Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 квітня 2006 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" та відповідач [PERSON]. уклали кредитну угоду, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з п.п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 28 липня 2014 року має заборгованість за кредитом 10443 грн. 53 коп., яка складається з : - заборгованість по кредиту - 1223 грн.05 коп.; - заборгованість за відсотками - 8246 грн. 98 коп.; - штраф - 500 грн. (фіксована частина), 473 грн. 50 коп. (процентна складова). Мотивуючи тим, що відповідач порушив умови договору щодо сплати кредиту у визначений термін, в зв»язку з чим утворилась заборгованість, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з"явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримали позовні вимоги та просили задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала заяву про визнання позову і розгляд справи за її відсутності. В зв"язку з відсутністю в судовому засіданні сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнго пристрою не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 18 квітня 2006 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" та відповідач [PERSON]. уклали кредитну угоду, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з п.п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 28 липня 2014 року має заборгованість за кредитом 10443 грн. 53 коп., яка складається з : - заборгованість по кредиту - 1223 грн.05 коп.; - заборгованість за відсотками - 8246 грн. 98 коп.; - штраф - 500 грн. (фіксована частина), 473 грн. 50 коп. (процентна складова). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 48, параграфом 2 глави 71 ЦК України Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягають у порушенні умов договору щодо своєчасної сплати кредитної заборгованості, порушене право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами. Порушене право підлягає захисту на підставі ч.2 ст.16 ЦК України шляхом стягнення заборгованості на користь позивача. Виходячи з наведеного, позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стянути понесені судові витрати.

Outcome: approved