Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 06.02.08 р. між акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та відповідачем було укладено кредитний договір № 0 138/08/22 - А (далі - кредитний договір), згідно з яким банк зобов'язувався надати відповідачеві як позичальнику кредитні кошти у розмірі 23 065,00 доларів США. У відповідності до п. 1. 2 кредитного договору - на строк по 05.02.15 р.. Згідно із п. 1.3 кредитного договору за користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 12 % річних. На виконання вимог кредитного договору банком [PERSON] було видано 32 800 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3 770 від 06.02.08 р.. В якості забезпечення повернення кредитних коштів між банком та [PERSON] було укладено договір застави, що посвідчений нотаріально 04.09.08 р. за Р № 537. Предметом договору застави є автомобіль марки «РЕІЮЕОТ 307», 2008 р. в., д. р. н. [NUMBER]. У відповідності до п. 3.1.1 кредитного договору банк зобов'язаний надавати відповідачеві кредитні кошти шляхом видачі готівкою відповідно до заявки. Банк вказане зобов'язання виконав у повному об'ємі, зокрема, видав відповідачеві як позичальнику 06.02.08 р. 32 800,00 доларів США, що підтверджується Меморіальним валютним ордером № 3 770 від 06.02.08 р.. П. 3.2.2 кредитного договору передбачено, що банк має право дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання відповідачем та/або поручителем зобов'язань за договорами, що є забезпеченням виконання зобов'язань. За період користування кредитними коштами в межах зазначеного кредитного договору, відповідачем було погашено 19 693,00 доларів США, 10 233,12 доларів США. Однак, відповідачем порушуються умови кредитного договору (не здійснюються платежі по кредиту та відсотках). За станом на 07.10.14 р. заборгованість відповідача за кредитним договором перед ним складається з: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 2 032,00 долари США; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 1 340,00 доларів США; простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 70, 83 доларів США; поточної заборгованості за нарахованими процентами в сумі 40, 46 доларів США; пені за простроченим кредитом та процентами в сумі 582, 97 долара США. П. 2.5 кредитного договору передбачено, що несплата процентів в терміни, встановлені п. 2.7, є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення банком стягнення на майно, що передано в заставу. П. 3.2.2 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань. 08.10.14 р. відповідачеві була надіслана письмова вимога за № 9 296/4.1 «Про дострокове виконання зобов'язань». У відповідності до вимоги, відповідачеві запропоновано здійснити дострокове повернення кредитних коштів. Однак, вимога банку відповідачем залишена без задоволення. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості, що у гривневому еквіваленті згідно з курсом Нацбанку України складає 52 724 грн. 29 коп.. В судове засідання представник позивача не з»явився, хоча позивач належно оповіщений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо подано до суду заяву з проханням справу розглядати у відсутності представника позивача, з вказівкою, що позов підтримується повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, а саме: в сумі існуючої заборгованості в частині простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 2 032,00 долари США; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 1 340,00 доларів США; поточної заборгованості за нарахованими процентами в сумі 40, 46 доларів США, та суду пояснила, що, дійсно, між нею та акціонерним комерційним банком «Форум» 06.02.08 р. було укладено вищезазначений кредитний договір на умовах, зазначених у ньому, що були сторонами договору погоджені. Між нею та цією ж банківською установою 04.09.08 р. було укладено і договір застави належного їй автомобіля марки «РЕІЮЕОТ 307», 2008 р. в., д. р. н. [NUMBER], що посвідчений нотаріально за Р № 537. Дійсно, останній платіж за кредитним договором вона здійснювала у березні 2014 р. та виникла і існує заборгованість, розрахована позивачем, яку вона не заперечує та визнає. Однак, не визнає позову в частині простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 70, 83 доларів США; пені за простроченим кредитом та процентами в сумі 582, 97 долара СШАЮ оскільки вважає, що банк неправомірно відмовився прийняти від неї в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором кошти у національній валюті, доказів чого вона не має; та не надавав їй можливості обміну коштів у національній валюті за курсом Нацбанку України на долари США для здійснення платежів за кредитним договором, хоча такого зобов»язання конкретно перед нею банк не мав. Зазначає, що згідно з копією заяви на видачу готівки № 3 770 від 06.02.05 р., вона, дійсно, отримала у банку готівку в сумі 23 065 доларів США. Розрахунок заборгованості в тій частині позовних вимог позивача, що визнана нею, позивачем проведено відповідно до кредитного договору, укладеного між банком та нею. [PERSON] не була стороною чи учасником кредитного договору, договору застави, укладеного між нею та банком та така їй не відома. Однак, заперечує проти залучення останньої до участі у справі у будь - якому процесуальному статусі. Вважає що позовна заява складена позивачем некоректно, оскільки у позовній заяві зазначено позичальником та отримувачем суми 32 800 доларів кредитних коштів [PERSON], тому просить позов залишити без розгляду. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. Із змісту ст. ст. 1 054, 1 055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1 050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов"язаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. ст. 549, 551 ЦК України, неустойка (пеня), що являє собою грошову суму, що встановлена договором, підлягає передачі боржником кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії кредитного договору, між банком як кредитором, та відповідачем як позичальником склались зобов"язальні правовідносини, за якими банк надав відповідачу кредит, умови повернення кредиту та сплати відсотків, вказані позивачем, сторонами, дійсно, погоджено. Та обставина, що між банком та відповідачем 04.09.08 р. було укладено і договір застави належного відповідачеві автомобіля марки «РЕІЮЕОТ 307», 2008 р. в., д. р. н. [NUMBER], що посвідчений нотаріально за Р № 537, стверджується копією такого договору. Згідно з розрахунком заборгованості по кредиту, загальна сума заборгованості за кредитом за станом на 07.10.14 р. за кредитним договором становить, у гривневому еквіваленті за курсом Нацбанку України 52 724 грн. 29 коп.. Із копії кредитного договору слідує, що відповідач зобов»язувалась сплачувати відсотки по кредитному договору, інші платежі. У кредитному договору не погоджувались його сторонами такі умови як обов»язок банка надавати відповідачеві можливість придбання доларів за гривні для здійснення платежів за кредитним договором чи право не приймати національної валюти України в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, відповідачем не доведено суду, що останнє мало місце у правовідносинах між нею та банком. В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушила умови кредитного договору, укладеного між нею та кредитором, сума заборгованості нарахована позивачем вірно та відповідно до умов кредитного договору, укладеного саме між банком та відповідачем, а не між банком та будь - якими іншими особами, а також - з врахуванням суми кредиту, отриманого саме відповідачем, а не іншими особами. Хоча суд враховує, що у тесті позовної заяви позивачем було зазначено, що згідно з копією меморіального ордеру від 06.02.08 р. № 3 770 [PERSON] отримано в банку 32 800,00 доларів США, а не відповідачем в сумі 23 065,00 доларів США, однак, наявною у матеріалах справи копією заяви про видачу готівки № 3 770 від 06.02.08 р., стверджується, що сума 23 065 доларів США видана відповідачеві саме відповідно до вищезазначеного кредитного договору. Суд вважає, що підстав для залишення позову без розгляду з мотивів, наведених у письмовому клопотанні та у поясненнях відповідача, немає, так як у позовній заяві мається описка, де позивач формально помилково зазначив відомості про [PERSON], що не стосуються розглядуваної справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості підлягає стягненню у повному розмірі з відповідача на користь позивача. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що вони підлягають стягненню з відповідача на доход держави у повному обсязі, так як позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved