Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що 26 червня 2013року між банком та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1/33/Р3GK/07-07-11/0128. Згідно п.п. 1.1. договору банк надав позичальникові кредит у розмірі 14 162,87грн зі строком користування з 26 червня 2013року до 25 червня 2015року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 25% річних та щомісячної комісії у розмірі 0,5% від первісної суми кредиту. Згідно п. 4.4.2. договору позичальник зобов"язаний погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту , нарахованим процентам згідно графіку. 26 червня 2013року, виконуючи свої зобов"язання за кредитним договором, банк перерахував кредитні кошти позичальнику. Позичальник в порушення умов договору, не виконав взяті на себе кредитні зобов"язання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Станом на 01 травня 2015року заборгованість з повернення кредитних коштів складає 5 545,02грн, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 824,73грн, заборгованість по сплаті комісії - 424,86грн. Відповідно до п. 4.1.1. договор , банк має право вимагати дострокового погашення суми основного боргу, відсотків,сплати пені та штрафів шляхом направлення позичальникові письмової вимоги про дострокове виконання зобов"язань. Оскільки відповідач неодноразово прострочив повернення чергової частини кредиту, сплату відсотків по кредиту та комісії, 20 березня 2015року відповідачу була відправлена вимога про сплату заборгованості за кредитним договором. Згідно п. 4.1.1.,4.4.6 договору , позичальник зобов"язаний протягом 30календарних днів з моменту надсилання повідомлення про таку вимогу, здійснити дострокове погашення суми основного боргу, процентів, пені та штрафів. Однак, станом на дату подання позовної заяви, зазначена вимога відповідачем не виконана. Згідно п. 5.1. договору за порушення строків повернення кредиту , сплати процентів за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня за прострочення основної заборгованості складає 1 663,48грн, пеня за несплачені проценти складає 310,37грн. Відповідно до п.5.2 договору, у випадку порушення позичальником строків сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми наданого кредиту. Розмір штрафу складає 7 081,44грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 15 849,90грн. Просять стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 15 849,90грн., судові витрати в сумі 243,60грн. В судове засідання представник позивача не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву, в якій просять справу розглядати без участі представника позивача, на позові наполягають, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Вона погоджується з тим фактом, що в неї виникла прострочка за кредитним договором, суму заборгованості за кредитом, процентами, комісією не оспорює, але вважає, що банк не мав права нараховувати їй неустойку у вигляді пені та штрафу, оскільки Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року забороняє нарахування неустойки за кредитними зобов"язаннями в зоні АТО. Також пояснила, що в цьому банку вона отримувала пенсію, і банк, за домовленністю з нею, при надходженні пенсійних коштів, знімав відповідну суму на погашення кредитного договору. Після того, як в банку була введена тимчасова адміністрація, її пенсію банк самостійно перевів до пошти. Вона в цей період виїзджала до Росії. Коли повернулася, з"ясувалося, що банк закрився, і куди платити кошти, їй до теперішнього часу не відомо, оскільки реквізити для оплати їй невідомі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Суд встановив, що між ПАТ АКБ «Капітал» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №1/33//Р3GK/07-07-11/0128 від 26 червня 2013 року, відповідно до умов якого, Банк надав кредит відповідачу у сумі 14162,87грн. (п.1.1 договору), зі сплатою 25 % річних за користування кредитом, щомісячної комісії у розмірі 0,5% від суми кредиту, строком з 26.06.2013р по 25.06.2015р.(а.с. 4-7) Відповідно до п. 4.4.2 договору [PERSON] зобовязалася щомісячно погашати отриманий кредит згідно графіку погашення (а.с.6). Відповідно п.5.1договору за порушення строків повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, Позичальник сплачує баку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п. 5.2 договору у випадку порушення позичальником строків сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми наданого кредиту. Суд встановив, що Банк виконав свої зобовязання, а сторона за договором кредиту - відповідач [PERSON] істотно порушила умови кредитного договору несвоєчасним поверненням суми кредиту, відсотків і станом на 01 травня 2015року заборгованість по кредиту складає 5545,02грн, по відсоткам 824,73грн, по комісії 424,86грн, пеня за порушення строків погашення кредиту 1663,48грн , процентів 310,37грн, штраф згідно п. 5.2 договору - 7081,44грн. Розрахунок розміру заборгованості був зроблений на підставі умов договору і приведений у довідці -розрахунку (а.с. 13-14). Суд не погоджується з доводами відповідача щодо відсутності підстав для нарахування неустойки, виходячи з такого. Згідно ст. 2 Закону № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого увійшло місто Дружківка . Проте, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-року дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» було зупинено. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано не чинним. Однак, Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року та від 30 вересня 2015 року судові рішення про визнання неправомірним\~розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079 від 5 листопада 2014 року скасовані.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, на момент вирішення справи Розпорядження Кабінету Міністрів України 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» є чинним, а тому до спірних правовідносин положення ст. 2 Закону № 1669-VII не можуть бути застосовані. Доводи відповідача, що про зміну реквізитів та інших відомостей про роботу банку відповідачу належним чином не було надано, внаслідок чого обов'язки по поверненню кредитних коштів тимчасово не виконувались, необґрунтовані. Відповідач не надала докази, що реквізити банку змінювалися і що її зусилля щодо погашення боргу та з'ясування реквізитів під час припинення виконання зобов'язань були безрезультатними. Відповідно до ст. 614 ЦК України , особа, яка порушила зобовязання , несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.\~\~ Виходячи із змісту вказаних норм цивільного законодавства відповідач має довести в судовому засіданні відсутність своєї вини у порушенні зобовязання за кредитним договором. Але суд вважає, що такі обставини суду не доведені. Ст. 537 ЦК України\~ передбачено, що боржник має право виконати свій обовязок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: 1)Відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобовязання; 2)Ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; Тобто, для\~ того щоб уникнути прострочки виконання зобовязань за кредитним договором, і у разі, якщо дійсно змінилися реквізити для оплати кредиту, а банк їй про це не повідомив, на думку суду, відповідач мала звернутися до нотаріуса для внесення чергового платежу за кредитним договором на депозит нотаріуса.\~\~\~ Але таких дій відповідач не вчиняв, що свідчить про невжиття\~ всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання. Тому суд вважає, що дії банку щодо нарахування пені за порушення умов кредитного договору , є правомірними. Відповідно до п. 5.1 укладеного сторонами Договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами Банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пунктом 5.2 передбачено нарахування штрафу у розмірі 50% від суми виданого кредиту у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, відповідальність у вигляді пені та штрафу, фактично є відповідальністю одного виду, в умовах договору передбачена за одне й теж саме правопорушення. За положеннями статі 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому суд вважає, що в задоволенні вимог щодо стягнення штрафу в сумі 7081,44грн необхідно відмовити. Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснює погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає необхідним стягнути заборгованість в примусовому порядку в загальній сумі 8768,46грн, в тому числі заборгованість за кредитом - 5545,02грн, по процентам - 824,73грн, по комісії 424,86грн, пеня за прострочення кредиту - 1663,48грн, пеня за прострочення процентів 310,37грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60грн. (а.с.3)

Outcome: partial