Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що 26.08.2006 року зареєструвала із ним шлюб у Чоноострівській сільській раді Жидачівського району Львівської області. Від шлюбу мають трьох дітей:дочку [PERSON],[INFO], Сина [PERSON],[INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Протягом тривалого часу відповідач зловживає спиртними напоями та під впливом алкоголю вчиняє в сім"ї сварки та скандали , застосовуючи при цьому до неї фізичне насильство, що негативно впливає на виховання та розвиток дітей.. Із червня 2014 року із відповідачем спільно не проживає, не веде спільного господарства та за цей час ніхто із них не робив спроб відновити шлюбні стосунки. Вважає, що шлюб існує формально і його слід розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленим про час та місце судового розгляду через газету "Львівська пошта", до суду не з"явився, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності не подав, у зв"язку з чим, суд, за згодою позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано Чорноострівською сільскою радою Жидачівського району Львіської області 26.08.2006 року, цього дня зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.5). Згідно із свідоцтвами про народження дітей, сторони у справі є батьками малолітніх: [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].(а.с.6-8). Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, на протязі більш як одного року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, зради, втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у позивача відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище та у позовній заяві вказала, що бажає після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі прізвище, тому вона вправі надалі іменуватись цим прізвищем. Згідно із ч. ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Діти сторін, які є малолітніми, проживають разом із позивачем за адресою: с.Лучани Жидачівського району Львівської області. Оскільки відповідач у судове засідання не з"явився та через це з"ясувати його позицію щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу нема змоги, тому суд приходить до висновку, що місце проживання малолітніх: [PERSON], 2007 р.н., [PERSON],2010 р.н. та [PERSON], 2013 р.н. слід визначити разом із позивачем.

Outcome: approved