Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

29.05.2018 року (згідно дати поштового відправлення) [PERSON] звернувся в суд з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 14980,53 грн. за кредитним договором № б/н від 14.11.2008 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що свої зобов'язання за договором № б/н від 14.11.2008 року позивач виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", що складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач своїх зобов'язань за договором кредиту не виконав і станом на 30.04.2018 року допустив заборгованість в розмірі 14980,53 грн., яка складається з заборгованості за кредит, процентами за користування кредитом, пені та комісії а такожа нарахованими в зв'язку з цим штрафами (а.с.2-4). Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 02.07.2018 року відкрито провадження в даній справі. Визначено її розгляд провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.(а.с.33). Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. На адресу повернувся конверт із відміткою "за місцем реєстрації не проживає", тобто про відсутність що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.35) та у відповідності до положень ч.7,8 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленям відповідача про розгляд його справи судом. Відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] не представив. Суд на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Так, в судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 14.11.2008 року відповідач [PERSON] став клієнтом АТ КБ "Приватбанк", підписавши Анкету-Заяву від 14.11.2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно чого позивачем йому оформлено кредитну картку "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" (з 01.01.2013 року всі картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" переведені на тарифний план "Універсальна, 55 днів пільгового періоду"), відповідно до Тарифів обслуговування якої відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також сплатою пені (1), що нараховується у розмірі базової процентної ставки за договором за кожен день прострочення кредиту, пені (2) за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1% від суми загальної заборгованості, але не менше 10 грн. нараховується 1 раз в місяць, коли виникає прострочення по кредиту або процентам 5 та більше днів, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 50 грн. та більше (а.с.8-9). З представленого позивачем розрахунку (а.с.5-7) вбачається, що відповідачем [PERSON] в порушення особистих зобов'язань не у повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором від 14.11.2008 року, оскільки за ним станом на 30.04.2018 року рахується заборгованість в межах заявлених позовних вимог на суму 14980,53 грн., що складається з боргу за кредитом у розмірі 290,08 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9269,00 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4470,00 грн., штрафів у розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 701,45 грн. (процентна складова). Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.10-15) позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) позичальник зобов'язується оплатити винагороду банку. Відповідно до вимог п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не спростовуються та не суперечать один одному. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що умовами наявного в матеріалах справи кредитного договору не передбачено нарахування та стягнення такого виду витрат як комісія, а тому заявлена серед іншого сума боргу у розмірі 4470,00 грн. є заборгованістю по пені, що нарахована позивачем відповідно до вказаних вище положень анкети-заяви, Тарифів та Умов надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, позаяк ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання. Відтак суд приходить до висновку, що заявлена заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом та пеня на загальну суму 14029,08 грн. (290,08 грн. + 9269,00 грн. + 4470,00 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позов в цій частині вимог підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів 250,00 грн. - фіксована частина), 701,45 грн. - (процентна складова), суд виходить з наступного. За змістом ч.1 ст.549 ЦПК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно Тарифів банку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається із пені нарахованої за кожен день прострочення кредиту та пені нарахованої один раз на місяць в розмірі 1% від заборгованості. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову та прострочених процентів та комісій (п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг). Банком нараховано 4470,00 грн. пені та штрафи: 250 грн. + 701,45 грн., яка складає 5% від 14029,08 грн. - суми заборгованості разом із пенею, яка підлягає стягненню з відповідача. Тобто, аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Крім того позивачем всупереч положенням ч.2 ст.550 ЦК України при розрахунку відсоткової частини штрафу включено розмір пені (неустойки). Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що є явно необґрунтованим та неприйнятним з огляду на вимоги ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та нараховані відсотки на неустойку, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вказаних сум штрафів. Також пропорційно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 1762 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved