Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за ними. - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею. При цьому позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . З моменту постановки дітей на облік, суб`єкти соціальної роботи жодного разу [PERSON] не бачили, зі слів рідних, зловживає алкоголем, не має постійного місця проживання, дитину жодного разу не бачив, життям та здоров`ям дочки не цікавився. До органу опіки та піклування з питань призначення днів та побачень з донькою у 2019-2021 роках не звертався. [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з 26 листопада 2019 року згідно наказу № 157, [PERSON] - з 25 листопада 2020 року згідно наказу №92-П, перебувають на обліку служби (управління) у справах дітей міської ради, як такі, які проживають в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Впродовж 2019 -2021 років діти забиралися двічі (2020 р., 2021 р.) у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків, загрозою життю та здоров`ю дітей, незадовільними умовами проживання, залишення дітей без батьківського піклування, зловживання алкоголем. 22лютого 2021 року суб`єктами соціальної роботи було обстежено житлово-побутові умови проживання за адресою: [ADDRESS] . В помешканні незадовільні умови проживання: безлад, сморід, антисанітарія, гори сміття, на підлозі лежали відходи від продуктів харчування, порожні пляшки від алкоголю, недопалки тощо. 23лютого 2021 року з метою контрольного відвідування сім`ї [PERSON] , встановлено, що в помешканні не відбулося жодних змін, крім того, мати вкотре залишила дітей на бабусю, не ночувала вдома, діти були брудні, занедбані, на вигляд хворі (кашель, нежить). За час перебування дітей у лікарні мати жодного разу дітей не відвідала. На контакт із суб`єктами соціальної роботи не виходила, з приводу повернення їй дітей, в службу (управління) у справах дітей не зверталася. [PERSON] злісно ухиляється від виконання обов`язків з виховання та утримання дітей: не змінює свого ставлення до дітей та свою поведінку, не створює належних умов для проживання своїх дітей, залишає дітей на тривалий час без батьківського піклування, не піклується про їх здоров`я та навчально- виховний процес, зловживає алкоголем. [PERSON] не має постійного місця проживання, родинних зв`язків з дитиною не підтримує, участі у житті, вихованні, матеріальному утриманні дочки не бере, свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. На підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дитини, з метою встановлення їй статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, Виконавчий комітет Житомирської міської ради просить задовольнити позовні вимоги. Від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Від представника третьої особи - Органу опіки та піклування - Кур`яти В.Ц. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, на спростування доводів позивача будь-яких заперечень та доказів зворотнього не надали. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] ( а.с.15), [PERSON] , [INFO] ( а.с. 16), [PERSON] , [INFO] ( а.с. 17), [PERSON] , [INFO] ( а.с. 18), [PERSON] , [INFO] ( а.с 14). Малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з 26 листопада 2019 року згідно наказу № 157, [PERSON] - з 25 листопада 2020 року згідно наказу №92-П, перебувають на обліку служби (управління) у справах дітей міської ради, як такі, які проживають в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків ( а.с. 24-25). 23.11.2020 року, 24.11.2020 року обстежено умови проживання неповнолітніх дітей, за адресою: [ADDRESS] , за результатами чого постало питання щодо постановлення малолітнього [PERSON] , 2020 року народження на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах (а.с. 26-27). Згідно повідомлення від 10.12.2020 р. адміністрації комунального підприємства "Дитяча лікарня ім. В.Й.Башека" Житомирської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] доставлені до стаціонару педіатричного відділення № 2 установи ( а.с 74-80). Повторно, неодноразово, а саме 10.12.2020 р. 11.12.2020р., 15.12.2020р, 24.12.2020р, 22.02.2021р, 23.02.2021 р., 26.02.2021р. обстежувались умови проживання неповнолітніх дітей, за адресою: [ADDRESS] ( відповідно а.с. 62,61,43,42,41,31,30), з яких вбачається, що впомешканні незадовільні умови проживання: безлад, сморід, антисанітарія, гори сміття, на підлозі лежали відходи від продуктів харчування, порожні пляшки від алкоголю, недопалки тощо. Суб`єктами соціальної роботи [PERSON] було акцентовано увагу на тому, що в помешканні необхідно прибрати, створити належні умови для життя, розвитку та виховання, придбати продукти харчування, розкласти одяг та взуття, вести здоровий спосіб життя тощо. Зі змісту акту обстеження умов проживання неповнолітніх дітей, складеного 23 лютого 2021 року встановлено, що мати залишила дітей без батьківського піклування, в зв"язку з чим викликано поліцію, дітей [PERSON] було вилучено із сім`ї та влаштовано до лікувальної установи( а.с. 82-89). Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.05.2021 року №499 затверджено висновок щодо позбавлення батьківських прав, в якому Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . За відомостями отриманими з відділу обліку та моніторінгу місця проживання УДМС України в Житомирській області та за повідомленням позивача [PERSON] з дитиною не проживає, не має постійного місця проживання, родинних зв`язків з дитиною не підтримує, участі у житті, вихованні, матеріальному утриманні дочки не бере, свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. З викладеного вище в сукупності вбачається, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частин 3, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Беручи до уваги, що з письмових доказів підтверджується та обставина, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків належним чином, не беруть участі у вихованні дітей, не турбуються про їх фізичний, духовний та моральний розвиток при цьому, відомостей про те, що відповідачам чиняться перешкоди у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків матеріали справи не містять, на підставі чого суд дійшов висновку, що такі дії відповідачів є свідомою поведінкою та є доцільним позбавлення батьківських прав. Згідно частин 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, у статті 182 СК України законодавець, з метою захисту та забезпечення права дитини на належне утримання, закріпив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, беручи до уваги, що з письмових доказів підтверджуються ті обставини, що відповідачі протягом тривалого часу не беруть участі у вихованні дітей та ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не турбуються про фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, попередження та профілактичні бесіди не призвели до переусвідомлення останніми важливості значення статусу матері та батька у житті дітей та до належного виконання батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене вище та положень статей, що регулюють порядок призначення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів її доходу, з [PERSON] 1/4 частину всіх видів доходів. На підставі ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу задоволених позовних вимог, суд стягує з відповдіачів на користь держави судовий збір по позовній вимозі про стягнення аліментів (по 908,00 грн з кожного) та по позовній вимозі про позбавлення батьківських прав (по 908,00 грн з кожного).

Outcome: approved