Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивачка, [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В судове засідання позивачка, [PERSON] не з"явилась, подала суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Вимоги позову підтримує та просить задоволити в повному обсязі. Із змісту вимог позову [PERSON] вбачається, що 19 листопада 2013 року відповідачка по справі [PERSON] взяла в неї в борг вісімнадцять тисяч гривень і зобов"язувалась повернути борг до 20 липня 2014 року, що підтверджується борговою розпискою від 19.11.2013 року. Однак у визначений розпискою термін відповідачка свого зобов»язання по поверненню коштів не виконала та взагалі уникає із нею зустрічей. Загальний розмір заборгованості відповідачки складає 18000 грн. та судові витрати, які складаються із оплаченої суми судового збору 243,60 грн та 600 грн за надання юридичної допомоги. Просить позов задоволити. Відповідачка в справі [PERSON] , в судовому засідання вимоги позову [PERSON] визнала, суду пояснила, що дійсно вона взяла в борг в позивачки 19.11.2013 року гроші в сумі 18000 грн., які зобов"язувалась повернути до 20.07.2014 року. Внаслідок збігу важких матеріально-побутових умов в її сім"ї виконати своє зобов"язання по поверненню коштів [PERSON] вона не змогла. По мірі можливості погасить свої боргові зобов"язання перед позивачкою до кінця року. Не заперечила в задоволенні позовниїх вимог. Суд, вислухавши відповідачку, та вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав: Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст.57 ЦПК України, зазначає, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта. Згідно із ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Із укладеного між сторонами в справі письмового договору позики - розписки від 19.11.2013 року (а.с.5), вбачається, що [PERSON] позичила грошову суму в розмірі 18000 грн в гр. [PERSON], яку зобов"язувалась повернути до 20.07.2014 року. Вказаний факт визнається відповідачкою та не підлягає доказуванню. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст. ст. 526, 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом ч. 1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачкою становить : 18000 грн - основної суми заборгованості; 243,60 грн - оплаченого судового збору та 600 грн за надання юридичної допомоги. За вищенаведених підстав суд вважає підставними та доведеними в судовому засіданні вимоги позивачки. На підставі наведеного ст. ст. 23, 625, 1046, 1047, 1050, 1167 ЦК України,

Outcome: approved