Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідачки на його користь 20593,83 грн. боргу, включаючи 16000 грн. суми позики, а також розрахованих станом на 20.12.2014 року 1120 грн., що становить три відсотки річних, та 3473,83 грн. нарахованої суми інфляції за час прострочення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.07.2012 року відповідачка згідно письмової розписки отримала від нього 16000 грн. позики, зобов"язавшись повернути дану суму до 30.09.2012 року, але не виконала свої зобов"язання. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що у минулому позивач їй продав завезений із-за кордону автомобіль "Фольксваген Кадіс", за що вона йому сплатила 8500 дол США, хоча договір купівлі-продажу сторонами в установленій формі не укладався, а сам автомобіль був зареєстрований на юридичну особу. При купівлі автомобіля у неї не вистачало 16000 грн., а тому вона написала письмову розписку про сплату цієї суми у майбутньому, виконавши згодом свою обіцянку. З цих підстав вона вважає, що виконала свої зобов"язання перед [PERSON], звинувачуючи останнього у шахрайських діях по відношенню до неї. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та діючого законодавства.. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до укладеного сторонами 13.07.2012 року договору позики [PERSON] отримала від позивача 16000 грн. позики, що підтверджується письмовою розпискою, яка згідно слів відповідачки написана її рукою, зобов"язавшись повернути ("віддати") позичену суму до 30.09.2012 року, але не виконала до даного часу взяті на себе зобов"язання щодо повернення грошей, не надаючи з цього приводу будь-яких підтверджуючих доказів. Доводи відповідачки щодо відсутності у неї будь-якої заборгованості перед позивачем нічим не підкріплені, в т.ч. щодо виникнення між нею та позивачем правовідносин, пов"язаних із купівлею автомобіля. При цьому, звинувачуючи позивача у скоєнні злочину (шахрайстві), відповідачка заявила, що вона не має наміру звертатися в правоохоронні органи із відповідною заявою. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що між сторонами був укладений договір позики грошей, що підтверджується розпискою, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов"язання щодо виконання даного договору. Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням індексу інфляції за період з 1 жовтня 2012 року по грудень 2012 року індекс інфляції становить 1,000998, за 2013 рік - 1,005, за період з січня по 20 грудня 2014 рік включно - 1,2126, а всього за період з 01.10.2012 року по 20.12 2014 року індекс інфляції складає 1,21988, в зв"язку з чим до сплати належить сума заборгованості з врахуванням індексу інфляції в розмірі 19518,06 грн. Враховуючи три відсотки річних від суми боргу, до сплати належить за період з 01.10.2012 року по 20.12.2014 року включно 1066,56 грн. (за 92 дні з 01.10.2012 року до 31.12.2012 року три відсотки річних становлять 120,99 грн., за 2013 рік - 480 грн., за 355 днів з січня по 20 грудня 2014 року - 465,57 грн.). При розрахунках суд не виходить за межі позовних вимог, які охоплюють період з 1 жовтня 2012 року по 20 грудня 2014 року, так як позивач у судовому засіданні не збільшує свої вимоги. Отже, сума загального боргу у 20584,62 грн. відповідно до ст.ст. 533, 625,1050 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки. При цьому згідно ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. у порядку відшкодування понесених по справі судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial