Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути на його користь з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 111 447 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є власником транспортного засобу SUBARU LEGACY, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску. 22.03.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на договорі застави транспортного засобу № 014/3178/73/11 від 13.04.2006 року було вчинено виконавчий напис, за яким було запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки SUBARU LEGACY, 2006 року, який належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/085200/3178/73 від 13.04.2006 року у розмірі 26 250,61 дол. США. 21.03.2012 року він звернувся з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2012 року виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 22.03.2010 року визнано таким, що не підлягає виконанню з мотивів відсутності підстав вчинення виконавчого напису за нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». В той же час, у період з 31.03.2010 по 07.02.2011 року виконавчий напис було звернуто до виконання. Так, ПAT «Райффайзен Банк Аваль» направив виконавчий напис №478 від 22.03.2010 року до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, 06.04.2010 року відкрите виконавче провадження ВП № 18481683 та накладено арешт на все майно боржника - [PERSON] 01 червня 2010 року згідно постанови державного виконавця був оголошений розшук автомобіля марки SUBARU LEGACY державний реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року, 05.10.2010 року державним виконавцем ППВР ВДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області автомобіль був вилучений у нього та переданий на відповідальне зберігання представнику стягувача, а 07.10.2010 року в межах виконавчого провадження оцінений суб'єктом оціночної діяльності в розмірі 111 447 грн. Надалі, на підставі договору 08/444/10/3-ППВРт від 24.12.2010 року, укладеного між ППВР ВДВС ГУЮ у Дніпропетровській області та ДФ ІШ «СП Юстиція», останньому було доручено провести прилюдні торги з реалізації зазначеного вище автомобіля. 10.01.2011 року автомобіль виставлявся на прилюдні торги ДФ ІШ «СП Юстиція», проте у зв'язку із відсутністю заявок покупців, торги не відбулися та у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», автомобіль був уцінений державним виконавцем з 111 447,0 грн. до 78 012,90 грн. В подальшому, [PERSON] придбала автомобіль марки SUBARU LEGACY державний реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року з аукціону за 78 200 грн. 23.03.2011 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження закрито у зв'язку із фактичним виконанням. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченими ст. 18 цього Закону, якою передбачено, що законами Украйни вставлені і інші додаткові вимоги до виконавчих документів. Крім того, ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Так, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі лише рішення суду в порядку, встановленому законом порядку. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» заборонено вчиняти виконавчі написи на рухоме майно, а відповідно виконавчий лист є таким, що суперечить вимогам закону. Незаконність дій приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON]. полягає у вчиненні виконавчого напису, що не підлягає виконанню, що доводиться рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Вказаними діями приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] протиправно обмежила його в здійсненні права власності на належний йому автомобіль, всупереч ст.321 ЦК України. Дії приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON]. завдали йому шкоду в розмірі вартості автомобіля, який був оцінений експертом в 111 447 грн. При цьому, вважає, що спірні правовідносини врегульовані ч.2 ст.22 ЦК України, ст.30 Закону України "Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та ст.27 Закону України "Про нотаріат". Ухвалою суду від 20.12.2013 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». В судове засідання представник позивача надала заяву, відповідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до наданої відповідачем заяви від 27.12.2013 року, позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що нотаріус не є особою публічного права, а також учасником цивільних правовідносин між сторонами правочину та порушником прав, що виникають внаслідок цих відносин. Вчинення виконавчого напису відносно [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відбувалось з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Представник третьої особи до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не підтримав, та просив в них відмовити, посилаючись на безпідставність позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач був власником автомобіля Субару Легасі, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER]. /а.с.7/ 22 березня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис №478, за яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль Субару Легасі, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, належний на праві власності [PERSON] та за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна задовольнити вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 26 250,61 доларів США (280 960,11 грн.). Зазначений виконавчий напис вчинено на підставі договору застави від 13.06.2006 року №2487, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та кредитного договору №014/085200/3178/73 від 13.04.2006 року та з посиланням на ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», та п.1 Переліку документів, по яких стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №172 /а.с.8/. 21 березня 2012 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса від 22.03.2010 року №478 таким, що не підлягає виконанню. /а.с.9-10/ Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволені, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22.03.2010 року №478, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на договорі застави №014/3178/73/77 від 13.04.2006 року. /а.с.11/ Підставою визнання виконавчого напису нотаріуса [PERSON] від 22.03.2010 року №478 таким, що не підлягає виконанню є недотримання вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким не передбачено звернення стягнення на заставне майно на підставі виконавчого напису нотаріуса. 01.04.2010 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису від 22.03.2010 року №478, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області. /а.с.12/ 06.04.2010 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Півень С.В. відкрито виконавче провадження на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса. /а.с.13-14/ 01.06.2010 року в межах виконавчого провадження оголошено розшук майна боржника - автомобіля марки Субару Легасі, д/н [NUMBER], 2006 року випуску, належного на праві власності [PERSON] /а.с.15/ 05.10.2010 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Є.С. складено акт опису й арешту майна боржника, відповідно якого в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса №478 від 22.03.2010 року, вилучено автомобіля марки Субару Легасі, д/н [NUMBER], 2006 року випуску, належного на праві власності [PERSON] та передано представнику стягувача [PERSON] з забороною відчуження. /а.с.16-17/ Згідно до звіту ПП [PERSON] про оцінку автомобіля марки Субару Легасі, д/н [NUMBER], 2006 року випуску, виконаного на підставі постанови підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській від 07.10.2010 року, вартість об'єкта оцінки складає 111 447 грн. /а.с.18/ З метою реалізації арештованого автомобіля марки Субару Легасі, д/н [NUMBER], 2006 року випуску на 10.11.2011 року був призначений аукціон, який не відбувся за відсутності покупців. /а.с.19/ 18.01.2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Є.С. складено акт проведення переоцінки арештованого рухомого майна, згідно якого зменшено вартість нереалізованого арештованого майна на 30% до 78012,90 грн. /а.с.20/ Відповідно до протоколу №08/444/10/З-ППВРт-16 від 07.02.2011 року, переможцем аукціону є [PERSON], яка запропонувала 78200 грн. /а.с.21/ 23.03.2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Є.С. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.8 ч.1 ст.50, ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з реалізацією заставного майна. /а.с.22/ Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2012 року з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/085200/3178/73 від 13.04.2006 року в розмірі 233 935,66 грн. Зазначене судове рішення набрало законної сили 08.11.2012 року, після перегляду в апеляційному порядку за скаргою [PERSON] /а.с.45-50/ Крім того, 22 травня 2013 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відхилено скаргу [PERSON] на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20.06.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.11.2012 року. /а.с.51-52/ 18 лютого 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти, отримані від реалізації автомобіля Субару Легасі, д/н [NUMBER], належного [PERSON] в сумі 66 451,94 грн. зараховано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/085200/3176/73 від 13.04.2006 року. /а.с.56/ Згідно постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Осельського Є.С. від 23.03.2011 року про повернення виконавчого документа стягувачу, за рахунок отриманих від реалізації коштів частково погашено заборгованість за виконавчим документом (виконавчим написом нотаріуса №478 від 22.03.2010 року) в розмірі 66 452 грн. /а.с.57/ Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.01.2014 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2013 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння та відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] Вказане рішення суду набрало законної сили 20.01.2014 року. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.01.2014 року встановлено, що власником автомобіля Субару Легасі, який належав [PERSON], є [PERSON], яка належним чином зареєструвала його в органах ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області. При цьому, оскільки [PERSON] не є власником спірного автомобіля, то і не має права віндикаційного позову до [PERSON] за змістом ст.387, 1212 ЦК України. Право власності [PERSON] на спірний автомобіль, набуте на підставі ст.ст.650, 656 ЦК України та Порядку реалізації арештованого майна, [PERSON] в судовому порядку не оспорювалось (позовні вимоги про визнання протоколу прилюдних торгів недійсним, визнання недійсним аукціону та скасування свідоцтва про право власності). Цим рішенням суду встановлено та не потребує додаткового доведення, що 10.07.2013 року [PERSON] було збільшено позовні вимоги (які пред'являлись до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська), відповідно яких просив стягнути з підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Дніпропетровській області та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] солідарно вартість спірного автомобіля в розмірі 78 200 грн., проте ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.12.2013 року вказані позовні вимоги залишені без розгляду. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, спірні правовідносини виникли з приводу стягнення грошових коштів з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі визнання судом вчиненого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому, виконавчий напис ПНДМНО [PERSON] від 22.03.2010 року визнано таким, що не підлягає виконанню судовим рішення від 17.05.2012 року, яке набрало чинності 01.06.2012 року, тобто після фактичного виконання виконавчого документу. Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про нотаріат», Цивільним Кодексом України та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Законом України «Про заставу». Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Як встановлено ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач не є власником автомобіля Субару Легасі, д/н [NUMBER], оскільки судом з наданих сторонами доказів встановлено, що такою особою є [PERSON], право власності якої не припинено/скасовано. Професійна діяльність відповідача врегульована Законом України «Про нотаріат», де ст.5 встановлено обов'язок нотаріуса відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Відповідно до ч.1 ст. 27 цього закону шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі. Згідно п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії як вчинення виконавчих написів. Як встановлено ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За ст.88 цього закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", що передбачено ст.90 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, порядок вчинення виконавчих написів встановлено главою 32. Відповідно до п.1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, стягнення заборгованості провадиться за нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Статтею 20 Закону України «Про заставу» передбачено право заставодержатель звернути стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції від 11.02.2010 року, державні реєстратори за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Проте, відповідно до ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», останній регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За таких обставин, враховуючи, що виконавчим написом №478 від 22.03.2010 року звернуто стягнення на рухоме майно, до спірних правовідносин положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не застосовні, тому посилання на норму ст.30 цього закону позивача є безпідставним. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для покладення відповідальності на заподіювача майнової чи моральної шкоди необхідна сукупність таких обов'язкових умов як: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги на предмет заподіяння шкоди нотаріусом, позивач зазначає, що саме відповідач обмежив його у здійсненні права власності на автомобіль, чим завдав шкоду в розмірі 111 447 грн., оскільки саме таку вартість автомобіля визначено першочергово суб'єктом оціночної діяльності. Нотаріус, вчинивши виконавчий напис, лише засвідчила право звернення стягнення на заставне майно третьої особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке виникло з договору застави транспортного засобу №014/3178/73/77 від 13.04.2006 року, де п.2.3, п.2.12 передбачено, що заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмету застави у випадку якщо кредит, що забезпечений заставою не буде погашений у встановлені кредитним договором строки на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно. Таким чином, розв'язуючі позовні вимоги, суд виходить з того, що позивачем на підставі наданих суду доказів в жодний спосіб не доведено заподіяння шкоди відповідачем, оскільки фактично між позивачем та третьою особою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виникли цивільно-правові відносини з кредитного та заставного договорів, реалізація належного позивачу заставного майна призвела до часткового погашення кредитної заборгованості, стягнутої не тільки за виконавчим написом нотаріуса, а й за судовим рішенням, що набрало законної сили. При цьому, цивільно-правові відносини між позивачем та відповідачем не виникали, жодні правочини між ними не укладались, оскільки як вже зазначалось судом нотаріусом посвідчено право, яке виникло з договору, а не вчинено акт індивідуальної дії як посадовою особою. Крім того, підставою позову є на думку позивача деліктне зобов'язання відповідача, яке за загальним правилом відноситься до позадоговірних зобов'язань, та саме позивач в силу диспозитивності процесу обтяжений обов'язком довести суду наявність шкоди/збитку, вину відповідача та наявність причино-наслідкового зв'язку. Натомість, позивачем не доведено суду, що він оскаржив право власності нового власника автомобіля чи припинив таке право та результат розгляду таких вимог залишив його цивільне право не захищеним судом. Таким чином, оскільки позовні вимоги залишились не доведеними суду на предмет заподіяння шкоди (наявності шкоди) в цілому та вини в заподіянні шкоди саме відповідачем, позовні вимоги задоволенню не підлягають за їх необґрунтованістю та недоведеністю з посиланням на ст.22 ЦК України як на підставу позовних вимог. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на позивача, в межах, сплачених при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed