Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що 31 січня 2003 року згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори Сегет Л.В., [PERSON] було придбано у [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Протягом декількох років в будинку проведено добудови та було заведено комунікації. По завершенню будівництва позивач разом з сім"єю вселився в придбану і облаштовану квартиру. Для подальшого проживання в квартирі необхідно приєднати домоволодіння до комунікацій. При зверненні до організацій, що надають комунальні послуги з метою укладення договорів на газо-водо та електропостачання позивачу було відмовлено в зв"язку з тим, що ним не зареєстроване право власності на дану квартиру. З метою введення будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на житло, у червні 2020 року [PERSON] подав до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області пакет документів необхідний для реєстрації декларації про готовність об"єкта до експлуатації. Натомість 20.07.2020 року він отримав листа за № 1016-312/321 про відмову в реєстрації в зв"язку з тим, що п. 1 Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об"єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України від 03.07.2018 року № 158, не передбачає прийняття в експлуатацію окремих квартир у житлових будинках. Таким чином, хоча на даний час позивач має документи, що підтверджують належність йому домоволодіння, зокрема договір купівлі-продажу, технічний паспорт на будинок, але не має можливості отримати свідоцтво про право власності на дане домоволодіння. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 107,7 м.кв., житлова (основна) площа 76,4 кв.м. (вітальня -2 , 36,2 м.кв., кімната - 3, 23,0 м.кв., кімната-4, 17,2 кв.м.), допоміжна (підсобна) площа 24,4 кв.м. (коридор 1, 5,3 кв.м., ванна - 5, 5,0 к.вм., туалет-6, 2,2 кв.м., кухня-7, 11,9 кв.м.), літні, неопалювальні приміщення лоджія- І , 6,9 кв.м. У судове засідання позивач не з`явився, проте надав заяву, в якій просить суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Представник від відповідача в судове засідання не з"явився, проте надав письмову заяву про слухання справи без участі представника, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 31 січня 2003 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори Сегет Л.В., [PERSON] було придбано у [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Протягом декількох років в будинку проведено добудови та було заведено комунікації. По завершенню будівництва позивач разом з сім"єю вселився в придбану і облаштовану квартиру. Для подальшого проживання в квартирі необхідно приєднати домоволодіння до комунікацій. При зверненні до організацій, що надають комунальні послуги з метою укладення договорів на газо-водо та електропостачання позивачу було відмовлено в зв"язку з тим, що ним не зареєстроване право власності на дану квартиру. З метою введення будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на житло, у червні 2020 року [PERSON] подав до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області пакет документів необхідний для реєстрації декларації про готовність об"єкта до експлуатації. Натомість 20.07.2020 року він отримав листа за № 1016-312/321 про відмову в реєстрації в зв"язку з тим, що п. 1 Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об"єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України від 03.07.2018 року № 158, не передбачає прийняття в експлуатацію окремих квартир у житлових будинках. Таким чином, хоча на даний час позивач має документи, що підтверджують належність йому домоволодіння, зокрема договір купівлі-продажу, технічний паспорт на будинок, але не має можливості отримати свідоцтво про право власності на дане домоволодіння. Відповідно до ч. 2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 1 ЖК України передбачено право громадян на житло, яке забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та враховуючи, що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси осіб, є всі підстави для визнання права власності за [PERSON] на вказану квартиру, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved