Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» (далі [PERSON] «АІСЕ Україна») ,в обгрунтування якого зазначив ,що 19 серпня 2006 року він вибрав систему Автоплан для найбільш вигідного і доступного способу отримання нового автомобіля. Після чого оформив Угоду № 133758 з додатками (додаток № 1 - анкетні дані Учасника системи і перелік платежів із зазначенням їх розміру, які він повинен зробити і Додаток № 2 правила функціонування системи придбання в групах Автоплан). Ця Угода була укладена між ним та відповідачем про придбання легкового автомобіля ЗАЗ Славута на суму 24 498,28 грн. За умовами Угоди, а також п.п.3,17,19,22 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідач виступив виконавцем певних послуг, а він - споживачем. Перед укладенням Угоди протягом нетривалого часу відбулася бесіда між ним та фахівцем з продажу, який роз*яснивши йому в усіченій формі умови отримання автомобіля запевнив у їх вигідності. При підписанні такої Угоди він сплатив на користь відповідача 881,94 грн. в якості вступного внеску. Крім цього, він відповідно до умов Угоди повинен був сплатити на користь відповідача щомісячні внески як оплату послуг [PERSON] «АІСЕ Україна». Ст.10 Додатку № 2 до Угоди передбачено, що вигодонабувачем за договором страхування автомобіля в разі настання страхового випадку є відповідач, який отримує страхові відшкодування, хоча щомісячні внески в оплату страхового платежу вносяться саме учасниками системи та й автомобіль, який переданий учаснику системи придбаний коштом тих же учасників системи, що також робить дані умови Угоди несправедливими по відношенню до споживача. З Угоди вбачаються явно невигідні для нього як споживача договірні умови, а протилежна сторона угоди-відповідач сформулював їх в односторонньому порядку і тим самим створив істотний дисбаланс між правами і обов*язками сторін Угоди на свою користь, не врахувавши при цьому інтересів контрагента - споживача. Після укладення Угоди з відповідачем він виконував свої обов*язки належним чином, оплачував щомісячні повні внески, загальна сума сплачених ним щомісячних платежів становить 36 256 грн.04 коп. Проте, 30 липня 2008 року ним було отримано поштою лист зі зверненням відповідача про те, що автомобіль який він придбав знятий з випуску і на підставі Додатку № 2 відбувається заміна моделі автомобіля на ВАЗ 21070, пізніше вже в 2011 році він отримав поштою ще один лист з аналогічним зверненням в якому вказувалося, що автомобіль ВАЗ 21070 так само знятий з виробництва і відбувається його заміна на автомобіль ВАЗ 210994, в зв*язку з чим він повинен оплачувати нові щомісячні внески вже за новий автомобіль. Не розуміючи такої заміни автомобіля він звернувся до Запорізького заводу «ЗАЗ» для отримання інформації щодо факту заміни марки авто, на що йому було роз*яснено, що до модельного ряду автомобіль, який він вже придбав ВАЗ 21070 не застосовувався, більш того, це абсолютно інша марка і клас транспортного засобу. На його звернення до [PERSON] «АІСЕ Україна» щодо розміру нових платежів і остаточної суми боргу відповіді він так і не отримав. Як сторона Угоди він виконав взяті на себе зобов*язання, але відповідач відмовляється належним чином оформити договір купівлі-продажу даного автомобіля, зняти його з обліку в Центрі №1 надання послуг, пов*язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Новоазовського району та м.Маріуполя, що ставить його у скрутне становище у зв*язку з чим він не може належним чином реалізувати своє право як власника транспортного засобу для переобліку автомобіля ЗАЗ Славута. Просив визнати його добросовісним набувачем рухомого майна - автомобіля ЗАЗ Славута, придбаного за Угодою № 133758, укладеною між ним і [PERSON] «АІСЕ Україна»; визнати за ним право власності на автомобіль ЗАЗ Славута, придбаний ним за вказаною Угодою та усунути перешкоди в здійсненні права власності на автомобіль ЗАЗ Славута шляхом зняття його з обліку та постановки на облік, реєстрації права власності. У вересні 2015 року [PERSON] «АІСЕ-Україна» звернулося із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 19 серпня 2006 року з [PERSON] укладено Угоду № 133758 та підписано Додатки № 1 від 19 серпня 2006 року , № 2 від 19 серпня 2006 року та № 3 від 27 грудня 2007 року , які є невід* ємними частинами угоди, на придбання автомобіля ЗАЗ Славута . 15 січня 2008 року [PERSON] отримав автомобіль цієї моделі та зареєстрував його на своє ім*я. Відповідно до Угоди [PERSON] зобов*язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків, проте свої зобов*язання в повній мірі не виконав, оскільки з жовтня 2011 року припинив сплату щомісячних внесків, а тому має заборгованість за Угодою в загальному розмірі 7 412 грн.16 коп. , що складається із заборгованості зі сплати щомісячних чистих внесків в сумі 6 738,66 грн та зі сплати щомісячних адміністративних витрат в сумі 673,50 грн. На забезпечення умов Угоди 15 січня 2008 року з [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого останні зобов*язалися солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за виконання [PERSON] зобов*язань, що виникають з Угоди. 21 серпня 2013 року на адресу відповідачів було направлено вимоги про одноразову сплату всієї суми заборгованості за угодою не пізніше 31 серпня 2013 року , але вимога не виконана, борг не погашено . Тому позивач [PERSON] «АІСЕ-Україна» просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості в розмірі 7 412,16 грн. та судові витрати. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] та у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] ««АІСЕ Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено . В апеляційній скарзі представник [PERSON] «АІСЕ-Україна» [PERSON] просив рішення суду від 16 березня 2016 року скасувати ,ухвалити нове ,яким у задоволені позову [PERSON] відмовити, зустрічний позов товариства про стягнення заборгованості задовольнити. Зазначає,що при ухвалені оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ,судом першої інстанції було порушено та неправильно застосовано норми матеріального права ,порушено норми процесуального права, не повно встановлені обставини ,які мають значення для справи ,висновки суду не відповідають обставинам справи .Зокрема зазначає,що судом безпідставно не прийнято до уваги та не надано належної правової оцінки вимогам від 21 серпня 2013 року ,які направлялись товариством на адресу відповідачів в порядку п.15.3.ст.15 Додатку № 2 до Угоди. В порушення ст.261 ЦК України судом неправильно визначено початок перебігу позовної давності в межах якої [PERSON] може звернутися до відповідачів із зустрічним позовом ,та безпідставно застосовано наслідки ч.4 ст.267 ЦК України. У судовому засіданні апеляційного суду [PERSON],[PERSON],[PERSON] просили апеляційну скаргу відхилити . У судове засідання апеляційного суду представник [PERSON] «АІСЕ Україна» не з*явився,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, надали заяву про підтримання апеляційної скарги та про можливість розгляду справи у відсутності представника (т .1 а.с. 143-145,153-154). Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалене у справі судове рішення цим вимогам в повні мірі не відповідає. Судом першої інстанції встановлено,що 19 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] «АІСЕ Україна» укладено Угоду № 133758 з додатками (додаток № 1 - анкетні дані Учасника системи і перелік платежів із зазначенням їх розміру, які він повинен зробити і Додаток №2 правила функціонування системи придбання в групах Автоплан) про придбання легкового автомобіля ЗАЗ Славута на суму 24 498,28 грн. При виконанні умов Угод, укладених з учасниками в рамках системи Автоплан, позивач за зустрічним позовом надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи Автоплан. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених Угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним учасником системи Автоплан. Угоду було включено до Групи 534 та надано порядковий номер 20 у цій групі. [PERSON] зобов*язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100% ціни автомобіля) та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 84-х щомісячних повних внесків. З метою забезпечення виконання зобов*язань відповідачем [PERSON] за укладеною Угодою № 133758 15 січня 2008 року між [PERSON] «АІСЕ Україна» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вони зобов*язалися солідарно відповідати перед кредитором позивачем за зустрічним позовом за виконання [PERSON] умов Угоди . Відповідно досліджених квитанцій, відповідач [PERSON] протягом вересня 2006 року - вересня 2011 року включно сплачував щомісячні внески. Виконання [PERSON] умов Угоди надало можливість отримати йому у січні 2008 року автомобіль ЗАЗ 110307-42, 2007 року випуску, кузов №Y6D11030770118475, державний номерний знак [NUMBER]. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається ,що вказаний автомобіль [PERSON] 23 січня 2008 року зареєстрував на своє ім*я в 1-му ВРЕВ м. Маріуполя при УДАІ при ГУМВС в Донецькій області . 23 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] «АІСЕ Україна» для забезпечення вимог заставодержателя щодо виконання [PERSON] своїх зобов*язань, передбачених Угодою № 133758 укладено договір застави, за яким він передав заставодержателю в заставу автомобіль ЗАЗ 110307-42, 2007 року випуску, кузов № №Y6D11030770118475, державний номерний знак [NUMBER] . Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON],суд першої інстанції посилався на ст.ст.12,16,316,330 ЦК України та виходив з того,що пред*явлення позову [PERSON] про визнання добросовісним набувачем рухомого майна автомобіля, є неналежним способом судового захисту, оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.Крім того,суд зазначив,що [PERSON] зареєструвавши автомобіль на своє ім*я фактично є власником автомобіля ЗАЗ 110307-42, 2007 року випуску, кузов №Y6D11030770118475, державний номерний знак [NUMBER], безперешкодно володіє та користується вказаним автомобілем.Відмовляючи у задоволенні вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на автомобіль на підставі ст.392 ЦК України,суд першої інстанції дійшов висновку ,що такі вимоги підлягають розгляду лише у випадках, коли право власності оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який посвідчує право власності. Неможливість [PERSON] зняти автомобіль з обліку в органах МРЕВ чи поставити його на облік не пов*язана з діями [PERSON] «АІСЕ Україна», а відсутність у [PERSON] можливості здійснювати будь-які дії щодо реєстрації/перереєстрації автомобіля в органах МРЕВ без згоди [PERSON] «АІСЕ Україна» пов*язана із обтяженням автомобіля укладеним між сторонами договором застави, який відповідно до п.3.2 договору діє до повного виконання заставодавцем - [PERSON] всіх зобов*язань, передбачених цим Договором, Угодою та Додатками №№1,2,3 до Угоди. Висновок суду першої інстанції в цій частині є правильним ,грунтується на зібраних у справі доказах та відповідає нормам матеріального права ,тому в цій частині апеляційну скаргу [PERSON] ««АІСЕ Україна « про скасування рішення та відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відхилити. Суд першої інстанції у вказаній частині всебічно і повно з*ясував обставини справи ,що мають значення для справи .Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними ,відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами ,дослідженими в судовому засіданні . Разом з тим ,апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] «АІСЕ Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та вважає необхідним рішення суду у вказаній частині скасувати з огляду на таке . Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Початок перебігу строку позовної давності пов*язується не стільки зі строком дії (припинення дії ) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав. За умовами укладеної Угоди між [PERSON] «АІСЕ Україна» та [PERSON] від 19 серпня 2006 року та Додатків до неї , [PERSON] був зобов*язаний щомісячно сплачувати внески . Отже строк виконання ним зобов*язання визначено місяцями. Як вбачається з розрахунку заборгованості , [PERSON] припинив виконання свого обов*язку по своєчасній сплаті щомісячних платежів з жовтня 2011 року, що означає, що при відсутності в зазначений строк з наступного дня позивачу [PERSON] стає відомо про порушення його права, у зв*язку з чим у позивача виникає право на звернення до суду. З матеріалів справи вбачається, що до суду позивач за зустрічним позовом [PERSON] «АІСЕ Україна» звернувся за захистом свого права лише 14 вересня 2015 року. Суд першої інстанції дійшов висновку, що умовами договору встановлені окремі самостійні зобов*язання, які деталізують обов*язок боржника повернути увесь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов*язку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, в зв*язку з чим початок перебігу строку позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Оскільки [PERSON] «АІСЕ Україна» звернулось з даним позовом 14 вересня 2015 року з пропуском строку позовної давності, про застосування якого просили відповідачі (т.1 а.с.87) , суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в зв*язку зі спливом строку позовної давності. Суд першої інстанції також відмовив у позові про стягнення з поручителів [PERSON],[PERSON] суми заборгованості , оскільки сторони погодили, що строк дії договору до 31 серпня 2013 року , а до суду позивач звернувся з позовом лише 14 вересня 2015 року , тобто після закінчення строку дії договору поруки - ст. 559 ЦК України. Апеляційним судом встановлено, що Угода №133758 укладена між ЗАО ( зміна назви на [PERSON] «АІСЕ Україна») та відповідачем [PERSON] 19 серпня 2006 року в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів Автоплан. Дана система продажу полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості і які стають учасниками системи. Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні умов Угод, укладених з учасниками в рамках системи Автоплан, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи Автоплан. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених Угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним учасником системи Автоплан. На підставі Угоди, укладеної між [PERSON] « АІСЕ Україна» та [PERSON], останнім було придбано автомобіль марки ЗАЗ 110307-42, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії АНС124495, видане 1 -м ВРЕВ м.Маріуполя при УДАІ при ГУМВС в Донецькій області, державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON]П.в свою чергу зобов*язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків (Стаття 4 Угоди). [PERSON] як учасник системи, зобов*язувався одноразово сплатити : - вступний внесок, плату за право на отримання автомобіля для покриття витрат фірми; - щомісячно сплачувати повні внески, включаючи чисті внески, адміністративні витрати, страхові внески, отримати автомобіль, укласти з фірмою договір застави автомобіля, виконувати інші зобов'язання, передбачені Правилами діяльності "Автоплану" (стаття 4). Підписання цієї Угоди, а також Додатків до неї, є свідченням того, що сторони повністю зрозуміли усі визначення, умови та зміст Угоди та Додатків до неї (стаття 8). Система придбання автомобіля "Автоплан", що передбачена Угодою сторін, полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості, зокрема, автомобіль, та які стають учасниками такої системи. Позивач за зустрічним позовом надає учасникам послуги, що направленні на придбання автомобіля на основі системи "Автоплан", які полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні у групах асигнаційних актів, та інших послуг, передбачених угодою. Протягом вересня 2006 - вересня 2011 року включно , [PERSON] сплачував щомісячні внески, однак починаючи з жовтня 2011 року припинив таку сплату. Пунктом 4.8 додатку №2 до Угоди № 133758 встановлено порядок заліку сплаченої суми . На виконання умов Угоди [PERSON] було сплачено 84,4391% зі 100% в оплату щомісячних чистих внесків та 78 внесків із 84 внесків в оплату послуг позивача -щомісячні адміністративні витрати. Розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем за Угодою станом на вересень 2015 року, складає: щомісячних чистих внесків 15,5609% (100% - 84,4391%) від ціни автомобіля; внесків в оплату послуг позивача -щомісячні адміністративні витрати: 6 внесків (84 - 78). Відповідно до Додатку №1 до Угоди розмір щомісячного чистого внеску становить 1,1905% від ціни автомобіля, а розмір щомісячних адміністративних витрат становить 0,35% від ціни автомобіля + ПДВ. У квітні 2008 року [PERSON] скористався правом наданим йому п. 4.13 ст.4 Додатку № 2 до Угоди і звернувся до позивача із заявою про повернення йому оригінального Графіку внесків шляхом розподілення сплачених авансових внесків на усі наступні повні внески з метою пропорційного зменшення їх розміру, станом на квітень 2008 року [PERSON] було сплачено 20 повних внесків, відповідно до закінчення Графіка внесків учасника залишалося 64 повних внесків, а також було сплачено 23 авансових внески. Внаслідок розподілення 23-х авансових внесків на 64 повні внески, що залишалися згідно Графіка внесків відповідача, всі наступні повні внески були зменшені на 35,9375% (23 авансові внески : 64 внески * 100%) і відповідно склали 64,0625% від повного внеску, розмір якого визначено відповідно до умов Угоди (100% - 35,9375% = 64,0625%). Розмір адміністративних витрат учасника після отримання автомобіля та здійснення процедури розподілення авансових внесків складає: 0,35 * (64,06% : 100%) = 0,22422% від ціни автомобіля. У відповідності до п.10.1 та п. 10.3 ст.10 Додатку №2 до Угоди , якщо протягом терміну дії Угоди виробник та/або імпортер здійснить (нять) заміну або припинить (нять) імпортувати або виробляти модель автомобіля, зазначену у Додатку № 1, фірма зобов*язується замінити її новою моделлю або іншим автомобілем. Ціна нової моделі або автомобіля буде дійсною для розрахунку повного внеску для сплати усіма учасниками групи. Якщо різниця між Ціною нової моделі автомобіля та останньою відомою ціною автомобіля зазначеною у Додатку № 1 перевищує 10%, то в цьому разі розмір несплачених повних внесків учасників системи, які ще не придбали автомобіль буде відповідно збільшено на різницю у ціні зазначених моделей автомобілів, поділену на усі несплачені повні внески відповідно до Графіка внесків. Учасники системи, які вже отримали попередню модель автомобіля, сплачуватимуть щомісячні внески, розраховані згідно з ціною автомобіля, яка діяла на останньому асигнаційному акті, коли така попередня модель присуджувалася, та буде відповідно змінюватися в процентному відношенні відповідно до зміни нової моделі». Поточна ціна автомобіля ЗАЗ Славута 1,2, станом на серпень 2013 року (місяць направлення платіжної вимоги) визначалася наступним чином. 23 липня 2008 року філія TOB „УкрАвтоЗАЗ-Сервіс (постачальник автомобілів ЗАЗ Славута 1,2) повідомила [PERSON] «АІСЕ Україна» про те, що припиняється виробництво автомобілів ЗАЗ Славута 1,2.

Outcome: partial