Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

30.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Вінницького національного аграрного університету з вимогою про визнання протиправним та скасування наказу ректора Вінницькогонаціонального аграрного університету від 29.07.2016 року за № 555-к про її звільнення ; просила зобов"язати відповідача внести зміни до формлювання підстав звільнення шляхом внесення в належну їй трудову книжку запису про хвільнення на підставі ч.1 ст. 39 КЗпП України за власним бажанням в зв"язку з порушенням університетом законодавсмтва про працю; стягнення 29807 гр-н середньомісячного заробітку за час затримки видачі їй трудової книжки, 19419 гр-н 72 коп. вихідної допомоги. Підставою позовних вимог позивач вказала перешкоджання виконанню роботи за договором - невиконання керівництвом навчального закладу законодавства про працю . 26.12.2016 року [PERSON], подала до суду заяву про зміну предмет позову та просила зобов"язати Вінницький національний аграрний університет внести зміни формулювання підстав її звільнення шляхом внесення в трудову книжку відповідного запису про звільненян на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України, відмовилась від решти позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладені в уточненій позовній заяві підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в судових засіданнях призначених на попередні дати позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини викладені в запереченнях та додаткових поясненнях. Зокрема, Томляк Т.С. зазначала, що [PERSON], наказом від 29.07.2016 року № 555-к була звільнена з займаної посади за прогули без поважних причин з 12.04.2016 року по 22.07.2016 року згідно із п.4 ст. 40 КЗпП України у відповідності до вимог, передбачених чинним законодавством, що стосується процедури звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України. Суд дослідив докази: - Копію трудової книжки [PERSON] (а.с. 9-11) з якої вбачається, що між Вінницьким Національним аграрним університетом та [PERSON] існували трудові відносини на підставі відповідного контракту; - Копія контракту № 30/13 від 30.08.2013 року (на а.с. 12-13), відповідно до якого між Вінницьким Національним аграрним університетом та [PERSON] 30.08.2013 року укладено контракт про роботу останньої на посаді доцента кафедри організації обліку та звітності факультету обліку і аудиту навчально-наукового інституту аграрної економіки Вінницького Національного аграрного університету на термін з 01.09.2013 року по 31.08.2020 року; - Копію наказу Вінницького національного аграрного університету від 18.03.2016 року № 186-к (на а.с. 14)про накладення дисциплінарного стягнення; - Копію наказу Вінницького національного аграрного університету від 28.03.2016 року № 213-к (на а.с. 18), про скасування абзацу 3 п.2.2. наказу від 11.03.2016 року № 171-к про винесення попередження працівникам університету та абзацу 1 пункту 1 наказу Вінницького національного аграрного університету від 18.03.2016 року № 186-к про накладення дисциплінарного стягнення; - Копію заяви [PERSON], на адресу ректора ВНАУ від 12.04.2016 року (на а.с. 19-20) про розірвання контракту та звільнення за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 39 КЗпП України в зв"зку з невиконанням керівництвом законодавства про працю; -Копію відповіді ректора ВНАУ від 14.04.2016 року (на а.с. 21) на заяву [PERSON], від 12.04.2016 року про неможливість викоання вимог розірвання контракту та звільнення за власним бажанням з підстав ч.1 ст. 39 КЗпП України, роз"яснення вимог законодавства; - Копію повторної заяви на адресу ректора ВНАУ від 21.04.2016 року (на а.с. 22-24) про розірвання контракту та звільнення за власним бажанням; - Копії лікарняного листка [PERSON] (на а.с. 25), в якому зазначено, що з 12.04.2016 року по 22.04.2016 року [PERSON] перебувала на денному стаціонарі; - Копію довідки ВНАУ від 21 липня 2016 року № 359 (на а.с. 26) відповідно до якої середня заробітна плата [PERSON], станом на 01.04.2016 року становить 6473,24 грн.; - Копію наказу про звільнення від 29 липня 2016 року за № 555-к (на а.с. 27), відповідно до якого підставою для звільнення було зазначено: «за прогули без поважних причин з 12.04.2016 року по 22.07.2016 року» із посиланням на п. 4 ст. 40 КЗпП України; -Копія супровідного від 01 вересня 2016 року за №12-45-1722 (на а.с. 28), відповідно до якого позивачу поштою надіслано оригінал трудової унижки та належним чином завірену копію наказу про звільнення; -Копія листів від 05 серпня 2016 року та від 15 серпня 2016 року, копія повідомлення від 19 серпня 2016 року (а.с. 29-31) про необхідність [PERSON], отримати трудову книжку; -протокол № 2 засідання кафедри організації обліку та звітності від 02.09.2014 року (на а..с 65), відповідно до якого [PERSON], обрано заступником завідувача кафедри к.е.н., доцента [PERSON]; - посадова інструкція доцента кафедри організації обліку та звітності факультету економічного (а.с. 66-69); - положення про ведення табелю обліку робочого часу у Вінницькому національному аграрному університеті від 02.09.2015 року (а.с. 70-72); - службове подання завідувача кафедри [PERSON], від 24.02.2016 року (на а.с. 73), про перенесення занять 25-26 лютого 2016 року у зв'язку із хворобою [PERSON]; - наказ ВНАУ №299 від 11.09.2015 року (на а.с. 74-76) про створення постійно діючої комісії з перевірки присутності на заняттях студентів та викладачів; - акт комісії ВНАУ від 01.04.2016 року (на а.с. 77), про відмову [PERSON], від надання пояснень щодо підстав підписання табелю обліку робочого часу; - Копію наказу Вінницького національного аграрного університету від 11.03.2016 року № 171-к (на а.с. 78-79) про винесення попередження працівникам університету, зокрема й [PERSON]; - копію службового подання від 17.03.2016 року (на а.с. 80), відповідно до якого зазначається, що 16 березня 2016 року до бухгалтерії надано додатковий табель за лютий 2016 року по кафедрі організації обліку та звітності стосовно лікарняного листа [PERSON], незважаючи на те, що лікарняний закрито 29 лютого 2016 року (із запізненням в 16 днів). В результаті невірно подано звіт про суми нарахованого доходу та нарахованого єдиного внеску до органів доходів та зборів по [PERSON]; - копіюя пояснень [PERSON], на службове подання від 17.03.2016 року (на а.с. 81-82), в яких зазначено, що лікарняний лист знаходився в авто, на якому її чоловік поїхав у відрядження; - копію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2016 року (на а.с. 101-115), та ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 17.10.2016 року (на а.с. 116-117), відповідно до яких в позові [PERSON], до Вінницького національного аграрного університету, Комісії з трудових спорів Вінницького національного аграрного університету про визнання незаконними наказів від 11.03.2016 року № 171-к про винесення попередження [PERSON], від 18.03.2016 року № 186-к про накладення дисциплінарного стягнення [PERSON], скасування рішення комісії з трудових спорів, стягнення середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки та невиплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди - відмовлено; - акти ВНАУ від 12.04.2016 року, 13.04.2016 року, 21.07.2016 року, 22.07.2016 року, про відсутність з невідомих причин на робочому місці [PERSON] (а.с. 119-124, 131-138); - службове подання від 21.07.2017 року (на а.с. 126), в якому зазначено, що з 12.04.2016 року по 21.07.2016 року в табелі обліку робочого часу доцента [PERSON], стоять прогули; - Копія протоколу № 7 засідання профспілкового комітету від 25.07.2016 року (на а.с. 127-129), яким постановили погодити звільнення за прогули без поважних причин доцента кафедри обліку та звітності [PERSON]; - копія протоколу №4 засідання комісії з трудових спорів ВНАУ від 26.07.2016 року (на а.с. 130-131), на якому вирішено рекомендувати адміністрації університету звільнити доцента кафедри організації обліку та звітності [PERSON], за прогули без поважних причин відповідно до ч.4 ст. 40 КЗпП України; - акти ВНАУ від 29.07.2016 року, 05.08.2016 року, 12.08.2016 року, 19.08.2016 року, 26.08.2016 року, 02.09.2016 року про неприбуття [PERSON], до відділу кадрів для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки (а.с. 139-145); - табелі обліку робочого часу кафедри організації обліку та звітності економічного факультету за квітень - липень 2016 року (на а.с. 176-182), які підтверджують відсутність на роботі [PERSON] В зв"язку зі зміною позовних вимог позивачем, документи: копію наказу Вінницького національного аграрного університету від 18.03.2016 року № 186-к (на а.с. 14); копію наказу Вінницького національного аграрного університету від 28.03.2016 року № 213-к (на а.с. 18), Копії лікарняного листка [PERSON] (на а.с. 25), копію довідки ВНАУ від 21 липня 2016 року № 359 про середню зробітну платню позивача (на а.с. 26); копію супровідного від 01 вересня 2016 року за №12-45-1722 про надіслання трудової книжки (на а.с. 28), копії листів- повідомлень про необхідність отримання трудової книжки від 05 серпня 2016 року та від 15 серпня 2016 року, копія повідомлення від 19 серпня 2016 року (а.с. 29-31); посадовю інструкцію доцента кафедри організації обліку та звітності факультету економічного (а.с. 66-69); положення про ведення табелю обліку робочого часу у Вінницькому національному аграрному університеті від 02.09.2015 року (а.с. 70-72); службове подання завідувача кафедри [PERSON], від 24.02.2016 року (на а.с. 73), про перенесення занять 25-26 лютого 2016 року у зв'язку із хворобою [PERSON]; наказ ВНАУ №299 від 11.09.2015 року (на а.с. 74-76) про створення постійно діючої комісії з перевірки присутності на заняттях студентів та викладачів; акт комісії ВНАУ від 01.04.2016 року (на а.с. 77), про відмову [PERSON], від надання пояснень щодо підстав підписання табелю обліку робочого часу; копія наказу Вінницького національного аграрного університету від 11.03.2016 року № 171-к (на а.с. 78-79) про винесення попередження працівникам університету, зокрема й [PERSON]; копія службового подання від 17.03.2016 року (на а.с. 80), відповідно до якого зазначається, що 16 березня 2016 року до бухгалтерії надано додатковий табель за лютий 2016 року по кафедрі організації обліку та звітності стосовно лікарняного листа [PERSON], копія пояснень [PERSON].ю на службове подання від 17.03.2016 року (на а.с. 81-82), акти ВНАУ від 29.07.2016 року, 05.08.2016 року, 12.08.2016 року, 19.08.2016 року, 26.08.2016 року, 02.09.2016 року про неприбуття [PERSON], до відділу кадрів для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки (а.с. 139-145); суд вважає не належними доказами. Решту доказів суд вважає належними, допустимими та приймає їх. Із досліджених судом доказів встановлено наступні факти та належні їм правовідносини: між Вінницьким Національним аграрним університетом та [PERSON] 30.08.2013 року укладено контракт про роботу останньої на посаді доцента кафедри організації обліку та звітності факультету обліку і аудиту навчально-наукового інституту аграрної економіки Вінницького Національного аграрного університету на термін з 01.09.2013 року по 31.08.2020 року. Вказані відомості 01.09.2013 року внесено до трудової книжки [PERSON] (запис № 18) на підставі наказу № 520-к від 30.08.2013 року. У подальшому, у зв'язку з ліквідацією навчально-наукового інституту аграрної економіки університету [PERSON] на підставі наказу № 110 від 25.04.2014 року зараховано на посаду доцента кафедри організації обліку та звітності економічного факультету університету, про що у трудовій книжці [PERSON] 01.05.2014 року зроблено запис за № 19. Крім того, у відповідності до наказу №231-к від 30.04.2014 року [PERSON] переведено на посаду доцента кафедри організації обліку та звітності економічного факультету університету з внесенням змін до контракту в частині зміни назви структурного підрозділу університету, про що у трудовій книжці [PERSON] 01.05.2014 року зроблено відповідний запис за № 21. Тобто, між Вінницьким Національним аграрним університетом (надалі - ВНАУ) та [PERSON] існували трудові відносини на підставі відповідного контракту, який носить характер строкового трудового договору. Судом встановлено, що 12.04.2016 року [PERSON] подала заяву та просила звільнити її за власним бажаннм за ч.1 ст. 39 КЗпП України в зв"язку з невиконанням навчальним закладом вимог законодавства про працю та умов трудового договору з 13.04.2016 року. Листом від 14.04.2016 року ректор ВНАУ відмовив [PERSON] в задоволенні заяви з посиланням на підстави відмови, роз"яснив наслідки відсутності на робочому місці. 21.04.2016 року позивач подала повторну заяву про звільнення за власним бажанням на підстві ч.1 ст. 39 КЗпП України в зв"язку з неможливістю виконання роботи через порушення адміністрацією законодавства про працю. Наказом № 555-К від 29 липня 2016 року [PERSON] було звільнено із займаної нею посади та підставою для звільнення зазначено: «за прогули без поважних причин з 12.04.2016 року по 22.07.2016 року» із посиланням на п. 4 ст. 40 КЗпП України. Відповідну правову підставу звільнення [PERSON] адміністрацією університету також було зазначено в її трудовій книжці при внесенні запису про звільнення від 29 липня 2016 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2016 року (на а.с. 101-115), та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.10.2016 року (на а.с. 116-117) в позові [PERSON], до Вінницького національного аграрного університету, Комісії з трудових спорів Вінницького національного аграрного університету про визнання незаконними наказів від 11.03.2016 року № 171-к про винесення попередження [PERSON], від 18.03.2016 року № 186-к про накладення дисциплінарного стягнення [PERSON], скасування рішення комісії з трудових спорів, стягнення середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки та невиплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди - відмовлено. При цьому судами становлено порушення позивачем трудової дисципліни, підставність притягнення її до дисциплінарної відповідальності, відсутність підстав для скасування дисциплінарних стягнень, а отже, відсутність порушень ВНАУ законодавства про працю, колективного або трудового договору . Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаним рішенням суду встановлено відсутність правових підстав для звільнення [PERSON], за ст. 39 КЗпП України, те, що відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні заяви позивача від 12 квітня 2016 року щодо розірвання трудового договору та звільнення [PERSON] за власним бажанням у зв'язку з порушенням законодавства про працю. В уточненій позовній заяві (192-193, 195), позивач просила зобов'язати відповідача внести зміни у формулювання підстав звільнення шляхом внесення у трудову книжку відповідно запису про її звільнення з 13.04.2016 року на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. В судовому засіданні та матеріалами справи встановлено, а також сторонами не заперечується та обставина, що позивач зверталась до відповідача із заявами від 14 квітня та 25 квітня 2016 року про звільнення за власним бажанням з зазначеннням підставви та причини звільнення - у зв'язку із невиконанням керівництвом ВНАУ законодавства про працю та умов колективного договору на підставі ч. 1 ст. 39 КЗпП України (а.с. 19-20, 22-24). В супереч вимог ст. 60 ЦПК України позивач та її представник не надали доказів звернення [PERSON] до ВНАУ з заявою про звільнення за власним бажанням з підстав ст. 38 КЗпП України. Суд вважає, що у зв'язку з цим університет не мав підстав вільно трактувати звернення працівника та підстав для звільнення [PERSON] за власним бажанням відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України, Згідно правової позиції Верховного суду України у Постанові від 31.10.2012 року у справі за № 6-120цс12: за змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Отже, університет не мав законних підстав для звільнення [PERSON] за власним бажанням відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Поряд з тим, як вже зазначалось вище судом було встановлено той факт, що позивач була відсутня на роботі з 12 квітня по 29 липня 2016 року (день звільнення), що підтверджується актами ВНАУ від 12.04.2016 року, 13.04.2016 року, 21.07.2016 року, 22.07.2016 року, про відсутність з невідомих причин на робочому місці [PERSON] (а.с. 119-124, 131-138) та службовим поданням від 21.07.2017 року (на а.с. 126), в якому зазначено, що з 12.04.2016 року по 21.07.2016 року в табелі обліку робочого часу доцента [PERSON], стоять прогули. [PERSON] не надала жодних підтверджуючих документів про поважність її відсутності на роботі в період часу з 12 квітня по 29 липня 2016 року. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Під час розгляду судом справи не встановлено обставин порушення прав позивача відповідачем, тому [PERSON], наказом від 29 липня 2016 року №555-к. була звільнена з займаної посади за прогули без поважних причин з 12.04.2016 року по 22.07.2016 року згідно п.4 ст. 40 КЗпП України у відповідності до вимог, передбачених чинним законодавством. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed