Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив, з врахуванням уточнених позовних вимог стягнути з ЖБК "Експрес" на його користь невиплачену заробітну плату і компенсацію на загальну суму 2899 грн. 68 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 8 799 грн. 25 коп., а всього стягнути 11 698 грн. 93 коп., зобов"язати керівництво ЖБК "Експрес" внести в трудову книжку [PERSON] відповідні записи про звільнення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його 01.05.2011 року було прийнято на посаду ліфтера з посадовим окладом в 200 грн., що підтверджується записом в трудовій книжці та даними з податкової інспекції, але за весь період роботи йому не сплачувалась заробітна плата та на даний час не вирішено питання про його звільнення, трудова книжка належним чином не оформлена в зв'язку з чим позивач просить задовольнити його вимоги в повному з посиланням на норми КЗпП України. В ході судового засідання позивач зі своїм представником наполягали на задоволені позову в повному обсязі, зазначаючи, що позивач дійсно він був прийнятий на посаду ліфтера з посадовим окладом 200 грн., виконував покладені на нього обов"язки, дивився за технічним станом ліфтів, але заробітну плату не отримував, після чого він перестав ходити на роботу, але офіційно не звертався до керівництва ЖБК "Експрес" про своє звільнення та в ході судового розгляду не міг достовірно повідомити чи звільнений він з займаної посади чи ні. Представник відповідача в ході судового засідання категорично заперечував щодо задоволення позову, мотивуючи це тим, що позивач не працював на займаній посаді, так - як у нього не має ні освіти ні досвіду працювати на посаді ліфтера, також представник відповідача нічого не зміг пояснити про наявність запису в трудовій книжці позивача щодо прийняття позивача на посаду ліфтера в ЖБК "Експрес" та видачу наказу на його прийняття, так - як зі слів представника відповідача дані події відбувалися за часів попереднього голови правління, будь - яка документація щодо документообігу не збереглася або не велася, хоча в судовому засіданні представник відповідача зробив припущення, що можливо позивача формально було прийнято на вказану посаду, але він будь - яких трудових функцій не виконував в ЖБК "Експерес", а також міг не отримувати заробітну плату, а за нього отримували кошти інша особа, будь - яких підтверджень, що позивач [PERSON] перебував у трудових стосунках з відповідачем не має. Суд заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріли справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як вбачається з довідки, виданої Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м.Києва ( а.с.4) [PERSON] працював в період часу з 01.05.2011 р. по 31.01.2012 р. в ЖБК "Експрес" та отримував заробітну плату, згідно розрахунку середньомісячна загробні плата нараховувалась [PERSON] в розмірі 275 грн.62 коп.. з розрахунку , що останньому було нараховано за 8 міс. роботи 2205 грн. З вказаної заробітної плати сплачувались податки. Стороною відповідача вказана інформація спростована не була. Відповідний запис щодо прийняття на роботу позивача [PERSON] на посаду ліфтера в ЖБК "Експрес" міститься в його трудовій книжці. Як було з'ясовано в ході судового розгляду , що сторона відповідача в зв'язку з відсутністю будь - якої документації на підприємстві не змогла надати в судове засідання відповідні накази про прийняття та звільнення позивача з займаної посади. В ході судового розгляду встановлено, що позивач з заявами про звільнення до роботодавця не звертався, також відсутня будь -яка інформація щодо звільнення позивача з ініціативи працедавця. Статтею 141 КЗпП України передбачено обв"язок власника або уповноваженого ним органу правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності . Право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об"єднань у частині 3 ст. 64 ГК України. Згідно положень ст.21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін Статтею 47 даного Кодексу передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Також статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Статтею 117 КЗПП України також передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку Згідно до п.1 ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільною судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Також відповідно до вимог статті 11 ПК України слідує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] перебував в трудових стосунках з відповідачем ЖБК "Експерес" та останньому не була сплачена заробітна плата за час перебування на посаді ліфтера та середній заробіток за час затримки розрахунку. Що стосується позовної вимоги позивача щодо внесення в трудову книжку [PERSON] записи про звільнення про звільнення то в цій частині суд вважає за доцільне відмовити позивачу в задоволенні даної вимоги, так - як вказана трудова книжка перебуває у самого позивача та останній не звертався з заявою до відповідача про звільнення та на даний час до суду не надано документів, що позивач звільнений з займаної посади з ініціативи працедавця. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial