Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

ПАТ КБ „Приват Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути з останнього в користь ПАТ КБ „ПриватБанк" 8610,34 Долар США, що за курсом 27,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2016 року складає 232565 грн. 32 коп. заборгованості за кредитним договором та судовий збір в розмірі 3488 грн. 48 коп. Представник ПАТ КБ „Приват Банк" посилається на ті обставини, що 18 березня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 11984,10 долар США на термін до 17.03.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Протягом строку дії кредитного договору відповідач систематично порушував термін сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Станом на 23.02.2016 року відповідач має заборгованість по кредиту 21789,56 долар США, з них: 9125,38 долар США - заборгованість за кредитом, заборгованість по процентах - 23,12 долар США; заборгованість по пені- 12641,06 долар США. Однак, від цієї суми віднімається сума в розмірі 13598,05 долар США, яка була задоволена рішенням Галицького районного суду від 05.12.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить 8191,51 долар США., а також штрафи відповідно до договору - 9,26 долар США (фіксована частина) та 409,58 долар США (процентна складова). Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України, був повідомлений про час та місце судового засідання. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши представлені доводи представника позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 18 березня 2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 11984,10 долар США на термін до 17.03.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Протягом строку дії кредитного договору відповідач систематично порушував термін сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Станом на 23.02.2016 року [PERSON] має заборгованість по кредиту 21789,56 долар США. Однак, від цієї суми віднімається сума в розмірі 13598,05 долар США, яка була задоволена рішенням Галицького районного суду від 05.12.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить 8191,51 долар США., а також штрафи відповідно до договору - 9,26 долар США (фіксована частина) та 409,58 долар США (процентна складова). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.527 ч.1 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор- прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. А згідно ст. 530 цього ж кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу дії ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 цього ж кодексу встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Тобто сторони у відповідності до вимог ст. ст. 1046-1048, 1054 ЦК України перебувають у договірних стосунках з приводу надання та отримання кредиту і відповідач не виконав умови кредитного договору і тому відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, вважається таким, що порушив зобов'язання. Відповідно до Постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», п. 12. роз'яснює, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Згідно ч.3 ст. 533 Цивільного кодексу України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Тому суд приходить до висновку про підставність позовних вимог і про їх повне задоволення і стягує з відповідача заборгованість в іноземній валюті у розмірі 8610,34 доларів США за Кредитним договором, відповідно до якого грошові кошти були надані в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved