Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він з 1988 року має підземний стаж, з 01.07.2016 року по 27.11.2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, де працював в якості прохідника 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Наказом № 3869 к від 27.11.2017 року звільнений з підприємства у звязку з виходом на пенсію. Починаючи з 2014 року він проходив лікування і обстеження в медичних установах. 05.07.2018 року висновком МСЕК йому встановлено 3 групу інвалідності, 65% втрати професійної працездатності за сукупністю; 30%- внаслідок професійного захворювання-хронічного радікулопатія ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико динамічними порушеннями та больовим синдромом% 25%- внаслідок професійного звховрювання =зронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз ЛН 1-11ст., 10%-внаслідок професійного захворювання хронічна двобічна сеноневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 11 ст. Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 100000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, 100000 грн . Позивач подав уточнену позовну заяву, в якій зменшив розмір позовних вимог, а саме просив стягнути з відповідача на свою користь 15000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник третьої особи надали суду пояснення, в яких зазначили, що Покровське відділення управління ВД ФСС України в Донецькій області виплачує позивачу щомісячно страхову виплату. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суму, яку просить стягнути позивач, вважають завищеною. Просили спір вирішити на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 01.07.2016 року по 27.11.2017 року, де працював в якості прохідника 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Наказом № 3869 к від 27.11.2017 року звільнений з підприємства у звязку з виходом на пенсію. Згідно акту розслідування виникнення хронічного професійного захворювання від 04.05.2018 року хронічна радикулопатія ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-11ст., хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 11 ст. виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактора-фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу. ( а. с. 15). Висновком МСЕК позивачу вперше встановлено 3 групу інвалідності, 65% втрати професійної працездатності за сукупністю; 30%- внаслідок професійного захворювання-хронічного радікулопатія ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико динамічними порушеннями та больовим синдромом% 25%- внаслідок професійного захворювання хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз ЛН 1-11ст., 10%- внаслідок професійного захворювання хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 11 ст. ( а. с. 29-30). Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України " Про охорону праці", а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України " Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов"язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст.. 14 Закону України " Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" ( далі - Закону) до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов"язаних з роботою. Втрата потерпілим професійної працездатності завжди пов"язана з неможливістю виконувати роботу за своєю професією ( фахом), про що зазначається у висновку медичного органу, який видається потерпілому відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 Закону. Судом встановлено, що у зв"язку з встановленням у позивача професійного захворювання хронічна радикулопатія ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-11ст., хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 11 ст. та втрати у звязку з цим 65% професійної працездатності за сукупністю, йому було заподіяно моральну шкоду , яка полягає в тому, що внаслідок вищезазначеного професійного захворювання - , у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров"я. Оскільки професійне захворювання у позивача виникло внаслідок тривалого періоду праці у шкідливих умовах з тяжкою фізичною працею , що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання ,тобто у зв"язку з шкідливими умовами праці на підприємстві, суд приходить до висновку, що моральна шкода, яку зазнав позивач, є наслідком дій умов виробництва, пов"язаних з порушенням Закону України " Про охорону праці". Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року " Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що професійна працездатність у зв"язку з професійним захворюванням втрачена на 65%. Згідно роз»яснень п. 24 Постанови Пленума Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову,\~яке має бути безумовним,\~і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права,\~свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),\~суд ухвалює рішення про задоволення позову,\~обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~ Оскільки\~визнання відповідачем\~позову не\~суперечить закону,\~права,\~свободи\~чи інтереси\~інших осіб\~не порушує,\~суд\~вважає,\~що\~позов в\~частині,\~визнаній\~відповідачем,\~а саме\~стягнення моральної\~шкоди в\~розмірі 15000\~грн.,\~підлягає\~задоволенню. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved