Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 09.10.2011 року з відповідачем по справі [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-12026-091011, за яким позивач надав відповідачеві платіжну картку, відкрив кредитну лінію на суму 30 000 грн. Відповідач зобов'язався щомісяця, у строки, передбачені договором, погашати заборгованість по кредиту, проценти та інші платежі. Однак, відповідач порушив умови кредитного договору та має прострочену заборгованість станом на 21.10.2013 року у розмірі 6854,69 грн. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 6854,69 грн. та судовий збір в розмірі 229,40 грн. Представник позивача ПАТ "Дельта Банк" при поданні позову заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином в порядку частини 5 ст. 74 ЦПК України, про що у справі є відповідні докази, про причини неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 26 лютого 2014 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.10.2011 року між ПАТ "Дельта Банк" (установчі документи а.с. 17-20) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-12026-091011, за яким відповідач отримала картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті, платіжну карту, ПІН-код до неї; банк відкрив відновлювану відкличну Кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн., ліміт якої розраховується банком самостійно та не може перевищувати загальної суми Кредитної лінії (п. п. 1.2, 1.3) (а.с. 5 - 7). Банк зобов'язався здійснювати обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті "Кредитна картка № 1", що міститься в Додатку № 1 до договору (надалі - Тарифи) та відповідно до Умов договору (а.с. 8). Відповідач заповнила анкети позичальника, клієнта-фізичної особи (а.с. 9-13). Через порушення відповідачем умов зазначеного договору, станом на 21.10.2013 року утворилася прострочена заборгованість у розмірі 6854,69 грн., яка складається з: 3460,59 грн. - тіло кредиту, 1039,41 грн. - прострочене тіло кредиту, 2354,69 грн. - комісії, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 16). З даного розрахунку вбачається, що відповідач дійсно сплачував кредит нерегулярно та не у повному обсязі. За правилами ст. ст. 525 - 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що під час розгляду справи встановлено, що між сторонами існують договірні кредитні відносини; відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором; заборгованість за кредитним договором, яка становить предмет позову, утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання; враховуючи, що законом встановлено право позивача вимагати повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у разі неналежного виконання відповідачем умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору 6854,69 грн. При цьому суд ураховує, що відповідач не скористалася правами, передбаченими ст. ст. 27, 30 ЦПК України, не виконала обов'язок, встановлений ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не з'явившись у судові засідання та не надавши жодних доказів у підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором станом на час розгляду справи, хоча була повідомлена про розгляд даної справи належним чином в порядку частини 5 ст. 74 ЦПК України, про що у справі є відповідні докази. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За приписами ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 229,40 грн, підтверджений відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 509, 510, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved