Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Згідно поштового відправлення 18.05.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» через представника на підставі довіреності звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.03.2008 року в сумі 27 259,03 грн., відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник зобов'язався сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди. Проте, відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні 21 червня 2017 року позов визнав частково, пояснивши, що в 2008 році він дійсно отримав кредит та йому видалу кредитну картку з лімітом 1500 грн, після чого ліміт збільшувався та станом на початок 2016 року склав 8000 грн, а тому він згоден, що винен банку вказану суму. Коли кредитний ліміт було збільшено він втратив роботу та не зміг погашати кредит, отже у нього виникла заборгованість. Повідомив, що коли зайшов на сайт ПриватБанку, то зі своєї картки помилково зробив операцію щодо здійснення повного погашення, у зв"язку з чим утворилась заборгованість в сумі 15800 грн та вийшов переліміт. Він намагався владнати дану ситуацію, однак у банку йому повідомили, що це можливо лише внаслідок сплати відразу всієї суми. Погодився з розміром нарахованих відсотків, заперечував нараховані штрафні санкції, вказуючи, що сплачував кредитні кошти та пеня і штрафи є завеликими. Зазначив, що має ще сплачувати аліменти на утримання дитини. В подальшому після оголошеної перерви в судове засідання не з"явився. Суд визнав можжливим проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з"явились, оскільки представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач, будучи повідомлений належним чином про подальший розгляд справи в судове засідання не з"явився та про причини неявки суд не повідомив. У зв"язку з тим, що сторони в судове засідання не з"явились, подальше фіксування судового процесу не здійснювалось. Заслухавши відповідача, дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 12.03.2008 року [PERSON] та ЗАТ КБ "ПриватБанк" уклали кредитний договір № б/н, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до суми 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, а той в свою чергу - використовувати платіжну карту в розмірі платіжного ліміту, погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісії. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 12.03.2008 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, що підтверджується заявою позичальника від 19.02.2009 року (а.с. 10). Обставини отримання кредитних коштів не заперечувались відповідачем в судовому засіданні. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ «ПриватБанк», що підтверджується п. 1.6 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 30). В судовому засіданні відповідачем не заперечувалось, що він був обізнаний про збільшення банком кредитного ліміту та активно ним користувався, отже останній дав свою згоду на збільшення кредитного ліміту, який, як підтвердив не мав змоги вчасно погашати та крім того, здійснив перевитрату ліміту. Таким чином тіло кредиту станом на 16.02.2017 становить 12 583 грн 82 коп., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Нараховані відсотки в сумі 5 469 грн 81 коп не заперечувались відповідачем в судовому засіданні та підлягають стягненню з останнього на користь позивача. Разом з тим, судом встановлено, що доданий до позову витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не є невід"ємною частиною укладеного договору між банком та відповідачем 12.03.2008, оскільки додані умови містять загальні положення, в яких визначено, що ПАТ КБ "Приватбанк" діє на підставі ліцензії Національного банку України № 22 від 29.07.2009 та за перевіркою на зазначеному сайті дані умови були актуальні станом на 01.04.2012, тобто долучені до позову Умови написані значно пізніше ніж укладено сам договір з відповідачем. Крім того, згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Додані до заяви позичальника Умови не містять підпису відповідача. А отже, суд позбавлений можливості встановити, що надані Умови, які до тогож складені пізніше, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначений висновок містить правова позиція Верховного Суду України № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року. В самій заяві позичальника [PERSON] підписався та погодився, що при порушеннях строків платежу за будь-яким з грошових зобов"язань, передбаченим даним договором, більш ніж на 120 днів, банк вимушен буде звернутись до суду, а позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн+5% від суми позову. На підставі викладеного, виходячи з того, що пеня та штраф є подвійною цивільно-правовою відповідальністю, що узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, висловленої у справі №6-2003цс15, наявність підпису відповідача у заяві, де він взяв на себе зобов"язання щодо сплати штрафу у разі прострочення грошового зобов"язання, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу як фіксованої складової в розмірі 250 грн та штрафу як процентної складової в розмірі 1286,14 грн. З цих підстав вимоги в частині стягнення пені в сумі 7669,26 грн задоволенню не підлягають. У зв"язку з наведеним позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судовий збір з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 1149 грн 84 коп ( 19589,77х1600/27259,03) На підставі викладеного,

Outcome: partial