Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою посилаючись на те, що у Відділі ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 1303, виданий 20.12.2006 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, на користь [PERSON] на утримання дитини. Але у зв"язку з невонанням обов"язків щодо сплати аліментів у відповідачки станом на 15.09.2009 рік виникла заборгованість по аліментам у розмірі 17 689,43 гривень. На підставі викладеного позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по аліментам в сумі 17 689,43 гривень, а також 206961,30 гривень неустойки за прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, проти стягнення заборгованості по аліментам не заперечувала, при цьому просила суд застосувати строк позовної давності щодо стягнення 206961,30 гривень неустойки за прострочення сплати аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки забов"язані утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст. 194 СК України якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувались з вини платника, аліменти повинні бути сплачені за весь минулий час. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі у Відділі ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 1303, виданий 20.12.2006 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, на користь [PERSON] на утримання дитини. Згідно з довідкою ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області у відповідачки станом на 15.09.2009 рік виникла заборгованість по аліментам у розмірі 17 689,43 гривень. Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки згідно з положеннями ст. 194 СК України, оскільки вона виникла з вини платника аліментів, що не оспорюється самою відповідачкою, у зв"язку з чим в цій частині позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо позовної вимоги про стягнення 206961,30 гривень неустойки за прострочення сплати аліментів, суд вважає, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана платити аліменти за рішенням суду, отримувач аліментів має право на отримання пені в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прос рочки. Позивач в своїх розрахунках щодо визначення пені за несвоєчасну сплау аліментів виходив з наступного: 17689 (сума заборгованості по сплаті аліментів):100%=176,89 гривень (сума пені за кожен день прострочки) х 1170 днів (кількість днів прострочення)=206961,30 гривень. Відповідачка просила суд застосувати строк позовної давності щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 258 ЦК україни позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У зв"язку з частковим пропуском строку звернення до суду позивачем з вимогою щодо стягнення пені за несплату аліментів, суд вважає за можливе стягнути пеню в межах одного року, що передував пред"явленню позову до суду, що складає 64564,85 гривень з розрахунку 365х176,89 гривень (сума пені за кожен день прострочки)= 64564,85 гривень. На підставі викладеного вище позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial