Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

у серпні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах, розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини та стягнення аліментів на утриання дитини. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 19 квітня 2017 року між сторонами у справі був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. за реєстровим № 853, відповідно до якого сторони домовились про порядок виховання та утримання їх доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року розірвано шлюб між сторонами у справі. Відповідач не виконував умови зазначеного договору та не сплачував аліменти в добровільному порядку, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 20 990 грн. за період з липня 2017 року по липень 2018 року. В п. 5 вищевказаного договору про участь у вихованні та утриманні дитини сторонами було погоджено, що невиконання однією із сторін умов договору є підставою для його розірвання або зміни. Оскільки відповідач аліменти на утримання доньки не сплачує, це, на думку позивача, свідчить про невиконання ним умов договору та є підставою для його розірвання. Також відповідач порушив й інші умови зазначеного договору, а саме п. 2.5.3 щодо погодження з позивачем часу та місця відпочинку дитини під час лініх канікул та п. 2.5.6 щодо інформування на вимогу позивача про місце знаходження дитини, часу повернення дитини та забезпечення її можливістю спілкування з дитиною по телефону. Разом з тим, зважаючи на те, що розірвання договору не звільняє відповідача від виконання свого батьківського обов"язку з утримання дитини, доцільно в судовому порядку встановити розмір належних з нього аліментів. За таких підстав, позивачч просить: - стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість по аліментах в розмірі 20 990 грн., - розірвати договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений 19 квітня 2017 року приватним ноотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. за реєстровим № 853, - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 40) 08 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] надіслав відзив на позовну заяву. (а.с. 47) Визнає позовні вимоги про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. за реєстровим № 853, та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, оскільки також має на утриманні сина [PERSON], [INFO]. Наявність заборгованості по аліментах заперечує, оскільки умовами договору передбачено виконання обов"язків у натуральній та/або матеріальній формі. 29 грудня 2018 року [PERSON] подала відповідь на відзив. (а.с. 116) 24 січня 2019 року [PERSON] надіслав заперечення на відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. 22 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між сторонами у справі. 09 березня 2012 року у подружжя народилася донька - [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження. (а.с. 13) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року розірвано шлюб між сторонами у справі. (а.с. 14) 19 квітня 2017 року між сторонами у справі був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. за реєстровим № 853, відповідно до якого сторони домовились про порядок виховання та утримання їх доньки [PERSON], [INFO]. (а.с. 17) Відповідно до п.п. 2.1 та 2.2 договору після розлучення на батька покладається обов"язок брати участь в утриманні дитини в грошовій або натуральній формі на його розсуд, але не менше еквіваленту прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць з урахуванням індексації. Допомога надається не пізніше 14 числа кожного місяця. Якщо допомога надається у грошовій формі, то вона перераховується на спеціально призначений банківський рахунок. Даний обов"язок встановлюється до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку або до закінчення навчання за умови вступу до вищого навчального закладу. Передбаається витрачання батьком коштів на літнє оздоровлення дитини один раз на різ в розмірі 3 000 грн. Також батько зобов"язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викладені особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивач зазначає, що відповідач не виконує умови зазначеного договору та не сплачує аліменти в добровільному порядку, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 20 990 грн. за період з липня 2017 року по липень 2018 року. Заперечуючи проти позову в цій частині, відповідач посилається на умови договору, якими передбачається його обов"язок в утриманні дитини в грошовій або натуральній формі на його розсуд. З матеріалів справи вбачається, що на викнання вимог договору відповідач купував іграшки дитині, разом з ддонькою вдвідував розважальні заклади, здійснював поїздки на відпочинок тощо. Дані обставини підтверджуються електронними доказами (фотографіями, записами на DVD - RW диск, а також чеками, квитками та накладними, всього за період з червня 2017 року по вересень 2018 року підтверджених витрат щонайменше 59 838 грн. З 11 червня 2017 року по 18 червня 2017 року [PERSON] відпочивала разом з батьком в Туреччині. З 10 липня 2017 року по 02 серпня 2017 року [PERSON] перебувала на відпочинку з відповідачем у Залізному порту у Скадовську Херсонської області. За вересень 2017 року відповідачем надані документальні підтвердження витрат на утримання дитини в сумі 3 640 грн., а саме ДП "Національний цирк України" - 490 грн., квитки в зоопарк в сумі 140 грн., розважальний парк 50 грн. та золоті сережки, вартістю 2 950 грн. За жовтень 2017 року відповідач надав підвтеврдження витрат у сумі 677 грн., а саме ТОВ "Дитячі розважальні комунікації" - 210 грн., конячка - 100 грн., харчування - 184,63 грн., батутна арена - 210 грн., два набори та лялька, вартістю 183,65 грн. За листопад 2017 року відповідач надав підтвердження витрат на суму 1 297 грн., зза грудень 2017 року - у розмірі 854 грн., у січні 2018 р. - 3 744 грн. З 17 лютого 2018 року по 22 лютого 2018 року [PERSON] перебувала на відпочинку з відповідачем у . Славське Львівської області. За березень 2018 р. відповідач підтвердив витрати на суму 1 114 грн., за квітень 2018 р. - 4 635 грн., за травень 2018 р. - 12 334 грн., зокрема відпочинок в Тунісі, за липень та серпень 2018 р. було витрачено відповідачем більше 15 000 грн. Так з 16 линя 2018 р. по 20 липня 2018 р. малолітня [PERSON] перебувала на відпочинку з відповдачем у пляжно-готельному комплексі "Гранат" смт. Лазурне Херсонської області, а з 26.07.2018 р. по 02.08.2018 р. - відпочивала в Туреччині. Зважаючи на викладене, суд погоджується з доводами відповідача щодо виконання ним умов договору про участь у вихованні та утриманні дитини в натуральній формі. Тому відсутні правові підстави для стягнення з нього заборгованості по аліментах. Згідно з п. 2.6 вищевказаного договору про участь у вихованні та утриманні дитини сторони домовились, що питання утримання дитини мають вирішуватись за домовленістю між сторонами, виходячи з інтересів дитини, принципів справедливості, добросовіснос ті та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Якщо домовленість не досягнуто, сторони виршують питання в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною 2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідченого 19 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. за реєстровим № 853. За таких підстав, в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сторонами не оспорюється, що їх донька проживає разом з матір'ю [PERSON] У такому випадку, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ґрунтуються на законі. [PERSON] посилається на те, що на утримання дитини необхідно аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, і відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Заперечуючи проти заявленого розміру аліментів у розмірі 1/4 частки від його доходів, відповідач надав докази перебування на його утриманні іншої дитини та непрацездатної матері. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 18 липня 2002 року, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] (а.с. 95). Сторонами не оспорюється, що [PERSON], [INFO], є матір'ю відповідача та є пенсіонером за віком з 07 серпня 2012 року. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). При визначенні розміру аліментів суд вважає за необхідне врахувати наявність у відповідача іншої дитини та непрацездатної матері, які знаходяться на його утриманні. Також суд враховує рівність обов'язку батьків по утриманню дитини та наявність обставин, що мають істотне значення при визначені судом розміру аліментів, зокрема, надані докази майнового стану відповідача. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Відповідач позов визнав частково, надав суду документи на підтвердження того, що у нього є інші утриманці, та про рівень своїх доходів. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої доньки аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial