Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08.06.2007 р. між ВАТ « Всеукраїнський акціонерний банк, правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк », та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26\\28, згідно якого банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 100 000 доларів США за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % річних на суму залишку заборгованості по основному боргу на строк до 08.06.2017 р. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 08.06.2007 р. було укладено іпотечний договір , посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Магдич Т.І. за реєстровим № 1-2574, за яким в іпотеку банку було передано квартиру загальною площею 162,0 кв.м, житловою площею 95,5 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2001. З 2008 року позичальник [PERSON] перестав виконувати свої зобов»язання за кредитним договором, станом на 22.02.2016 р. загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 3 327 113, 28 \\ три мільйона триста двадцять сім тисяч сто тринадцять\\ грн. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 12.11.2010 р. по цивільній справі № 2-20832 ухвалено стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ « ВІЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 926 814,30 грн., в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на 23.03.2010 року 7,9903, що утворилася станом на 13.03.2010 р., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 14 994,00 дол. США; строкова заборгованість за кредитом - 71 678,00 дол. США; заборгованість по відсоткам - 20 410,17 дол. США; комісія за ведення та моніторинг кредитної справи станом на 23.03.2010 рік - 6 009,51 грн, штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 65 186,10 грн. Різниця між фактичною та не стягненою сумою заборгованості складає 1 174 801, 83 грн, з яких : заборгованість по відсотках 42 146,24 дол.США \\ по курсу НБУ 26.855762 на 22.02.2016 р.\\ в гривневому еквіваленті - 1 131 869,39 грн ; заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи - 19 088,99 грн ; штраф\\ пеня за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до п.4.3. кредитного договору за період з 22.02.2015 р. по 22.02.2016 р. - 23 843,45 грн. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 188 « Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства « ВІЕйБіБанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 « Про початок процедури ліквідації ПАТ « ВІЕйБіБанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. Розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк » та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку Славкіну М.А., повноваження якої продовжено до 19.03.2018 р. У відповідності до умов іпотечного договору від 08.06.2007 р. та Закону України " Про іпотеку" позивач просив суд , за уточненою позовною заявою, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] місце реєстрації [ADDRESS], [NUMBER], виданий Сквирським РВ ГУ МВС України у Київській області 06.10.2000 р., ідентифікаційний номер [NUMBER]\\ перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором № 26\\28 від 08.06.2007 р. в сумі 1 174 801,83 грн \\ один мільйон сто сімдесят чотири тисячі вісімсот одна грн\\, з них : заборгованість по відсотках 42 146,24 дол.США \\ по курсу НБУ 26.855762 на 22.02.2016 р.\\ в гривневому еквіваленті - 1 131 869,39 грн ; заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи - 19 088,99 грн ; штраф\\ пеня за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до п.4.3. кредитного договору за період з 22.02.2015 р. по 22.02.2016 р. - 23 843,45 грн, - звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 162,0 кв.м, житловою площею 95,5 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2001, шляхом її продажу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк » від свого імені будь-якій особі покупцю на початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна , на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст..38 Закону України « Про іпотеку» з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівліІ - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки ; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - 4-кімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 162,00 кв.м., житловою площею 95,5 кв.м., що знаходиться за пресою: [ADDRESS] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію ; € - передати 4-кімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 162,00 кв.м., житловою площею 95,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в управління на умовах безоплатності послуг управителя на період до її продажу в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку». - Виселити усіх мешканців, які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності , вимоги за уточненою позовною заявою підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. У відповідності до ст..224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково , виходячи з наступного. По справі встановлено, що 08.06.2007 р. між ВАТ « Всеукраїнський акціонерний банк, правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк », та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26\\28, згідно якого банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 100 000 доларів США за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % річних на суму залишку заборгованості по основному боргу на строк до 08.06.2017 р. Встановлено, що відповідно до положень п.5.1.-5.1.3 кредитного договору з 18.07.2008 р. розпочалося нарахування відсотків за підвищеною відсотковою ставкою 16 % річних. Згідно п.1.4.1. кредитного договору за обслуговування кредиту встановлювалася щомісячна плата в розмірі 70 доларів США. Відповідно до п.3.3.3 кредитного договору [PERSON] зобов»язувався щомісячно повертати частини кредитних коштів на умовах, визначених п.2.5.1. кредитного договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитним коштами, кошти за відкриття позичкового рахунку та на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Відповідно до п.п.3.2.12, 4.3 кредитного договору за несвоєчасне повернення кредитних коштів та несвоєчасну сплату плати за обслуговування кредиту , несвоєчасну сплату комісії позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 % від суми неповерненого кредиту, несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту, але не менше 50 грн. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 08.06.2007 р. було укладено іпотечний договір , посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Магдич Т.І. за реєстровим № 1-2574, за яким в іпотеку банку було передано квартиру загальною площею 162,0 кв.м, житловою площею 95,5 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2001. Судом було встановлено, що з жовтня 2008 року позичальник [PERSON] перестав виконувати свої зобов»язання за кредитним договором, станом на 22.02.2016 р. загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 3 327 113, 28 \\ три мільйона триста двадцять сім тисяч сто тринадцять\\ грн, з них : заборгованість за кредитом - 57 082,17 дол. США ; заборгованість за відсотками - 62 556,41 дол. США; всього кредит та відсотки - 119 638 (сто дев'ятнадцять тисяч шістсот тридцять вісім) дол. США 58 центів (по курсу НБУ 26,855762 на 22.02.2016 р.) - 3 212 985,23 грн.; заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи складає 25 098,50 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (відповідно до п. 4.3. договору за період з 22.02.2015 р. по 22.02.2016 р.) - 89 029,55 грн. По справі встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 12.11.2010 р. по цивільній справі № 2-20832 ухвалено стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ « ВІЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 926 814,30 грн., в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на 23.03.2010 року 7,9903, що утворилася станом на 13.03.2010 р., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 14 994,00 дол. США; строкова заборгованість за кредитом - 71 678,00 дол. США; заборгованість по відсоткам - 20 410,17 дол. США; комісія за ведення та моніторинг кредитної справи станом на 23.03.2010 рік - 6 009,51 грн, штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 65 186,10 грн. Таким чином, станом на 22.02.2016 р. різниця між фактичною та не стягненою сумою заборгованості складає 1 174 801, 83 грн, з яких : заборгованість по відсотках 42 146,24 дол.США \\ по курсу НБУ 26.855762 на 22.02.2016 р.\\ в гривневому еквіваленті - 1 131 869,39 грн ; заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи - 19 088,99 грн ; штраф\\ пеня за несвоєчасне погашення кредиту відповідно до п.4.3. кредитного договору за період з 22.02.2015 р. по 22.02.2016 р. - 23 843,45 грн. Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходив з наступного. Згідно ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов"язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов"язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв"язку із пред"явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності якщо інше не встановлено цим Законом. Матеріалами справи підтверджується, що предмет іпотеки відповідає зазначеним ознакам, тобто належить відповідачу [PERSON] на праві власності, може бути ним відчужений і зареєстрований у встановленому порядку як окремий об'єкт права власності. За законом та іпотечним договором (п.7.2) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і за рішенням суду. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.3 ст.36 Закону України « Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками може передбачати передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України « Про іпотеку». Статтею 37 Закону України « Про іпотеку» передбачено , що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно ст.39 Закону України « Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст.40 Закону України « Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Враховуючи зазначені вище норми Закону та обставини справи, суд прийшов до висновку, що через неналежне виконання відповідачем свого основного зобов»язання за кредитним договором, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому суд врахував, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014року № 1304-УІІ, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вищевказана квартира має загальну площу 162 кв.м, суд вважає, що на даний предмет іпотеки не розповсюджуються дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-УІІ, а тому на нього може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому іпотечним договором та Законом України « Про іпотеку». Суд вважає, що вимоги про виселення мешканців з вищевказаної квартири не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів справи не вбачається відносно яких саме осіб ведення мова, дані особи не були залучені до участі в справі, процедура виселення, встановлена законом, позивачем не дотримана. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача мають бути стягнені судові витрати в сумі 4 134 грн \\ судовий збір\\. На підставі викладеного,

Outcome: partial