Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду с позовом відповідно до якого просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на його користь моральну шкоду, завдану незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду в розмірі 250466, 50 гривень та визнати неправомірною бездіяльність прокуратури Харківської області. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.02.2014 року слідчим СУ ГУМВСУ в Харківській області йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні № 12012220490000514 від 06.12.2012 року. Процесуальним керівником по вказаному провадженню був прокурор прокуратури Харківської області Сапсай А.В. Вважає, що прокурор не вжив всіх передбачених законом для всебічного, повного і об"єктивного дослідження обставин справи з метою доказування події злочину, вини обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину, обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом"якшують та обтяжують покарання, характер і розмір шкоди, завданої злочином. Зазначив, що 12.02.2014 року слідчий Мар"єнко О.А. звернулась до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Харківському СІЗО № 27. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.02.2014 року застосовано домашній арешт на два місяці. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.03.2014 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25.02.2014 року скасовано, а слідчому Мар"єнко О.А. відмовлено в задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року його визнано невинуватим у пред"явленому йому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст. 187 КК України та виправдано у зв"язку з недоведеністю. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.03.2019 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року залишено без змін. Вважає, що незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури йому нанесена моральна шкода, яка полягає в тому, що його безпідставно притягли до кримінальної відповідальності. Зазначає, що кримінальне переслідування відносно нього тривало із 05.02.2014 року по 19.03.2019 року, а саме 5 років, що не узгоджується із вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у розрізі дотримання розумних строків та обмеження цивільних прав обвинуваченого до постановлення ухвали про закриття справи. Право на відшкодування державою завданої моральної шкоди підтверджує факт знаходження під кримінальним переслідуванням, який мав відповідні стресові наслідки, а саме він був змушений захищатись від пред"явленого обвинувачення, відчував страх у зв"язку з можливістю незаконного засудження, що призвело до порушення нормальних життєвих зв"язків. Вважає, що враховуючи незаконне перебування під судовим слідством та судом протягом 60 місяців 14 днів та розмір мінімальної заробітної плати на 2019 рік, а саме 4173 гривень, мінімальна сума відшкодування моральної шкоди становить 250466, 50 гривень, з розрахунку 60, 5 місяців помножити на 4173 гривень, яка підлягає стягненню. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 року відкрито провадження по справі в загальному провадженні. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.05.2019 р. справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у вступному слові позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник відповідача прокуратури Харківської області надав до суду відзив та у вступному слові зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними, та не підлягають задоволенню. Зазначив, що позивач мав довести не лише факт реабілітації, а наявність у зв"язку з цим моральної шкоди та її розмір, а також, що до даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди та її розміру. Відшкодування моральної шкоди можливе у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв"зків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Додатково зазначив, що позивач при здійсненні розрахунків помилково застосовує у якості розрахункової величини мінімальну заробітну плату. Вважає, що для розрахунку суми відшкодування моральної шкоди слід застосовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1921 гривня. Відповідно до вимог позивача про визнання незаконними дій та бездіяльності посадових осіб прокуратури Харківської області у зв"язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, пояснив, що рішення на дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування можуть бути оскаржені тільки в порядку КПК України. Тобто не допускається об"єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства. Просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування вимог, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. В ході судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05.02.2014 року слідчим СУ ГУМВСУ в Харківській області Момот Д.Ю. було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні № 12012220490000514 від 06.12.2012 року ( а.с. 19). Згідно клопотання від 12.02.2014 року слідчий СУ ГУМВС України в Харківській області просив застосувати до [PERSON] , [INFO] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському СІЗО № 27 (а.с. 20-21). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.02.2014 року до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту с забороною залишати житло за адресою: [ADDRESS] без дозволу слідчого, суду - в період доби з 19-00 годин до 07-00 годин на строк 2 місяці, тобто до 13-00 годин 25.04.2014 року( а.с 22-23). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.03.2014 року ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.02.2014 року про застосування до підозрюваного [PERSON] [INFO] запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасована та винесена нова ухвала. В задоволені клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області капітана малації Мар"єнко О.А. по кримінальному провадженню № 12012220490000514 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено (а.с. 24-27) Згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року [PERSON] визнано невинуватим у пред"явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст. 187 КК України та виправдано у зв"язку з не доведеністю. (а.с. 7-12). Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.03.2019 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року стосовно [PERSON] залишено без змін ( а.с. 13-18) Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно з ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Згідно з ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Згідно з ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. 05.02.2014 року слідчим СУ ГУМВСУ в Харківській області було повідомлено про підозру [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні № 12012220490000514 від 06.12.2012 року З вироку Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року вбачається, що [PERSON] визнано невинуватим у пред"явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст. 187 КК України та виправдано у зв"язку з не доведенням, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.03.2019 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року стосовно [PERSON] залишено без змін. У зв"язку з тим, що моральна шкода виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду, а також внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди та наявність підстав для їх задоволення. Згідно ст. 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно з п. 9 роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2005 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити із такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Згідно Закону України "Про державний бюджет України" мінімальна заробітна плата з 01.01.2019 року становить 4173 гривень. Тобто розмір шкоди, завданої [PERSON] незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і судуза період з 05.02.2014 року по 19.03.2019 року становить 250466, 50 гривень. Щодо вимог позивача про визнання неправомірною бездіяльність прокуратури Харківської області у зв"язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст.ст. 303-308 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в порядку КПК України. Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб"єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до ч. 4 ст. 188 ЦПК України не допускається об"єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне відмовити в задоволені позову в частині визнання неправомірною бездіяльність прокуратури Харківської області, у зв"язку з тим, що рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в порядку кримінального судочинства.

Outcome: partial