Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

19 червня 2017 року позивач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Лиманської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог вказала, що є рідною бабусею [PERSON], [INFO]. Батьками малолітнього [PERSON] є її донька - [PERSON] та [PERSON], які з 2007 року проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу у встановленому законом порядку. Після народження дитини в 2008 році сім"я відповідачів розпалася. Відповідач [PERSON] деякий час проживала разом із сином в будинку позивача за адресою: [ADDRESS], а потім пішла з дому та покинула свою малолітню дитину - [PERSON] На даний час дитина проживає з позивачем, відповідачі, тобто батьки дитини, ухиляються від виховання хлопчика, не відвідують, станом його здоров"я та успіхами в навчанні не цікавляться, матеріальної допомоги на виховання дитини також не надають. На даний час місце перебування [PERSON] не відоме. Мобільний зв"язок з батьками хлопчика відсутній. Тому позивач звернулася до суду та просить позбавити відповідачів батьківських прав . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила, викладені в позовній заяві, обставини та наполягала на їх задоволенні. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області - Голєв С.І., в судовому засіданні не заперечував проти позбавлення відповідачів у справі батьківський прав відносно їхньої маломітньої дитини - [PERSON], 2008 року народження, оскільки відповідачі не приймають участі у вихованні та матеріальному забезпеченні свого сина, не цікавляться станом його здоров"я, успіхами та проблемами. Психологічний контакт відповідачів з дитиною втрачений. Відповідачі, будучі належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи (а.с. 59-61), у судове засідання не з'явилися про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи без їхньої участі суду не надали. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є матір"ю відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 09 березня 1983 року відділом ЗАГС виконавчого комітету Микитівської районної ради м. Горлівка Донецької області (а.с. 12), а також є бабусею неповнолітнього [PERSON], 2008 року народження. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26 вересня 2008 року виконавчим комітетом Кіровської селищної ради міста Красний Лиман Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 28 (а.с.11). Відповідачі - батьки дитини, проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу у встановленому законом порядку. Після того, як сім"я відповідачів розпалася, [PERSON] разом із сином деякий час проживала за місцем реєстрації в будинку позивача за адресою: [ADDRESS]. Однак, з ківтня місяця 2016 року по теперішній час [PERSON] за вказаною адресою не проживає, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"ї, складеного 27 лютого 2017 року комісією у складі старости на території смт. Зарічне та с. Торське [PERSON], головного спеціаліста виконкому Лиманської ОТГ [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON], а також характеристикою [PERSON], наданої головним спеціалістом Лиманської міської ради [PERSON] (а.с. 18, 21). На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом з бабусею - позивачкою [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (а.с.29). Позивач [PERSON] створила задовільні умови для проживання неповнолітнього [PERSON], піклується про нього. Згідно довідки про виконання батьківських обов"язків щодо неповнолітнього [PERSON] - учня 2 класу, виданою 24 березня 2017 року директором Торського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад" Лиманської міської ради Донецької області, відповідачка [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, ніколи не цікавилася шкільним життям сина навіть у телефонному режимі. Вихованням та утриманням дитини опікується тільки бабуся [PERSON] (а.с. 24). Відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS], не проживає, будь-яка інша інформація щодо нього взагалі відсутня (а.с. 23). Згідно висновку виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області № 11 від 29 травня 2017 року орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає можливим позбавити [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина - [PERSON], 2008 року народження, оскільки вони відсторонилися від виховання дитини і виконання своїх обов"язків (а.с. 19). Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що багато років знають позивача [PERSON] та підтримують з нею дружні стосунки. [PERSON] проживає разом з онуком - [PERSON] та займається його вихованням, забезпечує всім необхідним (їжею, одягом, іграшками), вони мають добрі стосунки. Батьки хлопчика не приймають участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні та взагалі ним не цікавляться. Мати дитини - [PERSON] відвідувала сина декілька разів, а батька дитини не бачили взагалі. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Судом встановлено, що відповідачі, будучи повнолітніми та працездатними особами, ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо свого сина, життям та здоров'ям дитини у достатньому обсязі не цікавиться, дитину не відвідують, будь-якої участі в його вихованні не приймають, матеріальної допомоги на його утримання не надають, місце їх перебування не відоме. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка відповідачів щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про їхнє небажання виконувати батьківські обов'язки щодо неповнолітнього сина [PERSON], а тому суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх сина. Разом з тим, згідно з частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). З урахуванням зазначених норм відповідачі зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від позбавлення їх батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти. У зв'язку із цим з відповідачів слід стагнути аліменти на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON], 2008 року народження. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 року для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня 2017 року становить 1777,00 гривень. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Також, в порядку ст.ст.3,4 ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 року з відповідачів в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 640,00 гривень з кожного, а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Крім того, згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. [PERSON] при зверненні до суду з позовом сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн., що підтверджено наданою позивачем квитанцією ТВБВ 10004/0149 від 06.06.2017 року (а.с.3). За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суми судового збору.

Outcome: approved