Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення, яким: розірвати шлюб між нею та відповідачем, який укладено 24.12.1999 року у Міському відділі ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 2716; судові витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 24.12.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано у Міському відділі ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №2716. Від шлюбу із відповідачем у них є троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Їхнє життя спочатку складалося нормально. Зразу після одруження вони проживали у студентському гуртожитку у м.Львові, оскільки навчалися у Львівському університеті ім.І.Франка, а після закінчення навчання у виші, вони проживали у житловому будинку її батька у м.Комарно Городоцького райорну Львівськох області. З часом чоловік змінив ставлення до неї, почав приходити додому пізно вечером, бували випадки коли він не приходив ночувати та ображав її нецензурними словами. Між ними все частіше почали виникати сімейні непорозуміння по дріб"язкових питаннях, що призводили до негативних наслідків. Тому поведінка чоловіка викликала її справедливі зауваження змінити ставлення до неї, до своїх шлюбно-сімейних обов`язків, більше уваги приділяти їхній сім"ї та дітям. Їй було важко морально, оскільки вона не заслуговувала на таке ставлення з боку чоловіка. Підтримки від нього, ні в радості, ні в горі вона не відчувала. Вона не змогла вже терпіти таке ставлення до себе і це ще більше її пригнічує і розуміє, що так довго тривати не могло. Вона намагалася забути образи, скандали з боку відповідача, мотивуючи свою поведінку тим, що у них діти і задля цього терпіла таке ставленння до себе чоловіка, сподіваючись на краще, але кращого не сталося. Такі відносини в сім"ї призвели до того, що після чергового скандалу, який мав місце 26.12.2018 року, відповідач вигнав її з дітьми з дому, та вони змушені були переїхати на постійне місце проживання до житлового будинку її батька у м.Комарно Городоцького району Львівської області. З цього часу вони проживають відокремлено. Вона дізналася від знайомих, що у відповідача появилась інша жінка, у якої двоє малолітніх дітей (4 і 6 років), і вони проживають разом. Вважає, що їхня сім"я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Вона втратила до нього почуття поваги та любові. Наполягає на розлученні, оскільки більше так жити з чоловіком не бажає. Проаналізувавши їхнє життя, вона вирішила розірвати шлюб, оскільки такий розпався, так як вони понад один рік не підтримують жодних відносин. Вважає, що сім"я розпалась, відновлена бути не може. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку. В Долинський районний суд поступила заява (а.с.17), згідно якої позивачка просить розглядати справу за її відсутності та задоволити її позовні вимоги. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання на повторний виклик не з"явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про що свідчить: оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с.23-24, 30-31) , від нього не поступив відзив на позов. Суд, дослідивши та оцінивши надані та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.01.2020 (а.с.4) свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON] , 24 грудня 1999 року був укладений шлюб, зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2716. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка " [PERSON] ", дружини " [PERSON] ". За час спільного проживання в шлюбі у сторін народилось троє дітей: [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] - а.с.5), [INFO] народилася [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] - а.с.6). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини з грудня 2018 року , не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася. Неповнолітні діти, які народилися у сторін за час спільного проживання в шлюбі, на даний час проживають з позивачкою. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дітей порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задовольнити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved