Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що між ним та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», 28.03.2008 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № Ф080341К, з наступними змінами та доповненнями викладеними в додаткових угодах №1-3, на придбання нерухомого майна - однокімнатної квартири загальною площею 30,9 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м, яка знаходиться в [ADDRESS]. У забезпечення виконання боргових зобов»язань за кредитним договором №Ф080341К від 28.03.2008 року між позивачем та банком був укладений договір іпотеки № 02-23- Ф080341К-596, за яким Банку було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира загальною площею 30,9 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м, за адресою: [ADDRESS], в якій проживає позивач зі своєю матір»ю - інвалідом ІІ групи. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав позивачу кредит в розмірі 25700 доларів США, зі сплатою 12,5% річних та комісій, а останній зобов»язався повернути кредит в іноземній валюті та сплатити відсотки в порядку і на умовах, визначених в кредитному договорі. Позивач вважає, що даний кредитний договір було укладено з істотним порушенням законодавства, а тому є недійсним, оскільки надання банком позивачу грошових коштів (кредиту) в іноземній валюті (доларах США) за своєю правовою природою є валютною операцією. Проте, при укладанні кредитного договору, відповідач не надав доказів наявності у нього Генеральної ліцензії та письмового дозволу НБУ, а тому у відповідача відсутні дозвільні документи, так само як і у позивача відсутня індивідуальна ліцензія. Крім того, на день укладання договору, іноземний курс валюти становив 1 долар США = 5,05 грн., а на сьогоднішній день, згідно офіційного курсу Національного банку України, 1 долар становить 25,5620 грн. Отже існує істотна зміна становища, щодо виконання боргових зобов»язань за кредитним договором, сума боргу значно зросла, в зв»язку із чим значно погіршився фінансовий стан позивача. Позивачу з боку Банку не було надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформації про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання позивачем продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме: стійкої вартості оплати кредиту, що в розумінні ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою визнання правочину недійсним. Також в кредитному договорі містяться умови, які регулюють внесення змін (доповнень) та розірвання договору, лише в односторонньому порядку, і лише в інтересах та з боку Банку. Фактично, ще в момент підписання договору, позивача поставлено в невигідне та таке, що порушує його права становище, Банк в односторонньому порядку даним кредитним договором залишив за собою право в будь-якій час підвищувати процентну ставку. У зв'язку з цим позивач просив визнати недійсним кредитний договір № Ф080341К від 28.03.2008 року з додатковими угодами до нього, що укладений між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» з моменту його укладення, застосувати наслідки недійсності вказаного кредитного договору та зобов'язати відповідача повернути надмірно сплачені кошти в сумі 2 717,76 дол. США. 16.12.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № Ф080341К від 28.03.2008 року у розмірі 786 788,95 грн. та судовий збір у розмірі 11 801,83 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Зустрічний позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Іоніді Е.В. в судовому засіданні зустрічний позов підтримала, просила позов задовольнити. У задоволенні первісного позову просила відмовити. Заслухавши пояснення сторін, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати, а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах. 28.03.2008 року між [PERSON] та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту № Ф080341К, з наступними змінами та доповненнями викладеними в додаткових угодах №1-3, на придбання нерухомого майна - однокімнатної квартири загальною площею 30,9 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м, яка знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав позивачу кредит в розмірі 25 700 доларів США, зі сплатою 12,5% річних та комісій, а останній зобов»язався повернути кредит в іноземній валюті та сплатити відсотки в порядку і на умовах, визначених в кредитному договорі. З метою забезпечення виконання боргових зобов»язань за кредитним договором №Ф080341К від 28.03.2008 року між позивачем та банком був укладений договір іпотеки № 02-23- Ф080341К-596, за яким Банку було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира загальною площею 30,9 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м, за адресою: [ADDRESS] Позивач вказує, що кредитний договір було укладено з істотним порушенням законодавства, а саме: при укладанні кредитного договору, в порушення вимог п.2.3 Положення «Про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій», відповідач не надав доказів наявності у нього Генеральної ліцензії та письмового дозволу НБУ. Щодо цієї часини позовних вимог, то позивач перед укладанням кредитного договору був ознайомлений із загальними умовами кредитування, погодився на них, про що свідчить підпис у кредитному договорі Ф080341К від 25.04.2007 року, з наступними змінами та доповненнями, викладеними в додаткових угодах №1-3. Отже позивачу надано повну, достовірну та детальну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту відповідно до кредитного договору. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Частиною 1ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 2 про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 230 ЦК України, правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення та можуть перешкодити вчиненню правочину. Так, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму та строк кредиту, умови та порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Предметом договору, відповідно до актів цивільного законодавства, є умови про ті права та обов'язки, які формують основу змісту зобов'язання, яке має виконуватись сторонами на підставі укладеного договору, а також умови про ті дії, які мають вчинити сторони виконуючи та реалізовуючи охоплені предметом договору права та обов'язки і про об'єкти, що сторони мають передати одна одній. Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору, такі умови договором передбачено У відповідності до ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав позивачів» споживач має право оскаржити дії банку щодо не повідомлення йому інформації про можливі варіанти кредитування, не надання інформації щодо сукупної вартості кредиту, можливі валютні ризики перед укладенням договору про надання споживчого кредиту. Саме ненадання відповідної інформації до укладення договору може бути предметом оскарження на підставі цієї норми закону. Уклавши кредитний договір [PERSON] погодився на обсяг інформації та на умови кредитного договору. Таким чином, перед укладанням кредитного договору, відповідач на виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» надав позивачу повну та достовірну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а позивач засвідчив особистим підписом те, що він ознайомлений з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених банком. Позивач стверджує про наявність в діях відповідача факту недобросовісної підприємницької практики, так як умисел в діях відповідача має місце в замовчуванні та перекрученні реальної ціни пропонованої фінансової послуги, не повідомлення позивача про можливе зростання кредиту, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є обов'язковими. Проте, відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Зміст зазначеної статті було роз'яснено представникові позивача судом, також йому було роз'яснено, що підлягає доказуванню по даній справі, але жодних доказів на підтвердження позовних вимог суду не надано. Як вбачається з матеріалів справи, укладений кредитний договір, добровільно підписаний, а відтак, позивач погодився з усіма вказаними істотними умовами, про що свідчать його підписи. Тому доводи позивача про невиконання відповідачем передбаченого законом обов'язку щодо роз'яснення перед укладенням договору всіх його умов, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Не є переконливими посилання позивача за первісним позовом на наявність рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14.05.2015 року, оскільки ухвалою Дніпровського районниого суду м. Києва від 25.11.2016 року в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до [PERSON] про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14.05.2015 року у справі №693/15- відмовлено. За вказаних вище обставин позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні кредитного договору, відповідно до п.п.3.3.7,3.3.8 [PERSON] зобов"язався перед банком сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п.1.1,2.4,2.10 договору. Відповідно до п. 4.1 договору уразі прострочення [PERSON] строків сплати процентів, визначених п.2.4,2.10 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, останній сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період несвоєчасно сплаченої суми за кожень день прострочення. Відповідно до п.4.4. договору кредиту у разі невиконання позивчальнмиком обов"Язків протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповіно, зобов"язався протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. [PERSON] зобов"язання належним чином гн виконав, в зв"язку з чим утворилась прострочена заборгованість, у розмірі 786 788,95 грн., яка складається з : суми заборгованості за кредитом - 20 352,96 долларів США, що еквівалентно 521 813,44 грн.; сума заборгованості за відсотками - 6 815,44 доларів США, що еквівалентно 174 735,68 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1 555,28 грн., що еквівалентно 39 874,59 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 964,46 доларів США, що еквівалентно 50 365,24 грн. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 786 788,95 грн. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ "Укрсоцбанк" підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 11 801,83 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved