Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Красноліманська» про відшкодування моральної шкоди внаслідок травми на виробництві . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» перебував у трудових відносинах з січня 1992 року по травень 2001 року. 16 лютого 1999 року з ним стався нещасний випадок на виробництві - під час якого він отримав закритий компресійний перелом 1-2 поперекових позвонків. В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 16.02.1999 р. було встановлено 25 % втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. Після останнього проходження МСЕК 26.12.2003 року де йому встановлено 60 % втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності безстроково, продовжує лікування. В результаті виробничої травми відбулося ушкодження його здоров'я, у зв'язку з чим йому нанесений моральний збиток, який виражається в наступному: перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчував фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, психологічний дискомфорт і значне порушення спокою яке він випробує до теперішнього часу. В зв'язку з одержанням інвалідності і втрати працездатності у нього змінились умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, систематичні недуги та послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігає критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 10000 грн., яку просить стягнути з відповідача по справі. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - ДП «Вугільна компанія «Красноліманська»в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» з січня 1992 року по травень 2001 року перебував в трудових відносинах (а.с. 05-09). Під час виконання трудових обов'язків, в результаті нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоров'я - діагноз - закритий компресійний перелом 1-2 поперекових позвонків (а.с. 03-06). В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 16.02.1999 р. було встановлено 25 % втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. Після останнього проходження МСЕК 26.12.2003 року де йому встановлено 60 % втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності безстроково, продовжує лікування (а.с. 13 - 16, 27). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов"язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв"язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 25% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи. Перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчував фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, психологічний дискомфорт і значне порушення спокою яке він випробує до теперішнього часу. В зв'язку з одержанням інвалідності і втрати працездатності у нього змінились умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, систематичні недуги та послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігає критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина. Суд вважає, що саме діями відповідача ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов'язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров'я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Вищезазначене законодавство, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров"я позивача, те, що професійна працездатність в зв"язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 25%, позивач визнаний інвалідом 3 групи. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору -в розмірі 243.60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved