Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

21.11.2014 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в Городоцький районний суду Львівської області із позовом до [PERSON], [PERSON] де вказує, що відповідно до кредитного договору №602/25-219 від 06.11.2007р. позивач надав відповідачці - [PERSON] кредит на придбання нерухомого майна в сумі 130 000 грн., які вона зобов'язувалась повернути до 06.11.2022 р. зі сплатою 14% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язання по договору 06.11.2007 р. з [PERSON], був укладений договір поруки №602/25-220. Станом на 31.10.2014 р. [PERSON], не повернула основну суму кредиту - 129 277, 78 грн., відсотки за користування кредитом - 112524,01 грн., пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту - 23 657,83 грн., пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках -20591,89 грн., інфляційні витрати за кредитом - 21072,28 грн., та інфляційні витрати за відсотками - 18341,41 грн., таким чином загальна сума заборгованості складає - 325 465,21 грн. Просять про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №602/25-219 від 06.11.2007 р., та договором поруки №602/25-220 від 06.11.2007 р., в сумі 325 465,21 грн., та судових витрат. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, надав додаткові пояснення в частині того, що судовим рішенням від 03.10.2012 р. звернуто стягнення на заставлений згідно з Іпотечним договором від 06.11.2007р., що зареєстрований за №4602, належний [PERSON] будинок [ADDRESS], загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., що на плані земельної ділянки під літ.А-1, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»в сумі 353 255 грн. 87 коп. за кредитним договором від 06.11.2007 р., оскільки задоволення позову кредитора на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим кредитним договором у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена, таким чином не слід вважати, що це рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет. Просить позов задоволити. [PERSON] та [PERSON], просили відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що між тими самими сторонами про той самий предмет вже ухвалено рішенні Городоцького районного суду від 03.10.2012 р. Заслухавши представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Відповідно до положень ст.ст. 572, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). З пояснень в суді представника позивача, долучених до справи копій договору кредиту №602/25-219, від 06.11.2007 р., (а.с.4-6), договору поруки №602/25-220 (а.с.7) убачається, що [PERSON] отримала у Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») кредит на придбання нерухомого майна в сумі 130 000 грн., які зобов'язувалась повернути до 06.11.2022 р. зі сплатою 14% річних, в якості забезпечення виконання зобов'язання по договору укладено договір поруки з [PERSON], та [PERSON] де відповідно до п.п.2.1. договору поруки, порукою забезпечено наступні зобов'язання: Погасити основну суму заборгованості за договором кредиту в сумі 130000 грн., з кінцевим терміном погашення до 06.11.2017 р., а також дострокового погашення у випадках передбачених договором кредиту; сплата нарахованих відсотків в розмірі 14% річних відповідно до положень Договору кредиту; сплатити можливі санкції за порушення умов договору кредиту; інші витрати на здійснення забезпечених порукою вимог. [PERSON], як убачається із пояснень представника позивача і долучених копій розрахунку вимог банку станом на 31.10.2014 р. (а.с.8), вимоги-повідомлення (а.с.13-14), не виконує своїх зобов'язань по договору кредиту, має заборгованість в сумі 325465,21 грн. яку добровільно не погашає, на повідомлення про погашення заборгованості, попередження про солідарне звернення стягнення на предмет поруки не реагує. Розмір заборгованості [PERSON] по договору кредиту №602/25-219 від 06.11.2007р., відповідно до розрахунку на 31.10.2014 р. (а.с.8) становить - 325 465,21 грн., де неповернута основна сума кредиту - 129 277, 78 грн., відсотки за користування кредитом - 112524,01 грн., пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту - 23 657,83 грн., пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках -20591,89 грн., інфляційні витрати за кредитом - 21072,28 грн., та інфляційні витрати за відсотками - 18341,41 грн. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми вбачається, що поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. Відповідно до ст.ст.509, 526 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів законодавства України. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З оглянутих в судовому засіданні виконавчих проваджень №257/5, 474/5, видно, що на виконання рішення суду від 03.10.2012 р., звернуто стягнення предмет іпотеки за кредитним договором від 06.11.2007 р., та виселено [PERSON] разом з іншими проживаючими з нею членами сім'ї з будинку [ADDRESS], без надання іншого житла, проте виконавче провадження не завершено, таким чином, згідно п.2 ч.9 ПП ВСС України №5 задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Суд приходить до переконання про часткове стягнення заборгованості, а саме про стягнення основної суми кредиту - 129 277, 78 грн., відсотків за користування кредитом - 112524,01 грн., пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту - 23 657,83 грн., відмовляє у стягненні пені за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках - 20591,89 грн., інфляційних витратах за кредитом - 21072,28 грн., та інфляційних витратах за відсотками - 18341,41 грн. за наступних обставин. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При винесенні рішення, суд керується ст. 11 ЦПК україни щодо розгляду судом справ в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст..1 Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Положення статті 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Це стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Суми пені за несвоєчасну сплату кредиту та нараховані інфляційні витрати не підтверджені у розрахунку заборгованості, є підстави вважати, що позивач умисно не звертався до суду раніше, а накопичував заборгованість щодо інфляційних витрат та не підтвердив коефіцієнт інфляції. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed