Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

17.06.2014 року позивач звернувся до Хмільницького міськрайонного суду із вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.03.2013 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, на виконання листа голови Хмільницької міської ради Грушка В.П. від 04.03.2013 року, було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил [PERSON] під час будівництва нею будівлі капітального гаражу на прибудинковій території будинку [ADDRESS]. За результатами перевірки було встановлено, що [PERSON] на підставі рішення 7 сесії Хмільницької міської ради 6 скликання від 22.12.2011 року отримала дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення права користування на умовах оренди на земельну ділянку для обслуговування тимчасового збірно-розбірного гаражу на прибудинковій території будинку по [ADDRESS]. Проте, рішенням 37 сесії 6 скликання Хмільницької міської ради їй було відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою, враховуючи недотримання нею вимог рішення попередньої сесії в частині встановлення тимчасового збірно-розбірного гаражу, а не будівництва капітальної споруди. Таким чином, гр. [PERSON], не отримавши дозволу на використання земельної ділянки, без розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, без реєстрації в Інспекції декларації про початок виконання будівельних робіт, провела будівництво капітальної будівлі - гаражу, розміром 4,0 м х 6,0 м. на прибудинковій території. За фактом вчинення правопорушення, 22.03.2013 року забудовнику було винесено припис із вимогою виготовити технічну документацію на право власності чи користування (у тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою та привести самочинно збудований об'єкт у відповідність до вимог чинного законодавства з визначенням строку на добровільне виконання до 22.06.2014р. В зв"язку з невиконанням вимог припису, Інспекцією 29.03.2013 року було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 247 та накладено штраф на відповідача у розмірі 4250,00 грн. 04.03.2013 року штраф гр. [PERSON] було сплачено у повному обсязі. Проте, припис Інспекції від 22.03.2013 року було проігноровано та не виконано, у зв»язку із чим позивач вимушений звертатись до суду із позовом про знесення самочинного об»єкта будівництва. В судовому засіданні представник позивача Подолян А.І. вимоги викладені в позовній заяві підтримав, посилаючись на зазначені обставини. Додав, що підставою для звернення до суду є невиконання гр. [PERSON] вимог припису та порушення нею містобудівного законодавства. Крім того зазначив, що на даний час на законодавчому рівні відсутній механізм легалізації самовільно збудованого майна. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що [PERSON] була позбавлена можливості виконати вимоги припису Інспекції, що підтвердила постанова Хмільницького міськрайонного суду, згідно якої було скасовано постанову Інспекції про накладення на правопорушника адміністративного стягнення. Крім того, міська рада достеменно знаючи про дії [PERSON] щодо будівництва нею капітальної будівлі, уклала з нею договір оренди земельної ділянки під спірним об"єктом, який, згідно реєстру речових прав на нерухоме майно було 19.11.2013 року зареєстровано з зазначенням цільового призначення земельної ділянки - для будівництва індивідуальних гаражів. Дії [PERSON] не свідчать про те, що вона відмовляється виконувати вимоги припису, оскільки вона виготовила правоустановчі документи на землю, а також на адресу Інспекції направила декларацію про початок виконання будівельних робіт, а також не дочекавшись відповіді направила декларацію про готовність об"єкта до експлуатації. В матеріалах цивільної справи не міститься доказів про те, що капітальна будівля гаражу побудована без додержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил. Натомість відповідачем надано позитивні висновки Держсанепідемслужби та про відповідність споруди протипожежним нормам. Позивачем не надано доказів щодо порушення [PERSON] генерального плану забудови міста Хмільника та порушень прав третіх осіб. Натомість власник земельної ділянки - міська рада свою думку щодо вирішення справи не висловила, а поклалась на розсуд суду. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Хмільницької міської ради в судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступні обставини: На підставі рішення 7 сесії Хмільницької міської ради 6 скликання від 22.12.2011 року, [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення права користування на умовах оренди на земельну ділянку для обслуговування тимчасового збірно-розбірного гаражуна прибудинковій території будинку по [ADDRESS] (а.с.4). Проте рішенням 37 сесії 6 скликання Хмільницької міської ради, відповідачу було відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою, враховуючи недотримання нею вимог рішення попередньої сесії в частині встановлення тимчасового збірно-розбірного гаражу, а не будівництва капітальної споруди (а.с.5). На виконання листа голови Хмільницької міської ради Грушка В.П. № 02-19/459 від 04.03.2013 року, 22.03.2013 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил [PERSON] під час будівництва нею будівлі капітального гаражу на прибудинковій території будинку [ADDRESS] (а.с.3,7). За результатами перевірки було винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с.8). В зв"язку з невиконанням [PERSON] вимог припису, Інспекцією винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 247 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності (а.с.9,10). 26.06.2013 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області було повторно проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, в результаті якої встановлено, що відповідач не виконала вимоги припису Інспекції від 22.03.2013 року (а.с.11) та повторно складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.12-15). 07.10.2013 року постановою Хмільницького міськрайонного суду було скасовано постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності в зв"язку з невиконанням нею вимог припису Інспекції, через відсутність вини [PERSON](а.с.115-117). Рішенням 46 сесії 6 скликання Хмільницької міської ради від 31.10.2013 року, [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано земельну ділянку за адресою [ADDRESS] в оренду (а.с.118). 19.11.2013 року, на виконання зазначеного рішення міської ради було укладено договір оренди, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів (а.с. 107-114). Крім того, позивач з аналогічними вимогами звертався до Вінницького окружного адміністративного суду та Вінницького апеляційного адміністративного суду, рішеннями яких позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог (а.с. 90-99). Позивачем на виконання вимог припису Інспекції було направлено декларації про початок виконання будівельних робіт та готовність об"єкта до експлуатації (а.с.100-101, 119-120). Також відповідачем надано санітарний висновок та висновок з оцінки стану пожежної безпеки об"єкта (а.с.82-89). Суд, заслухавши позиції сторін та дослідивши докази, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Позивач зазначає, що [PERSON] самовільно використовує земельну ділянку на прибудинковій території по [ADDRESS] на якій розміщена спірна споруда гаражу, оскільки земельна ділянка надана їй в оренду для розміщення та обслуговування збірно-розбірного гаражу, а не для капітальної будівлі. Однак, зазначене спростовується наступним. Згідно абз. 4-6 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), будівництвом об"єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об"єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування , або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Не може вважатись надання земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробку проекту забудови. Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (ст. 19 ЗК, Класифікація видів цільового призначення земель), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки. Як встановлено у судовому засіданні, земельна ділянка по [ADDRESS], згідно рішення Хмільницької міської ради від 31.10.2013 року, надана в оренду [PERSON] із земель житлової та громадської забудови, що відповідає статті 19 ЗК України. Однак, таке цільове призначення та вид використання земельної ділянки, як встановлення збірно-розбірного гаражу не передбачено ні Земельним кодексом України, а ні класифікатором видів цільового призначення земель, згідно якого секція В підрозділ 02.05 значиться використання землі для індивідуального гаражного будівництва. Оскільки [PERSON] на орендованій земельній ділянці збудовано будівлю гаражу, тому нею здійснюється використання земельної ділянки на підставі договору оренди від 19.11.2013 року за цільовим призначенням, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В зв"язку з зазначеним, твердження позивача про самовільне зайняття земельної ділянки по [ADDRESS] (прибудинкова територія) [PERSON], є безпідставним. Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається в тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно- будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров"ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. Згідно ст.38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об"єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурного-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об"єкта та компенсацію витрат, пов"язаних з таким знесенням. В п.5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України зазначено, що відповідно до положень статті 38 Закону №3038 право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об"єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути подано до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної яльності, будівельних норм і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису , та/або якщо перебудова об"єкта є неможливою. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об"єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Норма статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зобов"язує позивача звернутись до суду з вимогою про знесення об"єкта самовільного будівництва у разі невиконання припису про його знесення. Як встановлено в судовому засіданні, підставою для звернення до суду з зазначеним позовом є невиконання відповідачем вимог припису про усунення порушень законодавства від 22 березня 2013 року. Так, позивачем в приписі ставились вимоги щодо виготовлення відповідачем технічної документації із землеустрою на право власності чи користування земельною ділянкою на якій розміщений спірний об"єкт та приведення самочинно збудованого об"єкту у відповідність до вимог чинного законодавства. Відповідачем вживались дії на виконання вимог припису позивача. Так, 19.11.2013 року між відповідачем та Хмільницькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки на якій розміщена спірна будівля, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів. Також відповідачем на виконання вимог ст.35,39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" було направлено на адресу Інспекції декларацію про початок виконання будівельних робіт, та не дочекавшись від позивача відповіді - декларацію про готовність об"єкта до експлуатації. Тобто, відповідач вчиняв дії передбачені приписом Інспекції. Згідно п.22 зазначеної вище Постанови, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. В даному випадку Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області в своєму приписі зазначила, яким саме чином можливо усунути порушення вимог законодавства, допущені відповідачем під час будівництва споруди та такий спосіб як знесення спірного об"єкту у приписі, позивачем не зазначався. В зв"язку з викладеним, суд вважає, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області звернулась до суду з позовною вимогою про знесення самовільно збудованого об"єкту, передчасно, не використавши усі передбачені законодавством заходи реагування. Також позивачем не надано доказів в підтвердження істотного порушення відповідачем генерального плану забудови міста Хмільника, яким забороняється забудова земельної ділянки в місці спорудження [PERSON] будівлі гаражу. На підставі ст. 376 ЦК України, ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року,

Outcome: dismissed