Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

20 серпня 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Курінської сільської ради про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованій за адресою [ADDRESS]. Вказував, що нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування у зв"язку з частковим переплануванням спадкового будинку спадкодавцем без дотримання порядку реєстрації змін житлової площі. Рішенням, яке оскаржується, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, пославшись на положення ст. 331 та ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦК України, зокрема, вважаючи, що самочинно проведені перепланування будинку зі зміною житлової плащі з 49,4 м2 до 48,9 м2 свідчать про самочинність будівництва, а оскільки спадкодавець змін не зареєстрував, він не набув права власності на таке майно. Відповідно, будинок після перепланування та господарські будівлі і споруди, розташовані по [ADDRESS] не можуть бути об"єктом спадкування. В апеляційній скарзі [PERSON] зазначає, що суд першої інстанції неповно з"ясував обставини справи, дійшовши висновків, які не відповідають фактичним обставинам, порушивши норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на невідповідність судового рішення приписам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, недотримання вимог ст. 215 ЦПК України стосовно змісту рішення суду. Письмових заперечень на апеляційну скаргу від відповідача не надходило. У судовому засіданні [PERSON] апеляційну скаргу підтримав, пославшись на обставини, викладені у позові та апеляційній скарзі, також пояснивши, що судове засідання у суді першої інстанції не з його вини відбулось без його участі, отже можливості дати суду пояснення щодо обсягу та виду перепланувань спадкодавцем будинку він не мав. У той же час просив суд встановити ці суттєві обставини, допитавши у суді в якості свідка його матір ( колишню дружину померлого) [PERSON] Також, апелянт зазначив, що зміна житлової площі будинку після перепланування з однієї кімнати двох менших кімнат, на час ухвалення рішення вже була затверджена рішенням виконавчого комітету Курінської сільської ради 23.07.2014 року , а інших будь яких перепланувань у будинку не було. Представник відповідача, який проти позову не заперечував, у судове засідання апеляційного суду не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживала із спадкодавцем, хоча останнім часом вони були розлученими. Перепланування будинку полягало в тому, що велика житлова кімната площею 49,4 м2 була не капітальною перегородкою розділена на дві кімнати по 14,82 та 15,4 м2 , і тому житлова площа зменшилась за рахунок площі, яку зайняла перегородка, а загальна площа не змінилась. Крім того, у веранді „а-1" було закладено дверний отвір у кладовку в одній стіні з облаштуванням його в іншій стіні. Будь яких інших суттєвих перепланувань не проводилось. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та свідка, дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи, витребуваної судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Апеляційним судом на підставі додатково досліджених доказів , у тому числі, пояснення свідка та додатково витребуваних та досліджених у судовому засіданні матеріалів технічного паспорту на спірний будинок, копії спадкової справи, встановлено наступне: [PERSON] являється сином [PERSON], який помер [INFO] ( а.с.3,4). Після смерті [PERSON] у Бахмацькій районній нотаріальній конторі за заявою [PERSON] була відкрита спадкова справа 28.08.2012 року. Інші спадкоємці, які б звернулись за прийняттям спадщини станом на 02.10.2014 року відсутні. В матеріалах спадкової справи наявна Довідка КП Прилуцького МТІ від 02.07.2014 року, у якій зазначено, що у будинку [ADDRESS] самочинно проведені перепланування, після чого загальна площа будинку становить 96,9 м2, а житлова 48,9 м2. На підставі такої довідки державний нотаріус Бахмацької державної районної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, пославшись на положення ст. 376 ЦК України та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( а.с.3-7,41,52,53). З досліджених матеріалів технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS], свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06.05.1996 року та договору дарування від 16.07.1996 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складався з житлового будинку А-1, веранди а-1, погребу П-2 та сараю Б-1, побудованих у 1987 році, також сараю Б-1-1, колодязя К, огорожі Л, побудованих у 1990 році. Право власності було зареєстроване в органах МБТІ у встановленому на час проведення реєстрації порядку. Самочинних споруд станом на 2013- 2014 рік не зареєстровано. Без затвердження в органах виконавчої влади спадкодавцем було здійснене перепланування будинку, яке полягало у облаштуванні у житловій кімнаті некапітальної перегородки, що розділяла цю кімнату на дві менші за розміром, з вчиненням дверного отвору у перегородці, а у веранді а-1 закладено дверний отвір до кладовки з облаштуванням дверного отвору у іншій стіні. При цьому, розмір загальної площі будинку не змінився, а розмір житлової площі незначно зменшився - на 0,5 м2 ( з 49,4 м2 на 48,9 м2) за рахунок площі, зайнятою перегородкою. Також, встановлено, що монтажних чи будівельних робіт, які б були пов"язані з пошкодженням капітальних перегородок, несучих стін, конструкцій і опор, балок та інше, тобто, які б свідчили про самочинність будівництва, у розумінні ст. 376 ЦК України та положень п.3.2 Інструкції про порядок ведення технічної інвентаризації об"єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України 24.05.2001 року №582/5773 у спадковому будинковолодінні [PERSON] не здійснювалось. На дату ухвалення судом рішення, рішенням Виконавчого комітету Курінської сільської ради № 33 від 23.07.2014 року було затверджено зміну житлової площі будинку. З встановленого вбачається, що не з"ясувавши у обсязі, необхідному для вирішення справи всіх обставин, не визначившись з характером спірних правовідносин, не повно з"ясувавши всі обставини, які мають значення для вирішення спору, суд першої інстанції, помилково дійшов висновку про самочинність будівництва (реконструкцій) у спірному будинку, застосував закон, який не підлягав застосуванню, а саме, ст. 331, 376 ЦК України та, пославшись на роз"яснення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування"( далі Постанови №7), безпідставно ухвалив помилкове рішення про відмову у позові. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим, проте, таким вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає. Відповідно до ч.1 п.1-4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції є: а) неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими;невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови № 7, у разі відмови нотаріуса у оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки ознак самочинного будівництва чи перебудови у спірному спадковому будинковолодінні судом не встановлено, та враховуючи, що нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, апеляційний суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved