Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що з серпня 1995 року по листопад 2013 року він перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Хорольського районного суду від 27.11.2013 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачкою. До теперішнього часу вони з відповідачкою [PERSON] не дійшли згоди щодо проживання їхнього сина [PERSON], який зараз проживає разом з ним і не бажає повертатися до відповідачки. Позивач [PERSON] вказував, що він не згоден із тим, що їхній з відповідачкою син проживав із відповідачкою та наполягає на визначенні місця проживання [PERSON] разом з ним, його батьком. А також вважає, що в інтересах сина проживати саме з ним, а не з відповідачкою, тобто його матір"ю, оскільки він має стабільний самостійний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, він проживає разом зі дружиною, яка має сили і бажання доглядати за його сином [PERSON]. Його дружина [PERSON] самостійно виховала двох своїх дітей, які мають вищі освіти, старший син на даний час продовжує навчання у Варшавському університеті з освітнім ступенем магістра. А отже вона характеризується як турботлива мати. В той час як відповідачка [PERSON] не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання [PERSON], тимчасово мешкає у будинку, що на підставі свідоцтва про право власності належить йому, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, його навчання. В цьому будинку в дитини відсутня власна кімната. Дитина постійно скаржиться на стан здоров'я з того часу, що він знаходиться у нього. Тому він був змушений звернутися до районного лікаря - педіатра, про що свідчить довідка Хорольської ЦРЛ від 31.08.2015 року. Позивач вказував, що відповідачка оздоровленням дитини не займалася, хоча сама їздила, з її ж слів до м. Херсон на відпочинок. Позивач вказував, що в той час коли він зміг з ним зустрітися дитина мала дуже не охайний вигляд. Позивач вказував, що при його особистій зустрічі з директором школи, де навчається [PERSON], вона йому повідомила, що дитина дуже сумує за батьком. Відповідачка постійно морально тисне на дитину, кажучи, що він не потрібен батькові, після чого мав місце випадок, коли дитина у вечірній час втекла з дому до лісу. Зі слів сина відповідачка уваги йому не приділяла, він часто не ночував вдома, а знаходився у різних знайомих та родичів відповідачки, в той час як він просив дати дитину йому, щоб він його доглянув. В їх сім'ї постійно бракує грошей. Постійно виникає заборгованість за комунальні послуги, існують кредитні заборгованості. Станом на 28.08.2015 року дитина взагалі не була підготовлена до школи. Аліменти я сплачував постійно і не в малих розмірах, про що свідчать довідки про доходи , та відрахування аліментів. Позивач вказував, що він проживає у комфортабельному чотирьохкімнатному будинку з сучасним ремонтом, обладнанням та всіма зручностями, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цьому будинку також обладнана кімната для дитини, щоб син [PERSON] міг мати здоровий сон, навчатися та гратися. [PERSON] з дружиною позивача має добрі і теплі стосунки. Позивач також вказував, що він з самого дитинства постійно піклується про дитину, допомагає матеріально: купує одяг, сплачує аліменти. На протязі всього часу з моменту розірвання шлюбу з відповідачкою син [PERSON] постійно вказує на своє бажання жити разом з ним, його батьком. Позивач вказував, що він спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина та має можливість забезпечити для нього належні умови проживання, повною мірою займатися його вихованням, чого відповідачка забезпечити не в змозі. А також він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із сином і готовий з свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Згідно з актом обстеження спеціалістів служби у справах дітей для виховання, розвитку проживання та утримання сина [PERSON] я забезпечив всі необхідні умови. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] просив суд визнати місцем проживання [PERSON] місцем його проживання, тобто місцем проживання батька [PERSON] 14 вересня 2015 року до Хорольського районного суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітньої дитини. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 28.09.2015 року було об"єднано в одне провадження первісний позов [PERSON] до [PERSON] при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини із зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] при третіх особах без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та службі у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітньої дитини. Відповідачка, вона ж позивачка по зустрічному позову, - [PERSON] вказувала в своїй позовній заяві, що з 12 серпня 1995 року по 27.11.2013 року вона з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: донька та син. Син, [PERSON], [INFO] є малолітньою дитиною, що доводиться свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] від 12 серпня 1995 року. Після розірвання шлюбу між нею та [PERSON], малолітній син [PERSON] залишився проживати разом з нею. З того часу, як відповідач залишив сім»ю, він не спілкувався з сином, не цікавився його життям та навчанням, що син сприймав дуже болісно, а вона намагалася всіляко переконати сина, що батько його любить і буде з ним спілкуватись. [PERSON] вказувала, що 19 серпня 2015 року відповідач зателефонував до неї і повідомив, що хоче побачитися з сином, на що вона не заперечувала, а навпаки вмовила сина спілкуватись з батьком. Між ними була домовленість про те, що [PERSON] на другий день, тобто 20 серпня, привезе сина додому. Так і сталося, а 21 серпня 2015 року , [PERSON] знову попросив, щоб вона дозволила синові поїхати з ним для спілкування, і пообіцяв ввечері привести сина додому, але цього не сталося. Позивачка вказувала, що на її телефонні дзвінки ніхто не відповідав, зустрічі ігнорувались. На сьогоднішній день [PERSON] заявив, що сина він не віддасть і син буде проживати з ним і його дружиною. Позивачка вказувала, що вона не давала ніякої згоди відповідачу на те, щоб син проживав разом з ним. Позивачка вказувала, що вона вважає, що відповідач утримує її дитину у себе незаконно і вона хоче, щоб її син проживав разом з нею. Позивачка також вказувала, що [PERSON] говорить дитині неправду стосовно неї, як матері, залякує сина, категорично відмовляє їй у спілкуванні з сином, що, на її думку, порушує її права, як матері, а тому вона в своїй позовній заяві просила суд негайно відібрати її малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у особи, яка її незаконно утримує - відповідача [PERSON], який проживає у приватному житловому будинку [ADDRESS] та повернути його їй. Позивач, він же відповідач за зустрічним позовом, [PERSON] та його представник - адвокат - Шелудякова Інна Юріївна в судове засідання не з"явилися, звернувшись до суду з письмовими заявами, в яких просили суд задовольнити позов [PERSON] та не заперечували проти залишення позову [PERSON] без розгляду, а також просили суд розглянути справу у їхню відсутність. Відповідачка, вона ж позивачка по зустрічному позову, [PERSON] та її представник - адвокат Легка Людмила Миколаївна в судове засідання не з"явилися, звернувшись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Крім того, [PERSON] в своїй письмовій заяві вказувала, що визнає повністю позов [PERSON], а також просила суд залишити її позов без розгляду. Представники третіх осіб без самостійних вимог: органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області та служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації в судове засідання не з"явилися, звернувшись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їхню відсутність, вказуючи, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. В судовому засіданні допитаний в присутності представників органу опіки та піклування Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області Донець Наталії Василівни, служби представник служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації - Барановської Вікторії Віталіївни та психолога [PERSON], малолітній [PERSON], пояснив суду, що його батько [PERSON] йому не забороняє спілкуватися з мамою [PERSON], але він хоче проживати з батьком [PERSON] Суд, вислухавши думку малолітнього [PERSON], дослідивши заяви сторін та представників третіх осіб, а також інші матеріали справи в їх сукупності та взаємозв"язку, враховуючи повне визнання [PERSON] позову [PERSON], приходить до слідуючих висновків з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли виняткові обставини, бути розлучена із своєю матірю. Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 12.08.1995 року по 27.11.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: донька та син. Син, [PERSON], [INFO] є малолітньою дитиною, що доводиться свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] від 12 серпня 1995 року. Після розірвання шлюбу між сторонами, малолітній син [PERSON] залишився проживати разом з матір"ю [PERSON], але починаючи з літа 2015 року малолітній [PERSON] проживає разом зі своїм батьком [PERSON] На час звернення до суду з позовами між [PERSON] та [PERSON] не було досягнуто згоди щодо проживання їхнього сина [PERSON], який зараз проживає разом з батьком [PERSON] В судовому засіданні малолітній [PERSON] висловив думку про те, що хоче проживати разом з батьком [PERSON] В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] проживає у чотирьохкімнатному будинку з сучасним ремонтом, обладнанням та всіма зручностями, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цьому будинку також обладнана кімната для дитини. Це підтверджується актом обстеження умов проживання [PERSON] від 28.08.2015 року /а.с.86/. Матеріали справи, а саме чеки, свідчать про те, що батько дитини [PERSON] піклується про матеріальне забезпечення свого сина [PERSON], придбаючи йому одяг та взяття. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, отримує досить високу заробітну плату, що дає можливість забезпечити належні умови проживання його сина [PERSON]. Крім того, судом враховується те, що [PERSON] обіцяє не чинити жодних перешкод для спілкування матері [PERSON] із сином [PERSON] і готовий з свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Таким чином, судом враховано, що батько дитини має належні матеріально-побутові умови, має можливість утримувати дитину. В помешканні для дитини створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку. Відповідно до ст.7 СК України, суд при розгляді таких справ, повинен «максимально можливо враховувати інтереси дитини». Також відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В даній конкретній ситуації зміна місця проживання дитини дуже буде сприяти позитивному впливу на її подальшу долю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матірю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, за яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю. Враховуючи викладене вище, повне визнання [PERSON] позовних вимог [PERSON] та прохання залишити зустрічний позов без розгляду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з батьком підлягають повному задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку, а зустрічний позов [PERSON] слід залишити без розгляду в зв"язку із зверненням позивачки із заявою про це. На підставі наведеного та

Outcome: approved