Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

24 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" (далі по тексту [PERSON]) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку, ціною вимог24112грн. 76коп. На обґрунтування позивач вказав, що 22 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є [PERSON], та [PERSON] було укладено кредитний договір №394 про надання коштів на споживчі цілі у розмірі 20000грн. під 24% річних на тридцять шість місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 21 серпня 2011 року. З метою забезпечення належного виконання зобов"язань за кредитним договором 22 серпня 2008 року між [PERSON] було укладено два окремі договори поруки з [PERSON], [PERSON] Поручителі зобов'язались перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. Оскільки позичальник допустив неналежне виконання прийнятих кредитних зобов"язань, станом на 06 березня 2017 року обрахована наведена заборгованість, яка складається з суми заборгованості за основним боргом - 10000,02грн., суми заборгованості за процентами - 1525,45грн., 20грн. - борг за комісією, і пеня - 12547,29грн. Позивач просив про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення прав кредитора. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримала у заявленому розмірі. Зазначила, що розмір пені до стягнення визначено рішенням кредитного комітету, як співмірний з розміром заборгованості за основним боргом, процентами та комісією. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Ствердив, що про існування кредитного договору, укладеного від його імені дізнався з позовної заяви. При цьому, заявив про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості. Представник відповідачки [PERSON]І - [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що договір поруки до кредитної угоди його довірителька не укладала, з позичальником вона не знайома. Особисті дані та копії документів на посвідчення особи [PERSON] були використані без її відома. [PERSON] з вимогою про виконання договірних зобов"язань до відповідачки не звертався. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився за належності його повідомлення про дату, час та місце судового розгляду шляхом друку оголошення у періодичному друкованому виданні газеті "Рідне прибужжя" 18 травня 2017 року. Про причини неявки відповідач не сповістив і заяви про відкладення розгляду не надав. Суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази в матеріалах справи, суд встановив наступне. Як вбачається з умов кредитного договору за №394 від 22 серпня 2008 року Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступництво якого позивачем підтверджується Статутом кредитної установи у редакції від 27 січня 2016 року, [PERSON] на споживчі цілі надано 20000грн. за умови їх повернення зі сплатою 24% річних, комісійної винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надано на 36 місяців зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 21 серпня 2011 року. Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено погашення кредиту в сумі 555,56грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останнє погашення здійснюється позичальницею не пізніше 21 серпня 2011 року. За п.1.8 сторони погодили сплату позичальницею комісії за надання кредиту у розмірі 1% від суми наданого кредиту одразу після його укладання та за супроводження кредиту у розмірі 0.05% від залишку кредиту, але не менше 5грн. щомісячно. За порушення взятих на себе зобов"язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь [PERSON] пеню у розмірі 18% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. По пункту 7.1 кредитного договору - договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по цьому договору (а.с.13-15). 22 серпня 2008 року між кредитною установою і відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено два окремі договори поруки за №№394/1 та 394/2. По зазначеним відповідачі зобов'язалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. У п.4.1 договорів поруки сторони передбачили, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором (а.с.19-20). Розрахунком заборгованості підтверджується, що станом на 06 березня 2017 року, виникла кредитна заборгованість - 24112грн.76коп., з яких: сума заборгованості за основним боргом - 10000,02грн., сума заборгованості за процентами - 1525,45грн., 40грн. - сума заборгованості за комісією, пеня - 12547,29грн. (а.с.33-34). Відповідно до\~ ст.526 ЦК України\~ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ ст.1054 ЦК України\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.\~525,\~530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору. Статтею 627 ЦК України\~закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно зі\~статтею 14 ЦК України\~цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 59 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України\~на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач, стверджуючи про не укладання кредитного договору і заперечуючи свій підпис у його тексті, не заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, про що суд надав йому відповідне роз"яснення. Представлений суду висновок почеркознавчої експертизи з матеріалів кримінального провадження, порушеного за ч.5 ст.191 і ч.1 ст.366 КК України про те, що підпис у досліджуваному кредитному договорі виконано не [PERSON], а іншою особою, суд не приймає належним доказом. Згідно ст.66 ЦПК України, висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року, висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Суд визнає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості знайшли своє обґрунтування у заявленому розмірі. При цьому, відповідач до ухвалення судом рішення у справі зробив заяву про застосування строків позовної давності до заявлених вимог, а також надав її у письмовому вигляді для долучення до матеріалів справи. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність \~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до\~ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору до 21 серпня 2011 року, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк).\~ Відповідно до частин 3 та 4\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання в цілому настав 21 серпня 2011 року, останній платіж по договору датований 21 серпня 2011 року, а позовні вимоги заявлено до суду 24 квітня 2017 року, то строк, у межах якого [PERSON] міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, на день подачі позовної заяви минув і у задоволенні позовних вимог до [PERSON] належить відмовити за сплином строків позовної давності. Представник позивача вказала на відсутність поважних причин пропущення позовної давності. Статтями\~553,\~554\~ЦК України\~встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з положеннями частини 4\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Дослідженими договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки їх умовами встановлено про дію до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Відповідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред»явлення вимоги до поручителя є пред»явлення до нього позову. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Тобто, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченню припиняється, а тому жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред»явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони договору). Тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була пред»явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України у справі № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року. Суд вказав, що встановивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, не предявив протягом шести місяців позову до поручителя про виконання зобовязання, суд дійшов правильного висновку про те, що зобовязання за договором поруки припинилися. У справі, що розглядається, вимоги до поручителів [PERSON] мав пред"явити не пізніше шести місяців після визначеного строку повернення кредиту, а саме протягом шести місяців після 21 серпня 2011 року. [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до поручителів 24 квітня 2017 року, тобто після припинення їх зобов"язань за договорами поруки. На підставі наведеного, суд ухвалює про залишення позовних вимог без задоволення.

Outcome: dismissed