Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

28 липня 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду в якому зазначив наступне. Відповідно до наказу за №44-к від 11.08.2014 року директора ДП "Семенівкарайагролісгосп" (далі-відповідач) [PERSON] його з 11.08.2014 року призначено заступником директора підприємства.В цей же день наказом за №6 директора КП "Чернігівоблагроліс" дочірнім підприємством якого є відповідач, у зв"язку з відсутністю директора [PERSON] його призначено тимчасово виконуючим обов"язки директора. Наказом директора ДП "Семенівкарайагролісгосп" [PERSON] за №30 вд 09.09.2014 року його звільнено з посади заступника директора за ч.1 ст.41 КЗпП України у звязку з вчиненням одноразового грубого порушення трудових обов"язків.На думку директора це вбачалося в тому, що він уклав зовнішньоекономічний контракт №18/08/14 від 18.08.2014 року, договір №49-14 від 02.07.2014 року без відповідних повноважень, що могло спричинити злочинні фінансові втрати для підприємства, а також втрату ділової репутації серед інших контрагентів. Вважає, що така причина незаконного звільнення є надуманною та юридично безпідставною. В нього були усі підстави та правомочності підписувати будь-які договори з контрагентами, стороною в яких був відповідач.Формулювання "злочинні фінансові втрати" та "втрата ділової репутації серед інших контрагентів" є юридично неграмотними, взагалі коментуванню не підлягають. Оскільки він з наказом про звільнення ознайомлений не був, трудову книжку не отримував, тому дані причини пропуску звернення до суду вважає поважними. В позові до суду просив: визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними та поновити вказаний строк; визнати незаконним наказ за №30 від 09.09.2014 року директора ДП "Семенівкарайагролісгосп" [PERSON] щодо його звільнення з посади заступника директора підприємства; поновити його на попередній посаді заступника директора та стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2014 року по 27.07.2015 року у розмірі 39052 грн.20 коп.; допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі. В суді позивач підтримав позовні вимоги за обставин викладених вище. Також суду пояснив, що інженер по кадрам занесла до кабінету директора наказ про його звільнення, з яким він не ознайомлювався.Були присутні три чоловіки, крім директора.Отримав копію наказу про його звільнення на слідуючий день після звільнення, від інженера по кадрам, а саме - 10 вересня 2014 року.З дати звільнення він не ходив на роботу і чекав яким чином відреагує вищестояще керівництво на незаконе звільнення його з роботи. Юридично він не знав про його звільнення, оскільки трудову книжку не отримував.В усній формі він знав про його звільнення 09 вересня 2014 року.Тому саме ці обставини він вважає поважними з яких він пропустив встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом. Просив визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними, поновити вказаний строк та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважає, що звільнення проведено на законних підставах. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - адвокат Луговий О.Є. позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що позивач працював у відповідача тимчасово виконуючим обов"язки директора з 11.08.2014 року по 09.09.2014 року. 09.09.2014 року наказом директора ДП "Семенівкарайагролісгосп" [PERSON] позивач був звільнений за п.1 ст.41 КЗпП України за вчинення одноразового грубого порушення трудових обов"язків, а саме: укладення зовнішньоекономічного контракту за №18/08/14 від 18.08.2014 року, договору №49-14 від 02.07.2014 року без відповідних повноважень, що могло спричинити злочинні фінансові втрати та втрату ділової репутації. За фактом підписання договору №49-14 від 02.07.2014 року Семенівським РВ УМВС України в Чернігівській області 18.08.2015 року внесено до ЄРДР відомості про те, що [PERSON], який працював тимчасово виконуючим обов"язки директора ДП "Семенівкарайагролісгосп" з 11.08.2014 року склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме договір №49-14 на виконання польових лісовпорядних робіт від 02.07.2014 року та протокол погодження договірної ціни на виконання лісовпорядних робіт від 02.07.2014 року у які навпроти прізвища [PERSON] поставив свої підписи, чим скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.366 КК України. Факт підтверджується договором №49-14 від 02.07.2014 року та витягом з кримінального провадження №12015270230000221 від 18.08.2014 року. Крім цього, позивач підписав два ідентичні зовнішньоекономічні контракти за одним номером і датою (№18/08/14 від 18.08.2014) у спеціфікації до яких вніс різну ціну продукції.Факт підтверджується двома ідентичними контрактами №18/08/14 від 18.08.2014. Позивач посилається на те, що судам необхідно з"ясовувати чи враховувалась при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника. Все перераховане при звільненні враховувалось, навіть попередня робота працівника.Відповідно до запису №13 в трудовій книжці позивача [NUMBER] його було звільнено з посади директора Уманського держлісгоспу за п.8 ст.40 КЗпП України за вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника. Також пояснив, що 09.09.2014 року позивач в присутності директора відповідача, [PERSON], [PERSON], [PERSON] був ознайомлений з наказом про звільнення. Від його підпису та отримання трудової книжки відмовився, про що складені відповідні акти. Таким чином позивач звернувся до суду з позовом після завершення строку звернення до суду, визначеного ст.233 КЗпП України. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача з КП "Чернігівоблагроліс" - Дубін В.І. позовні вимоги не визнав.Надав аналогічні пояснення поясненням представника відповідача - адвоката Лугового О.Є. Також пояснив, що в підпорядкування КП "Чернігівоблагроліс" входить 18 дочірніх підприємств.Відповідач по справі перебуває на другому прибутковому місці. Позивач підписав контракти на не вигідних для відповідача умовах. Просив в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює у відповідача на посаді інженера по кадрам. 09.09.2014 року директор [PERSON] запросив до свого робочого кабінета її, головного бухгалтера [PERSON] та головного лісничого [PERSON] кабінеті вже перебував [PERSON] їх присутності директор оголосив наказ пр звільнення останнього.В свою чергу [PERSON] прочитав наказ. Від підпису про ознайомлення відмовився, надавати пояснення за одноразове грубе порушення трудових обв"язків також відмовився.Вона хотіла вручити [PERSON] копію трудової книжки, але останній також від отримання відмовився. В подальшому, трудова книжка рекомендованою поштою була вислана за адресою позивача - місцем реєстрації за паспортними даними, копія наказу про звільнення нею була вручена позивачу. Аналогічні пояснення поясненням свідка [PERSON] надали суду свідки [PERSON] та [PERSON] Суд, вислухавши сторони, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого висновку. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу за №44-к від 11.08.2014 року в.о. директора ДП "Семенівкарайагролісгосп" [PERSON] з 11.08.2014 року [PERSON] призначено заступником директора підприємства (а.с.10). В цей же день наказом за №6 директора КП "Чернігівоблагроліс" дочірнім підприємством якого є відповідач, у зв"язку з відсутністю директора [PERSON], [PERSON] призначено тимчасово виконуючим обов"язки директора (а.с.9). Наказом директора ДП "Семенівкарайагролісгосп" [PERSON] за №30 від 09.09.2014 року [PERSON] звільнено з посади заступника директора за ч.1 ст.41 КЗпП України у звязку з вчиненням одноразового грубого порушення трудових обов"язків, а саме укладання зовнішньоекономічного контракту №18/08/14 від 18.08.2014 року, договору №49-14 від 02.07.2014 року без відповідних повноважень, що могло спричинити злочинні фінансові втрати для підприємства, а також втрату ділової репутації серед інших контрагентів (а.с.7). Відповідно до акту про відмову працівника від підпису в наказі про звільнення від 09.09.2014 року складеного комісією в складі: гол.лісничого [PERSON], гол.бухгалтера [PERSON], інженера з кадрів [PERSON], зазначено, що 09.09.2014 року [PERSON] відмовився ознайомитися з наказом №30 від 09.09.2014 року "Про звільнення з роботи" про що вони засвідчили (а.с.8). Вказаний склад комісії засвідчив акти від 09.09.2015 року про відмову працівника від надання письмового пояснення (а.с.65) та про відмову працівника від отримання трудової книжки (а.с.47). Загальна сума доходу за період з 11.08.2014 року по 09.09.2014 року за місцем роботи позивача становить 3868,66 грн, що підтверджується довідкою про доходи, виданою відповідачем за №625 від 23.07.2015 року(а.с.11). Відповідно до договору за №49-14 від 02.07.2014 року на виконання польових лісовпорядних робіт, однією із сторін є ДП "Семенівкарайагролісгосп" та протокол погодження договірної ціни до даного договору підписаний від імені [PERSON] (а.с.29,30). [PERSON] звернувся із заявою до Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області про те, що [PERSON] будучи тимчасово виконуючим обов"язки директора ДП "Семенівкарайагролісгосп" склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: договір на виконання лісовпорядних робіт та протокол погодження договірної ціни на виконання польових лісовпорядних робіт, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 12015270230000221 (а.с.31,32). Також [PERSON] підписав два ідентичні зовнішньоекономічні контракти за одним номером і датою (№18/08/14 від 18.08.2014) у спеціфікації до яких вніс різну ціну продукції.Факт підтверджується двома ідентичними контрактами №18/08/14 від 18.08.2014 (а.с. 33-40). Відповідно до запису №13 в трудовій книжці позивача [NUMBER] його було звільнено з посади директора Уманського держлісгоспу за п.8 ст.40 КЗпП України (а.с.43). Відповідно до наказу обласного комунального спеціалізованого агролісгосподарського підприємства "Чернігівоблагроліс" від 27.12.2000 за №3 створене Семенівське районне дочірнє агролісгосподарське спеціалізоване підприємство "Семенівкарайагролісгосп", директором якого призначено [PERSON] (а.с.70). Семенівське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Семенівкарайагролісгосп" відповідно до п.п.1.4; 3.1; 1.2 Статуту має скорочену назву ДП "Семенівкарайагролісгосп", є юридичною особою, засновником якої є комунальне підприємство "Чернігівоблагроліс" Чернігівської обласної ради. За приписами п.7.5 Статуту директор підприємства призначає та звільняє з посади працівників підприємства (а.с.4-59). Відповідно до паспортних даних [PERSON] з 2002 року зареєстрований в [ADDRESS](а.с.74,75). За вказним місцем реєстрації позивачу було направлено письмове повідомлення рекомендованим листом з проханням з"явитися до відповідача для отримання трудової книжки.Даний лист повернувся відповідачу з відміткою пошти "за зазначеною адресою не проживає" (а.с.68,69). Відповідно до ч.1 ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Зазначена стаття передбачає застосування до працівників за порушення трудової дисципліни таких стягнень, як догана та звільнення.Пленум Верховного Суду України визнає дисциплінарним стягненням звільнення за підставами, передбаченими п.1 ст.41 КЗпП України (п.22 постанови "Про практику розгляду судами трудових спорів"). Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку: одноразового грубого порушення трудових обов"язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його зааступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю за цінами. Звільнення за п.1ч.1 ст.41 КЗпП України являється дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил, встановлених для їх застосування. Суд вважає, що при обранні виду стягнення позивачу, відповідачем враховано характер проступку, обставини, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду, а саме те, що позивач будучи тимчасово виконуючим обов"язки директора ДП "Семенівкарайагролісгосп" з 11.08.2014 року, використовуючи своє службове становище склав, підписав від імені директора [PERSON] та видав неправдиві офіційні документи - договір за №49-14 від 02.07.2014 року на виконання лісовпорядних робіт та протокол погодження договірної ціни на виконання цих робіт. Даний факт підтверджується договором за №49-14 від 02.07.2014 року та витягом з кримінального провадження №12015270230000221 від 18.08.2014 року. Слід відмітити, що зазначений договір позивач підписав від імені директора за 02.07.2014 року коли ще фактично не перебував у трудових відносинах з відповідачем. Також позивач підписав два ідентичні зовнішньоекономічні контракти за одним номером і датою (№18/08/14 від 18.08.2014 року) у спеціфікації до яких вніс різну ціну продукції - вартість продукції в яких різниться на 8 USD за 1м. куб. Суд вважає, що реалізація умов вказаного контракту призвела би підприємство до очевидних фінансових втрат. Слід відмітити, що ДП "Семенівкарайагролісгосп" є комунальним комерційним підприємством створеним на базі майна територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області.Згідно зі Статутом підприємство створене з метою, зокрема, отримання прибутку за рахунок задоволення потреб споживчого ринку у лісопродукції та послугах на підставі ефективного використання виробничого і фінансового потенціалу. Керівник підприємства несе повну персональну відповідальність за стан та діяльність підприємства, дотримання ведення і достовірність бухгалтерського та оперативного обліку, податкової, фінансової і статистичної звітності, зокрема забезпечення фіксування здійснення всіх господарських операцій. Факт укладання позивачем вищезазначених договору та контракту свідчить про відверте нехтування положень Статуту ДП "Семенівкарайагролісгосп" в частині відповідальності керівника за діяльність підприємства.Наслідками таких дій є безперечна втрата ділової репутації підприємства. При звільненні позивача, відповідачем також врахована його попередня робота, а саме те, що він у відповідності до запису №13 у трудовій книжці ([NUMBER]) був звільнений з посади директора Уманського держлісгоспу на підставі п.8 ст.40 КЗпП України - вчинення за місцем роботи розкрадання ( в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача за п.1 ч.1 ст.41 КзпП України є обгрунтованим та проведеним на законних підставах у відповідності до вимог ст.ст. 147, 147 (1), 148, 149, п.1.ч.1 ст.41 КЗ пП України. Позивач стверджував в позові до суду, що вказана причина звільнення є надуманною та юридично безпідставною, але ні в позові, ні в судовому засіданні не наводить цьому жодного доказу. Причини звільнення зазначені в наказі про звільнення позивач ніяким чином не спростовує. Відповідно до частини першої та другої ст.233 КзпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Позивач 27.07.2015 року звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, тобто більш ніж через 10 місяців після звільнення, зазначивши в позові на його думку поважні причини поновлення строку звернення до суду, зокрема не ознайомлення з наказом про звільнення та неотриманням трудової книжки. В судовому засіданні, крім зазначених причин вказаних в позові також доповнив поважну причину - чекав яким чином відреагує вищестояще керівництво на незаконне звільнення його з роботи. В судовому засіданні позивач пояснив, що отримав копію наказу про звільнення від інженера по кадрам 10.09.2014 року, тобто на слідуючий день після його звільнення.Тобто, достовірно знав про його звільнення з роботи. Посилання позивача на ту обставину, що він юридично не знав про своє звільнення, оскільки не одержав трудову книжку не заслуговує на увагу, оскільки він відмовився від надання пояснень, підпису наказу, отримання його копії та трудової книжки, про що свідчать акти від 09.09.2014 року про відмову працівника від надання письмових пояснень, підпису в наказі про звільнення та про відмову в отриманні трудової книжки. Про достовірність складених актів підтвердили в суді допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Рекомендованим листом від 09.09.2014 року за №613 на адресу позивача згідно паспортних даних, які були у відділі кадрів: [ADDRESS] було повідомлено про звільнення та можливість отримання трудової книжки.Проте, поштове повідомлення адресатом не було отримано. Крім того, згідно відомості 0276 на розрахунковий (зарплатний) рахунок позивача, що в установі Приватбанку, у день його звільнення було перераховано 1108,88 грн. заробітної плати (а.с.69). Таким чином позивач беззаперечно знав про видачу керівництвом відповідача наказу про його звільнення, про підстави звільнення та внесення відповідного запису до трудової книжки.Доказом цьому є також додані до позову завірені "мокрою" печаткою відповідача копії наказу про звільнення та акту від 09.09.2014 року про відмову працівника від підпису. Тобто, відсутні поважні причини для поновлення строку звернення до суду з даним позовом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що заявлені позовні не обгрунтовані та задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги не обгрунтовані, то відсутні підстави для стягнення коштів за вимушений прогул.

Outcome: dismissed