Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 447 грн. 44 коп трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України за період з 01 вересня 2013 року по 01 грудня 2014 року, 2887 грн. 94 коп індексації заробітної плати згідно ст.34 Закону України "Про оплату праці" за період з 01 вересня 2013 року по 31 жовтня 2014 року та відшкодування 1000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували у трудових відносинах, після звільнення 31 березня 2014 року позивачу належні суми не виплачені, згідно судового наказу Ніжинського міськрайонного суду від 07 квітня 2014 року на користь позивача стягнуто 16251 грн. 71 коп нарахованої заробітної плати, яка станом на 03 грудня 2014 року ВДВС Ніжинського МРУЮ не стягнута, у зв"язку з чим позивач та його сім"я перебувають у скрутному матеріальному стані, що спричинило моральну шкоду. Позивач в судове засідання не з"явився, відповідно до заяви від 05 січня 2015 року підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з"явився, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, позивач згідно письмової заяви не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. За змістом ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 даного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно наказу КП "Виробниче управління комунального господарства" від 31 березня 2014 року №36-К позивача звільнено з роботи з 31 березня 2014 року за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Довідкою відповідача від 02 квітня 2014 року підтверджується розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної праці за період вересня, жовтня, листопада, грудня місяців 2013 року, січня, лютого, березня місяців 2014 року у розмірі 16251 грн. 71 коп, дана сума заборгованості стягнута згідно судового наказу Ніжинського міськрайонного суду №2-н/740/131/14, який перебуває на примусовому виконанні ВДВС Ніжинського МРУЮ, відповідно до повідомлення ВДВС від 03 грудня 2014 року станом на 03 грудня 2014 року вищезазначена заборгованість не стягнута, докази на підтвердження стягнення даної суми заборгованості станом на час розгляду справи відсутні. Згідно з положеннями ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.ст.33, 34 Закону України "Про оплату праці" заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до ст.33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Положенням ст.34 даного Закону передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Згідно розрахунку позивача, який не спростований відповідачем, індексація заробітної плати з компенсацією за період з 01 вересня 2013 року по 31 жовтня 2014 року становить 2887 грн. 94 коп, умови нарахування даної компенсації настали також у зв'язку з несвоєчасним виконанням вищезазначеного судового наказу. Докази нарахування відповідачем індексації заробітної плати позивача за період вересня, жовтня, листопада, грудня місяців 2013 року, січня, лютого, березня місяців 2014 року,-відсутні. За таких обставин встановлені підстави для стягнення даної суми індексації заробітної плати. Вирішуючи вимоги про оплату праці суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом даної статті підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлене порушення прав позивача, як працівника, у сфері трудових відносин внаслідок невиплати належних йому грошових сум, що є підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку ст.237-1 КЗпП України. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує рівень втрати нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат, тривалості порушення трудових прав, і приходить до висновку, із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, для визначення моральної шкоди у розмірі 800 грн.. Докази на підтвердження визначення розміру моральної шкоди у розмірі 1000 грн. відсутні. Передбачена ст.625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, зокрема, дія даної статті не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва, тощо), що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення трьох процентів річних в порядку ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial