Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 12025,97грн, яка складається з: 6674,73грн - заборгованість за основним боргом, 2295,94грн -заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту, а також інфляційні втрати в сумі 2538,62грн, 3% річних від суми заборгованості 516,68грн. Також просять стягнути судові витрати в розмірі 1762грн. Обгрунтовують вимоги тим, що 07.05.2013року з відповідачем був укладений договір №1345 згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8500грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитом на строк дії платіжної картки. Банком всі зобов"язання за кредитним договором були виконані належним чином. Відповідно до п.4.4 Договору відповідач зобов"язався щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку, та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з договором. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов"язання належним чином не виконує у зв"язку з чим станом на 19.02.2018року має заборгованість 12025,97грн. В судове засідання позивач не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяву про розгляд справи у відсутність представника банку. Проти винесення заочного рішення не заперечують, на позові наполягають. (а.с.45) Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом оголошення на сайті "Судова влада" , сторінка Дружківського міського суду, оскільки зареєстрований в м.Макіївка, тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Як внутрішньо переміщена особа, відповідач зареєстрована в смт. Верхньоторецьке, Ясинуватського району. Надіслана за місцем реєстрації внутрішньо переміщеної особи [PERSON] судова повістка повернулася до суду з позначкою пошти "за закінченням терміну зберігання"(а.с.42-43). Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Крім цього, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Суд встановив, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] укладений додатковий договір №1 до договору № 1345 від 07 травня 2013р. про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно п. 1.1.4 договору банк надає відповідачеві кредит в сумі 8500грн. Строк дії кредиту встановлюєтсья на період дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24% і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35%річних. Пунктом 4.4. договору передбачено, що відповідач зобов"язаний щомісячно отримувати (звіт) виписку по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по Рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим чи неробочим згідно з договором. (а.с.10) Суд встановив, що відповідач отримав кредитні кошти (а.с.7-9), але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним у зв'язку з чим, станом на 19.02.2018 року виникла заборгованість за кредитом - 6674,73грн, по процентам - 2295,94 грн., які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Позивачем також нараховані відповідачу інфляційні витрати за кредитом в сумі 2538,62 грн. та три проценти річних в сумі 516,68грн. Розрахунок нарахувань судом перевірений і суд вважає його правильним. (а.с.5-6). Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно у позивача виникло право, згідно ст. 625 ЦК України, вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 3 %річних від суми простроченої заборгованості. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762грн. (а.с.1).

Outcome: approved