Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат по справі, обгрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власницею та проживає в [ADDRESS]. По-сусідству з нею, а саме в [ADDRESS], проживає власниця цього будинку (відповідач по справі) [PERSON], на території прилеглій до будинку якої росло дерево, а саме вишня віком близько 40 років та висотою близько 8 метрів. Позивач, неодноразово усно зверталася до відповідача з проханням зрізати дерево, оскільки воно могло становити загрозу для життя і здоров'я людей та могло пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди. 15.10.2013 року позивач звернулася письмово до депутата Сквирської міської ради [PERSON], щодо зрізання вищевказаного дерева, що знаходиться на присадибній ділянці відповідача. Однак, відповідач жодним чином не реагувала на дані звернення. 21 липня 2014 року близько 17 год 00 хв. вказане дерево впало, внаслідок чого було пошкоджено два прольоти по три з половиною секції бетонної огорожі позивача, що розташована між домоволодіннями сторін по справі, деформовано виноградні стойки та зламано витяжну трубу будинку позивача. Вказані обставини, як вважає позивачка, підтверджуються актом комісії по розгляду спірних питань Сквирської міської ради Київської області від 22.07.2014 року та висновком від 23.07.2014 року, складеним старшим дільничним інспектором міліції Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області Шельменком Д.І., за результатами проведеної перевірки за її зверненням. Позивач вважає, що погодні умови у день падіння дерева були нормальними, дощу не було, вітер був невеликий, падіння інших дерев по м.Сквира в той час не зафіксовано. Причиною падіння дерева позивач вважає те, що дереву було орієнтовно 40 (сорок) років, дерево через вік підгнило (фототаблиця №№ 1, 5). Позивач та Сквирська міська рада попереджала відповідача, щоб остання зрізала дерево, проте будь-яких дій щодо уникнення події яка сталася, відповідач не вчинила. На думку позивача, в результаті бездіяльності відповідача їй було спричинено матеріальну шкоду, розмір якої складає 680,00 (шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. і яка на думку позивача полягає в тому, що вона змушена була нести витрати в зв'язку з купівлею будівельних матеріалів, оплатою автопослуг та монтажу огорожі, що підтверджується доданими до позовної заяви видатковою накладною № 209 від 23.07.2014 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 307 від 24.07.2014 року. Вказану суму позивач просить суд стягнути з відповідача, посилаючись на ст.ст. 1166, 1192 ЦК України. Крім того зазначила, що вина відповідача у падінні дерева доведена, оскільки дерево знаходилося в аварійному стані (у нижній частині було підгнивше) та відповідно до чинного законодавства відповідач сама особисто була зобов'язана була вжити заходів щодо його утримання у належному стані. Та обставина, що дерево впало внаслідок непереборної сили, на думку позивача, відповідачем не доведена. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені вище. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, вважають, що падіння дерева сталося через обставини непереборної сили, оскільки 21.07.2014 року згідно довідки центру геофізичної обсерваторії метеорологічної станції м.Біла Церква за № 164 від 21.10.2014 року відбувалися складні погодні умови, дув сильний вітер - 13 м/сек., що за метеорологічною класифікацією, як вважає представник відповіда, є сильним (12,5 м/сек. - 15,2 м/сек.), також був дощ, гроза та серпанок, тому, внаслідок дії стихійного явища дерево похилилося на огорожу яка відділяє домоволодіння сторін, і впало. Вважає, що дерево хоча із великою кроною, проте було живе і не несло ніякої загрози. На думку відповідача, позивач всупереч Постанові КМУ від 01.08.2006 року № 1045 "Про затвердження порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах" (із змінами і доповненнями) не зверталася до Сквирської міської ради Київської області у встановленому порядку для отримання ордеру щодо зрізання будь-якого аварійного дерева на своїй присадибній земельній ділянці. Крім того, відповідач у 2013 році у встановленому законом порядку не повідомлялася міською радою щодо розгляду робочою групою даного питання, про вихід комісії з розгляду спірних питань до домоволодіння позивача їй не відомо. У акті комісії по розгляду спірних питань від 22.07.2014 року відсутні відомості щодо стану дерева, його місце знаходження та які пошкодження дерева комісія виявила. Таким чином, відповідач вважає, що оскільки її вина в падінні дерева відсутня, підстави для відшкодування шкоди спричиненої його падінням також відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником [ADDRESS], та проживає в ньому з 1977 року. Вказане підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10 грудня 1970 року, виданого Сквирським комбінатом комунальних підприємств [PERSON], на підставі рішення виконкому Сквирської міської ради депутатів трудящих від 27 листопада 1970 року, зареєстроване в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації від 10. грудня 1970 року, реєстраційна книга за № 11, за реєстром № 2148; копією плану розміщення самочинного будівництва в межах існуючої присадибної земельної ділянки [ADDRESS] (забудовник - [PERSON]), виданого 18 липня 2008 року відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Сквирської райдержадміністрації, з якого вбачається, що на півночі присадибна земельна ділянка [PERSON] межує із земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS]; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.11.1980 року, актовий запис № 127; копією довідки відділу РАЦС Сквирського РУЮ Київської області від 15 лютого 2005 року за №35/3.32, про реєстрацію розірвання шлюбу, актовий запис № 127; копією витягу з рішення виконкому Сквирської міської ради від 14 лютого 2012 року за №375/26, про присвоєння житловому будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS], власником якого є [PERSON]; копією паспорта позивачки [PERSON] з відміткою про місце проживання у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з 14 грудня 1977 року. Присадибна земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] із 10 вересня 2013 року перебуває у користуванні [PERSON] за договором оренди земельної ділянки, (цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: 3224010100:01:037:0001), укладеним між [PERSON] та Сквирською міською радою та поновленим на строк 20 (двадцять) років на підставі додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 05 вересня 2014 року. Вказані обставини сторонами не заперечуються. По-сусідству з позивачем [PERSON], а саме в [ADDRESS], проживає її рідна сестра - відповідач [PERSON], яка є власницею 33/100 частини цього будинку. Вказане підтверджується копією рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 травня 2007 року (справа № 2-357/2007р.), зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 22 березня 2008 року; копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами від 26 вересня 2014 року. Земельна ділянка для обслуговування 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами, перебуває у користуванні відповідачки [PERSON], що не заперечується сторонами по справі. 15 жовтня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до депутата Сквирської міської ради Київської області [PERSON] із заявою щодо виділення міською радою комісії для вжиття заходів з приводу насаджень - дерева сорту вишні сусідкою [PERSON] де зазначила: "Вишня посаджена близько 40 (сорока) років тому, один стовбур похилився на огорожу, яка відділяє присадибні земельні ділянки з сусідкою, а другий при корявому дуплі може впасти на мою кришу, завалить забор, дерево стоїть під самим забором. Я її ([PERSON]) попереджала, а вишню щоб вона зрізала". Як зазначає у заяві позивач, вишня сягала 8 (восьми) метрів висотою, могла становити загрозу для життя і здоров'я людей та могла пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди, однак, відповідач жодним чином не реагує на звернення позивача. Вказані обставини підтверджуються заявою позивача [PERSON] від 15 жовтня 2013 року, та не заперечується відповідачем. Як вбачається із протоколу засідання робочої групи щодо розгляду депутатського звернення депутата Сквирської міської ради VІ скликання [PERSON] від 22 жовтня 2013 року робочою групою у складі її керівника - першого заступника міського голови [PERSON], секретаря робочої групи - начальника відділу з питань підприємництва, землекористування та містобудування [PERSON]: 1) депутатське звернення депутата Сквирської міської ради [PERSON] (вх. № 1026 від 15.10.2013 року) розглянуто по суті; 2)роз'яснено сторонам вимоги ч. 1 ст. 103 ЗК України, згідно якої власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо) та вимоги ч. 2 ст. 55 Конституції України, згідно якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. А у п. 3 рекомендацій сторонам роз'яснено, що в разі непогодження з прийнятим рішенням, роз'яснити право на звернення до суду для вирішення спору в судовому порядкую. Зміст протоколу та викладені в ньому роз'яснення сторонам, останніми не заперечуються. Згідно довідки центру геофізичної обсерваторії метеорологічної станції м.Біла Церква за № 164 від 21.10.2014 року, по даним метеостанції міста м.Біла Церква 21.07.2014 року максимальна швидкість вітру була 13 м/с, були такі атмосферні явища, як дощ, гроза, серпанок. Згідно довідки центру геофізичної обсерваторії метеорологічної станції м.Біла Церква за № 121 від 04.08.2014 року, сильні опади у вигляді зливового дощу спостерігались 19 липня 2014 року (40,6 мм.), а сильний поривчастий вітер з максимальною швидкістю 16 м/с спостерігався 18 липня 2014 року. Спостереження метеостанції Біла Церква можуть бути використані, зокрема і у Сквирському районі Київської області.. 21 липня 2014 року близько 17 год 00 хв. дерево сорту вишні впало, внаслідок чого було пошкоджено два прольоти по три з половиною секції бетонної огорожі належної позивачу, що розташована між домоволодіннями сторін по справі, деформовано виноградні стойки та зламано витяжну трубу будинку позивача. Вказані обставини не заперечуються сторонами по справі. Актом комісії по розгляду спірних питань Сквирської міської ради Київської області від 22.07.2014 року, у складі голови комісії - заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Телеги В.В., членів комісії - начальника відділу підприємництва, землекористування та містобудування Іващенко Н.В., головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури Сквирської РДА Івасюк Г.Ю. та інспектора по благоустрою Тартас В.А., яка виїжджала на місцевість, розглянуто звернення [PERSON], що мешкає по [ADDRESS]. Встановлено, що на присадибній земельній ділянці гр.[PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS] впало дерево (вишня) на паркан заявниці, внаслідок чого було пошкоджено два прольоти по три з половиною секції бетонної огорожі, деформовано виноградні стойки та зламана витяжна труба. В акті комісії по розгляду спірних питань від 22.07.2014 року відсутні відомості щодо стану дерева яке впало, його місце знаходження та які пошкодження дерева комісія виявила. 22 липня 2014 року до чергової частини Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області надійшла заява від гр. [PERSON] щодо вжиття заходів до її сестри гр. [PERSON], так як остання не зрізала дерево і воно впало пошкодивши при цьому паркан та частину будинку заявниці. Враховуючи те, що сума завданих збитків яку оцінила заявниця [PERSON] менша за суму передбачену ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік", що необхідна для проведення розслідування по кримінальному провадженню за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, старший ДІМ Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області капітан міліції [PERSON] прийняв висновок про відсутність ознак кримінального правопорушення за малозначністю діяння (ч. 2 ст. 11 КК України). Рекомендував гр. [PERSON] звернутися до суду з приводу відшкодування завданих збитків. Вказане підтверджується висновком від 23 липня 2014 року, затвердженим начальником Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON] від 23.07.2014 року. Видатковою накладною № 209 від 23.07.2014 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 307 від 24.07.2014 року підтверджуються витрати здійснені позивачем в зв'язку з купівлею будівельних матеріалів, оплатою автопослуг та монтажу огорожі за договором укладеним з ТОВ "Будівельно-монтажне управління". Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Положення ст. 322 Цивільного кодексу України визначають, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування (п. в) ч.1 ст. 81 ЗК України), безоплатно (п. а) ч. 3 ст. 116 ЗК України), у межах норм передбачених п. г) ч.1 ст. 121 ЗК України. Матеріали справи не містять відомостей про приватизацію відповідачкою [PERSON] земельної ділянки для обслуговування 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). А відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного Кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Як встановлено вище судом та не заперечувалось сторонами по справі, відповідач [PERSON] є користувачем земельної ділянки для обслуговування 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). У випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням (ст. 105 ЗК України). Частиною 2, п. ґ) ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відшкодування заподіяних збитків. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (презумпція вини). У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, за вказаними нормами права, доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій (бездіяльності) заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дію (бездіяльністю) і негативними наслідками. Згідно з підпунктом 7 пункту «а» ст. 30 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення; охорона зелених насаджень і водойм тощо. Згідно ст. 