Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений) до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору №CSНGGК від 26.12.2006 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 41300доларів США на термін до 26.12.2026 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі 1,00% на місяць (12% річних) за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, а також сплатити комісію у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з 25 по 31 число, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 459,45 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов"язання за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць (29,52% річних), нарахованої на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно з п.4.1 договору, при порушені позичальником зобов»язання по сплаті банку відсотків чи комісії, позичальник зобов»язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, - надав відповідачу кредит у розмірі, передбачену умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за вказаним договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Станом на 24.07.2014 року має заборгованість 83869,87доларів США, яка складається з наступного: 34250,75 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 24565,17 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом; 4550,00доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 239486,14 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання за договором. За даними розпорядження НБУ від 24.07.2014р. за курсом 1 долар США становить 11,68грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 63365,92 доларів США, що складає 740113,95грн. (тіло кредиту, проценти, комісія), пеню в розмірі 239486,14 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за дорученням Васьковський Р.М. повністю підтримав заявлені уточнені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце проведення розгляду справи, про причини неявки не повідомив та не скористався правом надання заперечень проти позову. Суд, на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що між сторонами по справі 26.12.2006 року укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 41300доларів США на термін до 26.12.2026 року, з яких 35000 доларів США - на споживчі цілі, а також 6300 доларів США - на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії в розмірі 0,12% від суми виданого кредиту (п.1.1 договору). Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з 25 по 31 число, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 459,45 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов"язання за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць (29,52% річних), нарахованої на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п.3.2 договору). За даними розрахунку заборгованості вбачається, що до 06.02.2009р. банком нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, виходячи із 12% річних на залишок боргу по тілу кредиту, а з 06.02.2009р. нараховуються відсотки, виходячи із 2,46% на місяць Згідно з п.4.1 договору, при порушені позичальником зобов»язання по сплаті банку відсотків чи комісії, позичальник зобов»язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не менше 1 грн. З наданого розрахунку вбачається, що розмір пені становить 239486грн. 14коп. за період з 25.01.2009р. по 24.07.2014р., оскільки 25.06.14р. [PERSON] сплатила 19347,36 доларів США, якими було погашено лише пеню Після цього, розмір невиплаченої пені залишився - 17827,30 доларів США. Таким чином, відповідач перервала строки позовної давності щодо сплати пені, а тому вимоги банку є обґрунтованими. Так, відповідно до Банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, зареєстрованій НБУ, ПАТ КБ "Приватбанк" має право на надання банківських послуг, які є валютними операціями, надаються на підставі генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій, визначених ч.3 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Отже, за наданими позивачем розрахунками заборгованості, судом встановлено, що [PERSON] не в повному обсязі сплачуються кошти на погашення заборгованості, що призвело до виникнення боргу - 34250,75 доларів США - борг по тілу кредиту; 24565,17 доларів США борг за процентами за користування кредитом; 4550,00 доларів США - борг за комісією за користування кредитом. Так, 03.11.2009р. вбачається, що відповідач порушив умови договору, не повністю сплативши кошти. Згодом, сума прострочки зростала і, незважаючи на часткову оплату боргу, [PERSON] не змогла повністю сплатити прострочену заборгованість. Крім того, відповідч 25.06.2014р. на погашення боргу сплатила 19347,36 доларів США, але залишок заборгованості залишився несплаченим. За умовами договору, банк має право дострокового повернення грошових коштів. Відповідно до даних службового розпорядження НБУ від 24.07.2014 року, станом на 24.07.2014 року - 1 долар США становить 11,68 грн. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК Укаїни встановлено, що виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухове і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Крім того, якщо за порушення зобов"язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч.1 ст.624 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 09.09.2008 року, з якими під час укладання погодилася [PERSON] Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). По справі встановлено, що банк як фінансова установа, мав право, дозвіл та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій. Наявність у банку індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, не передбачено діючим законодавством, в т.ч. на час укладання між сторонами по справі кредитного договору від 26.12.2006 року. Крім того, як вже зазначалось, стягнення заборгованості, в т.ч. відсотків за користування кредитними коштами та комісії може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993р. №15-93. Що стосується вимог щодо стягнення з відповідача пені, то вона підлягає до стягнення у розмірі 239486грн. 14коп., що еквівалентно 20503,95 доларів США, розрахунок яких проведено у національній валюті - гривні, оскільки вищезазначені положення Декрету КМУ не підлягають до застосування при вирішенні цього питання. Таким чином, встановивши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за договором від 26.12.2006 року: тіло кредиту - 34250,75 доларів США (за курсом НБУ станом на 24.07.14р. 1 долар США становить 11,68грн.), що складає 400048грн. 76коп.; відсотки за користування кредитом - 24565,17 доларів США (за курсом НБУ станом на 24.07.14р. 1 долар США становить 11,68грн.), що складає 286921грн. 19коп.; комісію - 4550,00 доларів США (за курсом НБУ станом на 24.07.14р. 1 долар США становить 11,68грн.), що складає 53144грн. 00коп., а всього 63365,92 доларів США (за курсом НБУ станом на 24.07.14р. 1 долар США становить 11,68грн.), що складає 740113грн. 95коп. Крім того, слід стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 239486грн. 14коп. На підставі ст. 88 ЦПК, ЗУ "Про судовий збір" необхідно стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" судовий збір в розмірі 3654грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням від 01.09.2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved