Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом та заявою про зменшення позовних вимог,відповідно до яких зазначив,що [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] та чоловіком 3-ї особи по справі,- [PERSON]. 03 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на суму 2000 доларів США. Згідно вказаної розписки відповідач зобовязувався повернути борг до 30.12.2015 року. У розписці від 03.01.2015 року вказано, що [PERSON] зобовязується повернути кошти у сумі 2000 доларів США у термін до 30.12.2015 року. Однак, 24 лютого 2015 року [PERSON] помер. Права та обовязки, як кредитора громадянина [PERSON] перейшли до його спадкоємців. Спадкоємцями першої черги за законом є його дочка, - [PERSON] та дружина - [PERSON], які прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяв про прийняття спадщини нотаріусу, які знаходиться в матеріалах спадкової справи № 26/2015. Оскільки, грошові кошти, які надані в борг за договором позики [PERSON] [PERSON] відповідно до положень статті 60 Сімейного кодексу України були спільними коштами [PERSON] та [PERSON], тому позивач має право на 1/4 частину від 2000 доларів США, що становить суму - 500 доларів США. 19 січня 2016 року представник позивача за довіреністю - [PERSON] звернулася до відповідача з претензією, вимагаючи повернути суму боргу за договором позики в десятиденний строк з моменту отримання претензії. Однак, на згадану претензію відповідач не відреагував. Тому, 1/4 частина суми боргу повинна бути стягнута в судовому порядку. У даному випадку заміна кредитора відбулася відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України. Позивач вважає, що з відповідача на користь позивача за рішенням суду має бути стягнуто 1\\4 частини боргу за договором позики у сумі 13248 гривень 56) коп. Станом на день подачі позову до суду (09 березня 2016 року) 500 (пятсот) доларів США за офіційним курсом Національного банку України становить 13248,56 гривень. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 13248 грн56 коп та судові витрати по справі. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити,уточнили,що договір позики був укладений не 03.01.2015р,а 20.01.2015р. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав,просив у позові відмовити,поскільки він повністю віддав свій борг ,1500 долларів США він віддав [PERSON]О,а 500 долларів США віддав позивачу по справі,яка обіцяла боргову розписку знищити. 3-я особа по справі [PERSON]О у судовому засіданні пояснила,що відповідач по справі віддав їй 1500 долларів США,які позичав у її чоловіка .Також пояснила,що відповідач говорив їй про те,що він 500 долларів США віддав позивачу по справі. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,оглянувши у судовому засіданні оригінал розписки,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що 20 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на суму 2000 доларів США. Згідно вказаної розписки відповідач зобовязувався повернути борг до 30.12.2015 року.Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні оригіналом розписки,копія якої долучена до матеріалів справи.Дана обставина справи не заперечується відповідачем по справі(а.с.6). Відповідно до ст. 1046 ЦК України "За договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ". Відповідно до положень частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України " Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором.Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги,позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це,якщо інше не встановлено договором". Також,у судовому засіданні було встановлено,що 24 лютого 2015 року [PERSON] помер (а.с.7). Відповідно до положень ч.1 ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ч.1 ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Права та обовязки, як кредитора громадянина [PERSON] перейшли до його спадкоємців. У судовому засіданні встановлено,що спадкоємцями першої черги за законом є його дочка, - [PERSON] позивач по справі та дружина - [PERSON], які прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяв про прийняття спадщини нотаріусу, що стверджується матеріалами спадкової справи № 26/2015. Оскільки, грошові кошти, які надані в борг за договором позики [PERSON] [PERSON] відповідно до положень статті 60 Сімейного кодексу України були спільними коштами [PERSON] та [PERSON], тому позивач має право на 1/4 частину від 2000 доларів США, що становить суму - 500 доларів США. 19 січня 2016 року відповідачу було направлено претензію,з вимагою повернути суму боргу за договором позики в десятиденний строк з моменту отримання претензії. Згідно з положеннями ст.ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Положеннями ч.3 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Враховуючи викладене,суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача борг згідно договору позики від 20.01.2015р в суммі 13\~248 гр 56 коп(що еквівалентно 500 долларам США на час звернення до суду із даним позовом). Щодо посилань відповідача на ті обставини,що він повернув кошти позивачу по справі,то суд не приймає до уваги дані обґрунтування відповідача,поскільки з даного приводу суду не було надано відповідних доказів. Відповідно до ч 3 ст.1049 ЦК України «Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей,визначених родовими ознаками,або зарахування грошової суми,що позичалася на його банківський рахунок.» Будь-яких доказів повернення позивачу її частини боргу згідно договору позики,укладеної між [PERSON]Й та [PERSON]В у січні 2015р відповідач до суду не надав. Відповідно до ст.. 545 ЦК України «Прийнявши виконання зобов»язання,кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі.Якщо бордник видав кредиторові документ,кредитор,приймаючи виконання зобов»язання,повинен повернути його боржникові.У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці,яку він видає.Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов»язку». У судовому засіданні було встановлено,що боргова розписка знаходиться у позивача по справі,будь-яких розписок про повернення боргу позивачу,відповідач до суду не надав. На підставі ст..512,545,1046,1047,1049,1050,1216-1218 ЦУ України ,

Outcome: approved