листа Харківської міської ради № 3588/0/27-17 від 30.06.2017 року до Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради було надіслано перелік документів відповідно до супровідного листа №48 від 28.07.2017. 01.03.2018 р. до ТОВ «Фортуна» з листом за №1 на ім`я директора товариства звернувся гр. [PERSON] . У вказаному листі останній просив Позивача погодити межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0455 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У листі зазначалось, що відповідачу на праві власності на підставі договорів купівлі- продажу №203 від 22.01.2018 р. та №494 від 01.02.2018 р., посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Ємцем І.О., належить житловий будинок по 1/2 частині, розташований на цій ділянці. Також до листа були додані безпосередньо акти погодження меж спірної земельної ділянки та приймання-передачі на зберігання межових знаків. На час звернення до позивача із зазначеним листом та до теперішнього часу відповідь про відмову та/або рішення міської ради про надання дозволу на оформлення права власності чи права користування ТОВ «Фортуна» земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , яку Позивач просив оформити у листах №29 від 07.06.2017 р. та №48 від 28.07.2017р. отримані не були. Як зазначає позивач, вони відмовились від погодження меж земельної ділянки, оскільки ознайомившись із планом земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0455 га, за погодженням меж якої до позивача звернувся гр. [PERSON] , ними було встановлено, що частина ділянки, яку намагається гр. [PERSON] оформити для експлуатації житлового будинку із господарськими спорудами, є частиною саме тієї земельної ділянки, за оформленням якої ТОВ «Фортуна» зверталась раніше з листами №29 від 07.06.2017р. та №48 від 28.07.2017 р. ТОВ «Фортуна» листом від 13.04.2018 р. за №23 для роз`яснення ситуації що склалась, звернулась до Харківської міської ради на ім`я міського голови. Листом від 11.05.2018р. за № 3204/0/225-18 Департамент земельних відносин Харківської міської ради у відповідь на звернення Позивача від 13.04.2018 р. за №23 повідомив, що згідно генерального плану м. Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2013 за №1023/13, земельна ділянка по [ADDRESS] , частково розташована в зоні садибної житлової забудови, а частково в зоні промислових підприємств в межах впливу промутворень. Також у вказаному листі повідомили, що Департамент земельних відносин Харківської міської ради у зв`язку із зверненням від 06.03.2018 року ФО-П [PERSON] розробника документації із землеустрою, було погоджено межу загального користування від т.А до т. Б земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Відповідно до інформації Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 12.04.2018 року Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області на підставі технічного документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ФО -П [PERSON] , проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 6310137200:02:011:0013, місце розташування адреса: [ADDRESS] , площею 0,0455 га. Цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Відомості про зареєстроване право власності у кадастрі відсутня. Згідно інформації наданої Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області у листі № 1662/116-19 від 05.07.2019 року реєстрація вказаної земельної ділянки проведена 12.04.2018 року Державним кадастровим реєстратором Відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області - Князєвим Антоном Володимировичем , яка здійснюється під час їх формування за результатами складення документації із землеустрою шляхом відкриття Поземельної книги та внесення відповідних відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру. За змістом статті 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Згідно з частиною третьою статті 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхніх територіях передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частиною четвертою і частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 123 ЗК України надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які дані того, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, то отримання земельної ділянки у користування здійснюється в загальному порядку, а саме на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тобто у відповідності до абзацу 4 частини першої статті 123 ЗК України. У відповідності зі статтею 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно пункту10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:поділу чи об`єднання земельних ділянок;якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012року № 1051, визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну. Відповідно до частини сьомої статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Після формування земельної ділянки, відповідно до частини третьої статті 79-1 К України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частина чотири статті 79-1 ЗК України). Як було встановлено судом [PERSON] звернувся до ФО-П [PERSON] для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). На підставі виготовленої документації державним реєстратором Відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області - Князєвим Антоном Володимировичем проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:02:011:0013 за адресою [ADDRESS] , площею 0,0455 га. Такі дії державного реєстратора відповідають частині десятій статті 79-1 ЗК України, оскільки державна реєстрація речових прав на земельну ділянку здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Щодо позовних вимог про скасування судом державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером 6310137200:02:011:0013, внесеного до Державного земельного кадастру, суд також зазначає наступне. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до речових прав, які підлягають державній реєстрації віднесено речові права, похідні від права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в організаційну систему державної реєстрації прав входять суб`єкти державної реєстрації прав (виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, акредитовані суб`єкти), державні реєстратори прав на нерухоме майно. Стаття 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділяє суб`єктів державної реєстрації прав повноваженнями щодо забезпечення проведення державної реєстрації прав, ведення Державного реєстру прав. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Також відповідно до статті 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно з частиною 1 статті 9 вказаного Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державним кадастровим реєстратором. Згідно з п. 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року (далі - Порядок), до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належать, зокрема, здійснення державної реєстрації земельних ділянок, скасування такої реєстрації. Відповідно до п. 66, 67 Порядку внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. Так, згідно з п. 60, 61 Порядку запис у поземельній книзі скасовується (поновлюється) державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в поземельній книзі здійснюються шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що його права порушено. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі оформлення. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Відповідно до пункту 3.12 Інструкції «Про встановлення(відновлення) меж земельних ділянок в натурі(на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 року №376, ТОВ «Фортуна» як користувач суміжної ділянки був своєчасно повідомлений про дату та час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі, а саме не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт. Лист, в якому вказувалося про дату та час проведення вищевказаних робіт 12.03.2018 року, був вручений представнику ТОВ «Фортуна» 1.03.2018 року під підпис, тобто набагато раніше чим за 5 робочих днів. Матеріали справи не містять будь-яких відповідей від ТОВ «Фортуна» про свою незгоду з запропонованими кордонами земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні у третьої особи (у [PERSON] ).,розташованої за адресою [ADDRESS] . При добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акту погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у користування. Вказане узгоджується із висновком висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18). Доводи позивача про порушення його права вказаною реєстрацією є безпідставними, оскільки позивач у судовому порядку захищає право на орієнтовний розмір та бажане місце розташування земельної ділянки, вказане ним у заяві про надання дозволу на розробку земельного проекту для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі розташованої за адресою [ADDRESS] . Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Визначаючи предмет позову, як спосіб захисту права чи інтересу, важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 ЦК України, за приписами якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Також відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача від порушення їх іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно (зокрема, земельну ділянку) іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж об`єкту. Належним відповідачем у такій справі, є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. (позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 р. по справі № 823/2042/16). Земельна ділянка за кадастровим номером 6310137200 :02:011:0013 зареєстрована за адресою [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку право власності на який належить [PERSON] . Статус якого позивачем у даній цивільній справі визначено як третя особа. Процесуальні права та обов`язки відповідача та третьої особи різні та мають відповідні процесуальні наслідки. Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно залучати до участі у справі співвідповідача. Враховуючи те, що позивач не заявляв позовної вимоги до [PERSON] та не заявляв клопотання про залучення його належним відповідачем, зазначене є підставою для відмови у задоволенні позову, що не позбавляє позивача права звертатися з позовом до належного відповідача. Суд також зазначає, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, а також відсутні фактичні обставини, які б підтверджували наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів Позивача. Жодними доказами не доведено твердження ТОВ «Фортуна», викладене у позовній заяві про те, що частина земельної ділянки, що знаходиться у користуванні [PERSON] , яка має кадастровий номер 6310137200:02:011:0013 та розташована за адресою [ADDRESS] , та будь в якій частині перетинається з земельною ділянкою, що знаходиться у користуванні ТОВ «Фортуна». Також, відсутні будь-які докази про те, що саме ця земельна ділянка з кадастровим номером 6310137200:02:011:0013 або її частка, що оформлена [PERSON] для експлуатації житлового будинку із господарськими спорудами, є частиною саме тієї земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , за оформленням якої ТОВ «Фортуна» звернулась раніше листами до Харьківської міської ради. Досліджуючи письмові матеріали та вирішуючи питання можливого порушення прав позивача і необхідності захисту прав позивача в судовому порядку, суд виходить із наступних положень закону. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. З аналізу статті 265 ЦПК України вбачається, що суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мас право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Зазначені положення законодавства кореспондуються також із роз`ясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Вирішуючи спір, суд повинен установити чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. На підставі вищевикладеного, суд констатує, що особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх прав, свобод чи інтересів. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений ст.13 ЦПК України, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не представлено належних, достовірних та достатніх доказів порушення відповідачами його законних прав та інтересів. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги ТОВ «Фортуна» не підлягають задоволенню, оскільки не встановлено факту порушення його прав діями відповідачів.

Outcome: dismissed