Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.12.2000 року, актовий запис № 38. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, в склад якого входить право на земельну частку (пай) розміром 6,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях колишнього Закритого акціонерного товариства "Чиста Криниця" на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яке належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0306634, виданого 07.04.1997 року Лохвицькою районною державною адміністрацією, який зареєстровано 08.04.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 9145. Від імені [PERSON] посвідчено заповіт секретарем Виконавчого комітету Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району 11.08.1998 року за реєстровим № 229, відповідно до якого все майно спадкодавець заповіла [PERSON] . Постановою нотаріуса Другої лохвицької державної нотаріальної контори від 13.11.2019 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 22.12.2000 року вказано, що [INFO] померла [PERSON] , у посвідці про народження батька позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданій 24.05.1946 року Білогорільською сільською радою депутатів трудящих Лохвицького району Полтавської області, дані про матір зазначені - [PERSON] , а в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0306634, виданого 07.04.1997 року вказано, що його видано на ім"я - [PERSON] . Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є бабою [PERSON] ; встановити факт, що зазначена в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 22.12.2000 року виконкомом Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , зазначена у Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0306634, виданого 07.04.1997 року Лохвицькою районною державною адміністрацією, який зареєстровано 08.04.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 9145, [PERSON] , та зазначена у посвідці про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданій 24.05.1946 року Білогорільською сільською радою депутатів трудящих Лохвицького району у графі "Батьки" : мати - [PERSON] , є однією і тією ж особою; визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,08 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району. В судове засідання позивач не з"явився, подав письмову заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без його участі. Відповідач, Гирявоісковецька сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа: Друга лохвицька державна нотаріальна контора на розгляд справи не з"явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.12.2000 року, актовий запис № 38. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, в склад якого входить право на земельну частку (пай) розміром 6,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях колишнього Закритого акціонерного товариства "Чиста Криниця" на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яке належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0306634, виданого 07.04.1997 року Лохвицькою районною державною адміністрацією, який зареєстровано 08.04.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 9145. Від імені [PERSON] посвідчено заповіт секретарем Виконавчого комітету Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району 11.08.1998 року за реєстровим № 229, відповідно до якого все майно спадкодавець заповіла [PERSON] . Постановою нотаріуса Другої лохвицької державної нотаріальної контори від 13.11.2019 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 22.12.2000 року вказано, що [INFO] померла [PERSON] , у посвідці про народження батька позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданій 24.05.1946 року Білогорільською сільською радою депутатів трудящих Лохвицького району Полтавської області, дані про матір зазначені - [PERSON] , а в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0306634, виданого 07.04.1997 року вказано, що його видано на ім"я - [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00024069875 від 27.09.2019 року після другого шлюбу з [PERSON] 24.12.1974 року бабуся позивача [PERSON] змінила прізвище на - [PERSON] . Через розбіжності у написанні імені та по батькові спадкодавця в різних документах виникла необхідність у встановленні факту, що [PERSON] , зазначена в Сертифікаті на право на земельну частку(пай) як [PERSON] . а у посвідці про народження батька позивача - [PERSON] , є однією і тією ж особою. Факт того, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, підтверджується довідкою виконкому Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 18.09.2019 року № 02-27/597 та випискою з Погосподарської книги за 1974-2000 роки, відповідно до яких на території Гирявоісковецької сільської ради дійсно проживала і була головою двору - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Такі особи, як [PERSON] та [PERSON] в погосподарських книгах Гирявоісковецької сільської ради за 1974-2000 роки не значаться. У свідоцтві про народження батька позивача - [PERSON] дані про його матір (бабусю позивача) були записані з помилкою в імені та по батькові. В сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0306634, який отримала [PERSON] , її ім"я помилково вказано " [PERSON] " замість " [PERSON] ". Розбіжності в вище зазначених документах виникли в результаті некоректного перекладу імені та по батькові. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Встановлення вказаних юридичних фактів необхідно [PERSON] для оформлення спадкового права на земельну частку (пай). За приписами п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Зідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved