Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, свої вимоги мотивувавши тим, що 15 серпня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва. За час перебування в шлюбі, народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Після народження доньки, почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим. 14 січня 2017 року, після чергового конфлікту відповідач зібрав речі та поїхав жити до своєї матері у м. Вінниця. З цього часу фактичні стосунки припинились. Позивач залишилась проживати з дитиною та своїми батьками у м. Києві. Неодноразово були спроби мирного вирішення наявних проблем, проте результатів вони не мали, тому розлучення - єдиний вихід з ситуації, сім'ї вже давно не існує, відповідач за час нашого окремого проживання з'явився лише2 рази: на день народження дитини та 17 травня 2017 року забрати документи з Національного авіаційного університету, адже після припинення наших стосунків вступив до університету в своєму місті. На даний момент відповідач не відвідує ні позивача, ні доньку, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні нашої дитини. Майнових спорів між сторонами немає. 06 вересня 2017 року за вх. № 43061 до загальної канцелярії суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про зміну прізвища позивача, оскільки позивачем 25 липня 2017 року було отримано свідоцтво про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] та отримано паспорт громадянина України. У зв"язку з чим позивач просить розірвати шлюб та стягнути на її користь аліменти на утримання доньки. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 11 вересня 2017 року позивач [PERSON] подала заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 11 вересня 2017 року відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог, та проти їх задоволення не заперечує. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення в цивільній справі » за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог , суд приходить до висновку, що сім"я сторін існує лише формально, між сторонами склалися ненормальні взаємовідносини, домашнє господарство ведуть окремо, проживають окремо. Наміру на примирення не мають, вважають, що збереження сім"ї неможливе. Майнового спору у сторін на день слухання справи про розірвання шлюбу не виникає. Тому на підставі викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. У відповідності з ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про народження доньки [PERSON] [INFO] батьками вказано [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 10 ) Згідно ст. 181 СК України , кошти на утримання неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, оскільки відповідач являється батьком малолітньої доньки [PERSON] [INFO] від сумісного шлюбу, а тому і в цій частині вимоги підлягають задоволення про стягнення аліментів в у розмірі 2 000, 00 ( дві тисяч ) грн. так як відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, допустивши негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України " Про охорону дитинства ", кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Також підлягає стягненню і судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved