Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа Управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом. В обґрунтування позову вказав, що 24 березня 1998 року помер його рідний брат, [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 11, місце реєстрації: виконком Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Після смерті брата, відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серія ДП № 0111803 видане головою Петропавлівської районної державної адміністрації 04 червня 1997 року. Родинні відносини померлого [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження. Виданий на ім'я брата сертифікат свідчить про належне володіння спадкодавцем майном, яке було придбано на законних підставах відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна. Позивач зазначив, що він є спадкоємцем наступної другої черги після смерті брата. У встановлений строк, він не звертався до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як на момент смерті спадкодавця перебував у Російській Федерації на заробітках і не мав інформації про те, що брат володіє часткою земельної ділянки, та що відкрилася спадщина і він має право прийняти спадщину після померлого брата. Інших осіб, які б претендували на майно померлого не має і він є єдиним спадкоємцем відкритої спадщини. Той факт, що земельна частка (пай) належить брату, [PERSON], він узнав після того, як у вересні місяці 2015 року отримав у Управлінні Держземагентства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області сертифікат на право на земельну частку. Після отримання сертифікату він звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, та листом вих. № 925/02-14 від 08.09.2015 р., надане роз'яснення стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропущеним шестимісячним терміном для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого, рекомендовано звернутися до суду. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що він не володів інформацією про наявності у брата земельної ділянки, так як вона знаходиться у колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Комуніст» (сільськогосподарського кооперативу) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі. На думку позивача причина пропуску строку є поважною і він на підставі ст.ст. 15,16,1262,1268,1272 ЦК України звернувся до суду з даним позовом та прохає його задовольнити. В судовому засіданні Позивач позов підтримав, прохає надати йому додатковий строк для прийняття спадщини після померлого брата. Пояснюючи причину пропуску строку позивач повідомив суду, що вперше про те, що брат має право на земельну частку пай він дізнався у 2001 році, коли отримав у Брагинівській сільській раді копію сертифікату виписаного на ім'я брата. Підтвердив, що оригінал сертифіката він отримав у третьої особи під час отримання довідки у вересні 2015 року. Посилання на те, що причиною пропуску строку стало його перебування на заробітках у РФ він пояснив тим, що він періодично виїжджав до Росії для реалізації товарів сільгоспвиробництва і повертався до дому, тривалість перебування в Росії була не більше тижня. В якому році це відбувалось і як довго тривало він не може згадати, доказів надати суду не може. Іншу причину пропуску 6 місячного строку Позивач вказав втрату його паспорту, але доказів які б підтвердили даний факт суду надати не може. Відповідач в судове засідання не з'явився, прохає слухати справу в їх відсутність, з позовом погодились. Третя особа надала суду письмове заперечення, прохає справу слухати в їх відсутність. З позовом не погоджується наголосили на тому, що Позивачем пропущений строк позовної давності, на її думку це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Звертає увагу суду на те, що ствердження позивача про те, що він отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) від Управління Дерземагенства у Петропавлівському району 09.09.2015 року є хибним і не відповідає дійсності. 09.09.2015 року позивач отримав від них довідку про індексовану вартість земельної ділянки, сертифікат він НЕ ОТРИМУВАВ. Вказаний сертифікат був отриманий 04.06.1997 року [PERSON], що підтверджується його особистим підписом у Книзі реєстрації сертифікатів на земельні паї членів КСП "Комуніст". Копія аркуша вказаної книги надано суду. Вислухавши позивача, вивчивши заперечення третьої особи та матеріали справи суд вважає що у задоволенні позову необхідно відмовити через наступні обставини. Судом встановлено, що 24 березня 1998 року помер [PERSON], що підтверджується актовим запис за № 11, місце реєстрації: виконком Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Свідоцтво про смерть видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області . Позивач та померлий [PERSON] були рідними братами, що підтверджується свідоцтвами про їх народження вивченими в судовому засіданні. 04.06.1997 року померлий [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) як член КСП "Комуніст" на підставі рішення Петропавлівської районної державної адміністрації від 20.05.1997 року № 156/1-р, розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується копією сертифікату серії ДП № 0111803 . Вказаний сертифікат був отриманий 04.06.1997 року [PERSON], що підтверджується його особистим підписом у Книзі реєстрації сертифікатів на земельні паї членів КСП "Комуніст"., що підтверджується копією аркуша вказаної книги наданої суду третьою особою. Державний акт на вказану земельну частку спадкодавцем не був отриманий, ділянка в натурі не виділялась, цей факт був встановлений в судовому засіданні, позивач підтвердив дану обставину. Отже, спадкодавець після отримання сертифікату на права на земельну частку пай, не реалізував своє право щодо набуття права власності на земельну ділянку і 24 березня 1998 року помер. З матеріалів справи вбачається, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються нормами спадкового права, які викладені в розділі УІІ ЦК України (1963 року). ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ у своєму листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 дав роз'яснення, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Позивач помилково обґрунтував свій позов саме на підставі норм цивільного кодексу України 2004 року. Так, ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно ст. 550 ЦК України (1963 року) - строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу (тобто шестимісячний строк), може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Позивач зазначив, що він є єдиним спадкоємцем після смерті брата [PERSON] але він у встановлений законом строк, зокрема ст.ст. 549-551 ЦК України (1963 року), не звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [PERSON] який помер 24.04.1998 року. Враховуючі, що земельна ділянка не належала спадкодавцеві на праві приватної власності, а своє право на її придбання спадкодавець не реалізував, то у суду немає підстав вважати, що позивач фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Однак, з позовом про продовження строку для прийняття спадщини за законом як спадкоємець другої черги, позивач звернувся лише 26.10.2015 року без поважних на те причин, а причини на які він посилається в своєму позові не можна визнати поважними. В даному випадку, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами спадкового права, то може йти мова лише про пропуск позивачем строку для прийняття спадщини, що встановлений ст. ст. 549-551 ЦК України (1963 року), а не про пропуск позивачем загального строку позовної давності (який встановлено законом в три роки) на що послався представник третьої особи у своєму запереченні, суд вважає вказані обставини помилковими і не вважає що у задоволені позову необхідно відмовити з цих підстав. Суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії, що встановлений ст.ст. 549-551 ЦК України (1963 року), а не загальний строк позовної давності, який на правовідносини щодо прийняття спадщини не поширюється. Причиною відмови у задоволенні позову суд вважає те, що позивач не обґрунтував та не надав суду доказів щодо поважності причини пропуску 6 місячного строку для подачі зави до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого брата. Посилання позивача на те, що йому начебто стало відомо про наявність у померлого брата права на земельну частку ( пай) тільки в серпні 2015 року після отримання довідки у третьої особи, спростовано у судовому засіданні самим позивачем, який пояснив, що у 2001 році копію сертифікату на право на частку на земельну частку ( пай) виданого його братові, він отримав у сільській раді. А також спростовується запереченням третьої особи яка вказала, що 09.09.2015 року Позивач отримав в їх установі не сертифікат а довідку про індексовану вартість земельної ділянки. В матеріалах справи вказана довідка наявна, а копія довідки про час отримання сертифікату, на яку посилається позивач у своїй заяві, суду не надана. ч. 3 ст. 1272 ЦК передбачено, що судом може бути встановлено додатковий строк на прийняття спадщини якщо судом буде визнано поважність причини пропуску строку на прийняття спадщини, при цьому поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини в шестимісячний термін вважається: відсутність у спадкоємця інформації про наявність заповіту, складеного на його користь; важка хвороба спадкоємців, що мала місце протягом основної частини строку для прийняття спадщини, за відсутністю у них можливості відправити заяву про прийняття спадщини поштою; перебування спадкоємця протягом основної частини строку для прийняття спадщини за кордоном; перебування протягом основної частини строку для прийняття спадщини у відрядженні за відсутністю у них можливості відправити заяву про прийняття спадщини поштою; перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних сил України. Суд вважає, що позивач мав змогу прийняти спадщину на протязі 6 місяців шляхом написання заяви в нотаріуса або направленням зави про прийняття спадщини в нотаріальну контору поштою. Таким чином, підставою відмови [PERSON] в його позовних вимогах є вище зазначені обставини та ст.ст. 549,550,551 ЦК України (1963 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed