Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала справа № 569/10326/20 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2020 року позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Вирішено питання судових витрат. 30 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява (вх.№46088/20) представника відповідача [PERSON] - адвоката Дицяк Наталії Євгенівни з долученням доказів про намір компенсувати витрати пов"язані з розглядом справи. Представник позивача АТ «Альфа - Банк» подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення (вх.№ 47467/20 від 07.10.2020). Згідно приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України справа розглянута без виклику сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, клопотання сторін, суд дійшов наступного висновку. За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Частини 1 та 2 ст.141 ЦПК України регламентують розподіл судових витрат між сторонами, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову на відповідача; - у разі відмови в позові на позивача; - у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2020 року позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість 3% відповідно до ст.625 ЦК в розмірі 4363,62 грн та заборгованість інфляційних витрат відповідно до ст.625 ЦК - 13182,56 грн. за період з 25 червня 2017 року по 27 червня 2019 року. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» по 700, 60 грн. судового збору. Проте, представник відповідача [PERSON] просить стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам з її довірительки - 426, 08 грн (2102 грнХ20,07%, де 2102,00 грн - сума судового збору, а 20,27% - відсоток задоволених позовних вимог від ціни позову 86551,84 грн. Представник позивача у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового судового рішення вказує, що відповідно до заяви вх. №44869 від 23.09.2020 року зменшено позовні вимоги з 86551,84 грн до 18487,34 грн., а відтак відсоток задоволених позовних вимог від зменшеної ціни позову становить 94,9 %, тобто 5,1% - розмір не задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позову до суду в розмірі 2102,00 грн, що стверджується меморіальним ордером №1417479 від 23.06.2020 року. Як вбачається з тексту рішення Рівненського міського суду від 24 вересня 2020 року , а саме, з мотивувальної та резолютивної його частини, судом вирішувалось питання про судові витрати: стягнуто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» по 700, 60 грн. судового збору. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що судом питання судових витрат було вирішено при ухваленні рішення, суд вважає, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат задоволенню не підлягає. Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, то суд виходив з такого. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягомп`яти днівпісля ухваленнярішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження здійснених представником відповідача [PERSON] - адвокатом Дицяк Н.Є. витрат на професійну правничу допомогу надано: ордер серії РН-450 №152 від 07.08.2020 року про надання правової допомоги; Акт про надання послуг від 28.09.2020 на загальну суму 5000,00 грн. в яку входить: здійснено аналіз наданих клієнтом матеріалів справи № 569/10326/20 - 1000 грн. (2 години); підготовка та подання до Рівненського міського суду відзиву на позовну заяву - 3000 грн. (6 годин); участь адвоката в судових засіданнях в Рівненському міському суді - 500 грн. (1 година); підготовлено та подано заяву до Рівненського міського суду про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по справі - 500 грн. (1 година); меморіальний ордер №@2PL565342 від 28 вересня 2020 року на суму 5000 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial