Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 28 березня 2005 року о 23.00 годині на Київському проспекті м. Донецьк з вини водіїв [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] та [PERSON], який керував своїм автомобілем [NUMBER] трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув рідний брат позивача - [PERSON],[INFO],а позивач [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. Відповідач по справі [PERSON] є власником автомобіля, яким керував у час ДТП [PERSON],відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 23 лютого 2005 року. [PERSON] порушив правила дорожнього руху та скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Відповідач [PERSON] незаконно, але добровільно передав транспортний засіб [PERSON]П без укладання з ним будь-якого передбаченого законом, нотаріально посвідченого цивільно-правового договору для використання під таксі для перевезення пасажирів, незважаючи на те, що добре знав, що [PERSON] не мав досвіду керування цим транспортним засобом, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, в тому числі за перевищення руху. Щоб уникнути кримінальної та цивільної відповідальності за незаконну передачу у керування автомобіля злочинцю [PERSON] надав підроблену довіреність на представництво від імені власника на ім"я [PERSON].(начебто виданої нотаріусом за місяць до ДТП ) та досі використовує її. По факту використання підробної довіреності було відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12012050810000601 від 14 грудня 2012 року СВ Ворошиловського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецької області. В зв"язку з проведенням АТО, проведення досудового слідства по зазначеному кримінальному провадженню не є можливим. В зв"язку із тим, що довіреність є підробною [PERSON] як власник джерела підвищеної небезпеки має відповідати за спричинену шкоду. [PERSON] та [PERSON] були притягнуті до кримінальної відповідальності за ст.286 ч.2 КК України. Постановою від 07.09.2007 року Київського районного суду м. Донецька [PERSON] та постановою від 09.12.2013 року Київського районного суду [PERSON] були звільнені від кримінальної відповідальності у зв"язку з амністією, на підставі ст.ст.1,6 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року. З вищезазначених підстав позивач вважає, що відшкодування потрібно стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Позивач також зазначає, що під час розгляду кримінальних справ цивільний позов не розглядався. Матеріальна шкода, спричинена внаслідок отримання позивачем тяжких травм з вини відповідачів складається з витрат на лікування за всі роки після ДТП у розмірі 53452 гривні 28 копійок. Позивач також зазначає, що йому нанесено моральну шкоду, яка складається із глибини фізичних та душевних страждань, які він зазнав внаслідок загибелі свого брата - [PERSON] та внаслідок своїх отриманих тяжких тілесних ушкоджень. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, пошкодження м"яких тканин голови,обличчя,поясниці та голені. Тілесні ушкодження лиця у вигляді рубців є незгладимими,та такими,що спотворюють обличчя,роблять його непривабливим. Позивач перебував у стаціонарі лікувального закладу протягом 23 днів та лікується за наслідками отриманих травм до теперішнього часу. Травма поясниці завдала йому тяжкі наслідки у вигляді хвороби,яка не дозволяє йому спокійно працювати та рухатися. Позивач зазначає,що загибель брата [PERSON] виявилась тяжким горем, страждання позивача безмежні та безутішні, він перебуває у постійному стресовому стані, потребує тривалої реабілітації, психологічної допомоги фахівців та відновлення обличчя для усунення його спотворення. Нанесену моральну шкоду позивач оцінює в 300 000 гривень. В судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та суду показала, що всі відповідачі повинні нести солідарну відповідальність по відшкодуванню нанесеної позивачу шкоди, в тому числі [PERSON], який з посиланням на недійсну довіреність стверджує, що не повинен нести відповідальності. Довіреність, на яку посилається [PERSON] є недійсною, що підтверджується витягом з реєстру спеціальних бланків, самим нотаріусом та витягом з єдиного реєстру довіреностей. Довіреність є нікчемною і в силу ч.2 ст.215 ЦК України не потребує визнання судом її недійсності, оскільки нікчемний правочин є недійсним в вилу його не відповідності вимогам закону. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з"явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, викликалися до суду шляхом розміщення оголошення в офіційних друкованих засобах інформації газетах " Урядовий кур"єр" та "Донеччина". Відповідач по справі [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування своїх заперечень суду показав, що відповідно до вимог закону він не має відповідати за шкоду нанесену позивачу винуватцями ДТП- водіями [PERSON] та [PERSON] Автомобіль, який належить йому та яким керував під час ДТП 28.03.2005 року [PERSON], вибув з його володіння на підставі довіреності, яку було посвідчено 28.02.2005 року нотаріусом Ченцовою Н.А. Довіреність чинна, її ніхто не скасовував і відповідно до вимог закону за шкоду, заподіяну [PERSON] повинні відповідати [PERSON] та [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків : Судом встановлено, що 28.03.2005 року за участю автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля [NUMBER],яким керував [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув рідний брат позивача - [PERSON],[INFO], а позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження (а.с.13-23). Постановою Київського районного суду м. Донецька від 07.09.2007 року [PERSON]. звільнений від кримінальній відповідальності у зв"язку з амністією, на підставі ст.ст.1,6 Закону України « Про амністію» від 19.04.2007 року (а.с.18-23). Постановою Київського районного суду м. Донецька від 09.12.2013 року [PERSON] був звільнений від кримінальній відповідальності у зв"язку з амністією, на підставі ст.ст.6, 1 "в" Закону України « Про амністію» від 19.04.2007 року (а.с.13-17). Під час розгляду зазначених кримінальних справ цивільні позови потерпілих в результаті дорожньо-транспортної пригоди 28.03.2005 року судом не розглядалися (а.с.13-23). Судом встановлено, що в результаті зазначеної ДТП 29.03.2005 року наступила смерть [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області 30.03.2005 року, актовий запис № 169 та постановами Київського районного суду м. Донецька від 07.09.2007р. та 09.12.2013 року (а.с.9,13-23). Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до довідки, виданої ОСМД « Лідер» на момент дорожньо-транспортної пригоди за адресою: [ADDRESS] проживали [PERSON], [PERSON],[PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Згідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності).Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Судом встановлено, що в спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] є вина обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.03.2005 року, що підтверджується копією висновку судової авто-технічної експертизи № 2592/18 від 13.06.2005 року, копією постанови Київського районного суду м. Донецька від 07.09.2007 року, копією постанови Київського районного суду м. Донецька від 09.12.2013 року (а.с.38-43,13-23). Таким чином, відповідачі [PERSON]. та [PERSON] повинні нести спільну відповідальність за спричинену позивачу шкоду. Відповідно до п.6. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідачем [PERSON] на підтвердження своїх заперечень проти позову було надано копію довіреності, посвідченої 28 лютого 2005 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Ченцовою Н.А. Надана копія довіреності посвідчена приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Коваленко О.В.( а.с.109). Відповідно до довіреності, яка була посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Ченцовою Н.А 28.02.2005 року [PERSON] уповноважує [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися ( продавати, обмінювати, здавати в оренду та інш.) належний йому на праві свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого Ясинуватським МРЕВ Донецької області 23.02.2005 року , автомобілем марки ЗАЗ-DAEWOO, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований тим же МРЕВ тодіж. Довіреність видана без права передоручення строком на один рік та дійсна до 28.02.2006 року (а.с.109). Відповідно до листа приватного нотаріуса Красноармійського міського нотаріального округу Коваленко О. В. 12.02.2016 року до неї звернувся [PERSON] з проханням посвідчити копію довіреності, посвідченої 28.02.2005 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Ченцовою Н.А. Після надання оригінального примірника довіреності, нотаріусом Коваленко О.В.було посвідчено копію довіреності. Пізніше їй стало відомо, що довіреності, яка була посвідчена 28.02.2005 року приватним нотаріусом Ченцовою Н.А. не має в Єдиному реєстрі довіреностей, в зв»язку із чим приватний нотаріус Коваленко О.В. просить суд не приймати до уваги засвідчену нею копію довіреності під час розгляду справи.(а.с.165) Відповідно до копії посвідченого суддею Авдіївського міського суду Донецької області Соболєвою І.П. листа приватного нотаріуса Ченцової Н.А. від 20.01.2014 року, надісланого на ім"я Апеляційного суду Донецької області, 28.02.2005 року нотаріусом Ченцовою Н.А.зазначається, що не посвідчувалася довіреність від [PERSON] на ім"я [PERSON] (а.с.51). Згідно відповіді Міністерства юстиції України № 9430/4323-0-32-16/13 від 22.03.2016 року в Єдиному реєстрі довіреностей відсутня інформація щодо довіреності, яка була посвідчена 28.02.2005 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Ченцовою Н.А.Окрім того, бланк ВСВ 336678 , на якому міститься текст довіреності [PERSON], посвідченої 28.02.2005 року приватним нотаріусом Ченцовою Н.А., було отримано приватним нотаріусом лише 04.04.2005 року. Окрім того, відповідно до повного витягу з реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, бланк ВСВ № 336678 було використано нотаріусом Ченцовою Н.А. 13.05.2005 року не на довіреність, а на інші дії (код 13) (а.с.198-213). Таким чином, нотаріус Ченцова Н.А. фізично не могла 28.02.2005 року посвідчити довіреність на бланку ВСВ № 336678, який вона отримала лише 04.04.2005 року. Вищезазначені обставини не дають підстави стверджувати про правомірність та дійсність правочину, який було викладено в довіреності 28.02.2005 року, виданої [PERSON] на ім"я [PERSON] Суд приходить до висновку, що водій [PERSON] під час ДТП керував автомобілем [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON], без достатньої правової підстави з огляду на вищевказані обставини. Таким чином, суд приходить до висновку , що всі відповідачі по справі : [PERSON], [PERSON]. та [PERSON], повинні нести солідарну відповідальність перед потерпілим [PERSON], який є позивачем по справі. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Із врахуванням вищевказаного та

Outcome: partial