Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення солідарно суми боргу за Кредитним договором № 20-60172-1 від 16.11.2007 р. в розмірі 263904,80 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16.11.2007 р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 20-60172-1, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику Іпотечний кредит в сумі 303348,24 гривні, а [PERSON] зобов»язалась повернути наданий кредит у визначені Договором строки та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, як зазначає позивач [PERSON] належним чином не виконала умови Кредитного договору внаслідок чого станом на 31.12.2013 р. у неї наявна заборгованість по сплаті тіла кредиту в розмірі 223275,18 гривень та по сплаті відсотків в сумі 37767,40 гривень. За невиконання належним чином умов Договору Банк має право стягнути з Позичальника пеню, яка становить 2862,22 гривні. В забезпечення виконання умов Кредитного договору № 20-60172-1 між Банком та Українським консорціумом «Екосорб» і [PERSON] були укладені Договори поруки, відповідно до умов яких поручителі взяли на себе зобов»язання нести солідарну відповідальність з Боржником за невиконання ним свого зобов»язання за Кредитним договором № 20-60172-1. Позивач зазначає, що 17.12.2012 р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір про передачу права вимоги за кредитними договорами, укладеними з фізичними особами, у тому числі з [PERSON], внаслідок чого ПАТ «Альфа-Банк» набув всі права вимоги по відступленим вимогам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідачі не виконали своїх зобов»язань за Кредитним договором та Договорами поруки, в зв»язку з чим сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вона належним чином не була повідомлена про зміну кредитора, а тому у неї не виникло будь-яких зобов»язань перед ПАТ «Альфа-Банк». Представник відповідача - Українського консорціуму «Екосорб», заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на положення ст.190 ГК України і відсутність будь-яких правовідносин між ПАТ «Альфа-Банк» і Українським консорціумом «Екосорб», а також звернула увагу суду на те, що протягом 6 місяців з дня настання у Банку права на пред»явлення вимоги про стягнення заборгованості ПАТ «Альфа-Банк» не звернувся з відповідною вимогою до поручителя, внаслідок чого порука є припиненою і заборгованість не підлягає стягненню з поручителя. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду за закінчення терміну її зберігання. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.11.2007 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого був ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 20-60172-1, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 303348 гривень 24 копійки, зі сплатою 15,5% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту - не пізніше 11.11.2027 року. В силу положень п.2.4 Кредитного договору погашення кредиту повинно було здійснюватись Позичальником щомісячно у відповідності до графіку, який є невід»ємною частиною Договору. Кредит надавався Позичальнику на придбання цільових облігацій, емітованих Українським консорціумом «Екосорб», після пред»явлення до погашення яких Позичальник набував право на отримання у власність однокімнатної квартири [ADDRESS]. Також сторони погодили, що у разі несвоєчасної сплати Позичальником сум кредиту таабо процентів за користування кредитом останній сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується за кожен день прострочення платежу (п.6.3 Договору). Судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] зобов»язань за Кредитним договором № 20-60172-1 від 16.11.2007 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та Українським консорціумом «Екосорб» був укладений Договір поруки № 20-60193-3. Також в забезпечення виконання зобов»язань з боку [PERSON] між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] був укладений 16.11.2007 р. Договір поруки № 20-60203-3. Відповідно до умов укладених Договорів поруки Поручителі зобов»язались у випадку невиконання таабо прострочення виконання Позичальником зобов»язань за Кредитним договором виконати зобов»язання по погашенню заборгованості за Кредитним договором, а саме: погасити заборгованість в розмірі наданого кредиту в сумі 303348,24 гривні, нараховані за користування кредитом проценти в розмірі 15,5% річних, проценти нараховані відповідно до ст.625 ЦК України в розмірі 15,5% річних від простроченої суми, комісійну винагороду за надання послуг, пов»язаних з видачею та управлінням кредитом, неустойку, збитки, завдані кредиторові. В силу положень п.2.2 Договорів поруки № 20-60203-3, № 20-60193-3 Поручителі несуть солідарну з боржником відповідальність. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпечення порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Судом встановлено, що Позичальник належним чином не виконала умови Кредитного договору щодо повернення суми кредиту та нарахованих відсотків в зв»язку з чим станом на 31.12.2013 р. у [PERSON] наявна заборгованість за кредитом в розмірі 223275,18 гривень та по сплаті відсотків в сумі 37767,40 гривень, всього на загальну суму 263904 гривні 80 копійок. Відповідно до наданих суду письмових доказів судом встановлено, що 17.12.2012 р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір про передачу права вимоги за кредитними договорами, укладеними з фізичними особами, у тому числі з [PERSON], внаслідок чого ПАТ «Альфа-Банк» набув всі права вимоги по відступленим вимогам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. 20.12.2012 р. на адресу Позичальника ПАТ «Промінвестбанк» було направлено письмове повідомлення про відступлення права вимоги за укладеним Кредитним договором № 20-60172-1 від 16.11.2007 р. ПАТ «Альфа-Банк» та повідомлені реквізити для сплати платежів за Кредитним договором, що підтверджується копією повідомлення та реєстру про відправлення кореспонденції та спростовує заперечення [PERSON] щодо неповідомлення її про заміну Кредитора. З огляду на вищевикладені обставини, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до [PERSON] є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду і підлягають задоволенню. Однак, на думку суду, не можуть бути задоволені вимоги позивача про солідарне стягнення з поручителів - Українського консорціуму «Екосорб» та [PERSON] суми заборгованості, з огляду на наступне. Укладаючи Договори поруки № 20-60203-3, № 20-60193-3 сторони визначили термін його дії. Згідно з п.6.3 та 6.3.1 Договору поруки, укладеного з Українським консорціумом «Екосорб» визначено, що він набуває чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до настання наступних обставин: укладення між Кредитором та Позичальником нотаріально посвідченого іпотечного договору за умовами якого Позичальник передасть керидтору в іпотеку однокімнатну квартиру [ADDRESS] та надасть всі необхідні правовстановлюючі документи на вказану квартиру та інші документи для укладання іпотечного договору; дострокового виконання Позичальником забезпеченого порукою зобов»язання за Кредитним договором; виконання зобов»язання поручителем за цим Договором щодо погашення заборгованості Позичальника за Кредитним договором. Відповідно до п.5.3 Договору поруки, укладеного з [PERSON], цей договір вступає в дію з моменту підписання його Сторонами та діє до повного погашення зобов»язання за Кредитним договором, в забезпечення якого надано поруку, а також договорів про внесення змін до нього. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Умова договору про дію поруки до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки. Нормами цивільного права, що регулюють даний вид правовідносин, а саме положеннями ч.4 ст.559 ЦК України, визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»зання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не прд»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] припинила виконувати свої зобов»язання за Кредитним договором в листопаді 2012 року. Інших доказів на спростування цих обставин суду не надано і про їх наявність не заявлялось. В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» міститься роз»яснення, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Позивач звернувся до суду з позовом до боржника та поручителів 23.01.2014 р. про дострокове погашення суми заборгованості за Кредитним договором. Письмові вимоги до боржника і поручителів щодо усунення порушень Кредитного договору надсилались позивачем на адресу відповідачів 13.01.2014 р. З огляду на положення Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дотрокового виконання умов Кредитного договору у разі якщо позичальник прострочив свої зобов»язання по поверненню кредиту таабо сплати відсотків за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого Банком, станом на грудень 2012 р. у [PERSON] існувала заборгованість по сплаті платежів за Кредитним договором в розмірі 1609,60 гривень. Тобто, в січні 2013 року у ПАТ «Альфа-Банк» виникло право на дострокове погашення суми боргу. Оскільки позивач протягом шести місяців з моменту настання права вимоги не зувернувся ні з письмовою вимогою до поручителів, ні з відповідним позовом до суду, суд вважає, що на підставі положень ч.4 ст.559 ЦК України порука Українського консорціуму «Екосорб» та [PERSON] є припиненою. З огляду на викладене вимоги Банку до поручителів щодо солідарного стягнення суми боргу не підлягають задоволенню в зв»язку з припиненням поруки. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: partial