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють, зокрема, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 14 Закону України „Про благоустрій населених пунктів" суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. До об'єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, прибудинкові території, території будівель та споруд інженерного захисту територій, території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. Об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством. Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено перелік об'єктів благоустрою населених пунктів, до якого присадибні ділянки приватних будинків не відносяться. Разом з тим, частиною 1 ст. 26 «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що благоустрій присадибної ділянки проводиться її власником або користувачем цієї ділянки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію. Правові та організаційні засади озеленення населених пунктів визначені Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 р. за №880/12754 (далі - Правила), згідно п. 1.3 яких правила є обов'язковими для виконання всіма установами, підприємствами, організаціями та громадянами, які займаються проектуванням, створенням, ремонтом і утриманням зелених насаджень, розташованих на територіях населених пунктів України. Згідно п. 2.1 Правил, зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав'яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту. Зеленими насадженнями обмеженого користування, зокрема є насадження на територіях житлових будинків. Користувачі земельних ділянок - фізичні чи юридичні особи, які взяли земельну ділянку в довгострокову оренду або користування ними. А під терміном присадибна ділянка розуміється ділянка землі, що передається у власність громадян для обслуговування житлового будинку. Згідно п. 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. З огляду на вищевказане, суд вважає, що особою, яка повинна була утримувати дерево на земельній ділянці, якою вона користується та яке спричинило шкоду позивачу є відповідач у справі - [PERSON]. Виробничий процес утримання об'єктів зеленого господарства включає, зокрема видалення окремих дерев та видалення аварійних дерев (абз. 1 розділу 9 Правил). Відповідно до п.п. 9.1.10, 9.1.12 Правил для нормального росту й правильного розвитку дерев здійснюють догляд за кроною протягом усього життя рослин. Обрізають дерева навесні до розпукування бруньок або восени після опадання листя. У дерев видаляють порослеві пагони, які утворюються біля кореневої шийки, а також на стовбурах в міру її появи. Сухі гілки обрізують у міру їх виявлення впродовж року. Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі. Аналіз поняття "аварійне дерево" дає підстави суду вважати, що це дерево, яке: 1)може перебувати або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ; 2) може перебувати або перебуває у пошкодженому стані за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі; 3) може становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди у зв'язку з настанням обставин передбачених пунктами 1 та/або 2 даного абзацу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 59 ЦПК України). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дочкою відповідачки [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у житловому будинку по [ADDRESS] разом із матір'ю [PERSON] На присадибній земельній ділянці батьків житлового будинку по [ADDRESS] знаходилося дерево - вишня. Відстань дерева від огорожі яка відділяє територію земельної ділянки батьків та території тітки [PERSON] спочатку становила 2 (два) метри, а потім, через переміщення паркану - на відстані 1 (одного) метру. Крона вишні була зеленою, про діаметр дерева свідку не відомо. На момент падіння вишні був шкальний вітер, дощ та гроза, у будинку вимикався телевізор. Коли чоловік свідка [PERSON] лагодив дах будинку [ADDRESS], то він був присутній при падінні дерева, а зайшовши до будинку повідомив свідку та відповідачу [PERSON], що вишня під дією вітру похилилася, і впала на огорожу сусідки [PERSON] Коли свідок та відповідач вийшли з будинку поглянути на дерево, то побачили, що його крона була у дворі позивачаи, яка на той час на подвір'ї була відсутньою. Коріння вишні було живе, оскільки свідок підходила до стовбура вишні, стовбур вишні був живий, не гнилий. Попередньо на дерево забирався батько свідка, який збирав на ній вишні. Комісій щодо вирішення спірного питання з вишнею свідок за місцем проживання, не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є рідною сестрою сторін по справі суду пояснила, що за день-два перед падінням вишні вона була у домоволодінні відповідача [PERSON], крона дерева була зеленою із вишнями, у нормальному вигляді, стан стовбура був живим, не трухлявим. Будь-які земельні роботи на території де росла вишня не проводилися. У сестри [PERSON] свідок бувала часто. 21.07.2014 року свідок не була у домоволодінні відповіда [PERSON] У день, коли впало дерево, пронісся ураганний сильний вітер, що запам'яталося свідку. Також свідку відомо, що у м.Сквира у вказаний день було зірвано шифер у іншому домоволодінні, ламалися дерева. Також свідку відомо, що 21.07.2014 року, по словах сестри, у [ADDRESS] також була негода. Через декілька днів свідок була у відповіда та бачила вишню, яка лежала на землі, на ній були вишні. За свідченням свідка, її сестра [PERSON] розповідала, що у домоволодіння позивачки приходила комісія щодо даної вишні, на комісію не викликали ні [PERSON] ні свідка. Яка комісія, і з яких питань приходила, свідку не відомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є чоловіком відповідача, суду пояснив, що проживає у житловому будинку по [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] напроти будинку з території якого впало дерево. Дерево росло із початку 90-х років ще за життя покійного тестя, було міцне і здорове, трухлявим не було. За 4 (чотири) роки до падіння вишні свідок обрізав частину її гілок, які виходять на домоволодіння відповіда. Нижня частина дерева у діаметрі була приблизно 30 (тридцять) сантиметрів. Оскільки свідок за професією був лісорубом, то йому відомо, що у кореневій системі даного дерева був розрив (лопнутий корінь), коренева система була живою, стовбур розламаним не був. За тиждень до падіння дерева свідок, вага якого приблизно 93-94 кг. забирався на нього по 4 (чотириметровій драбині) і рвав вишні стаючи ногами на саму вишню, дерево було життєздатне. У день падіння дерева, 21.07.2014 року приблизно після 16 год. 00 хв., свідок із зятем ремонтували дах будинку [ADDRESS], він стояв спиною до дерева, чув його тріск через сильний поривистий вітер.. У день падіння дерева у будинку пропадало світло на 40 (сорок) хвилин. Після падіння дерева, його порізала сусідка [PERSON], яка проживає [ADDRESS]. Різала дерево починаючи від 1 (одного) метра від коріння, крім гілок, які свідок забрав попередньо. Комісія з'являлася з приводу дерева у домоволодіння по [ADDRESS], дивилися на те, що дерево впало, секретар з комісії запитувала про те, чи попередньо попереджалося щодо зрізання дерева, на що була надана відповідь, що попереджень не поступало. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснив, що позивач [PERSON] найняла його для зрізання вишні. Свідок разом із зятем позивача [PERSON] через три-чотири дні після падіння вишні, її порізали. Коли свідок із зятем позивача [PERSON] різали вишню, то бачили з території позивача, що вишня у нижній частині, приблизно у 30 (тридцяти) сантиметрах від землі була підгнившою, вважає, що довго вона простояти через дану обставину не змогла б. Стовбур вишні був цілий, коріння не було видно, коріння не вивертало. Свідок вважає, що переламався стовбур дерева у нижній частині дерева, тобто, у тій частині (на висоті 30-40 см. від землі) де воно підгнило. Гілки дерева, які росли із частини земельної ділянки відповідача, були обрізаними, чому - свідку не відомо. Зазначає, що огорожа, яка відділяє сусідів - сторін по справі була більше 2 (двох) метрів. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з огляду на те, що дані свідки є зацікавленими особами по справі, оскільки є близькими родичами відповідача по справі, перебувають в тривалих неприязних відносинах із позивачкою по справі та їх покази суперечать матеріалам справи. Так, судом досліджено надані позивачем фототаблиці за №№ 1 та 5 від 21 липня 2014 року, з яких вбачається, що дерево (вишня) діаметром приблизно 30-40 (тридцять-сорок) сантиметрів котре впало на огорожу, яка відділяє ділянку позивача від ділянки відповідача, у нижній його частині приблизно у 40-50 (сорока-п'ятдесяти) сантиметрах від землі було із гнилою серцевиною стовбура що, зокрема чітко видно із фототаблиці за № 1 та узгоджується із показаннями свідка [PERSON] Із фототаблиць №№ 2, 4 та 9 вбачається, що крона дерева була живою, на ній не було сухого гілля, стовбур був живий, листя на дереві зелене. Поряд з цим, із матеріалів справи неможливо встановити у якому стані було коріння дерева та у якому місці дерево переламалося. Із фототаблиці доданої відповідачем [PERSON], також неможливо встановити стан коріння дерева, у якому місці дерево переломилося. Покази свідка [PERSON] як доказ того, що у кореневій системі даного дерева був розрив (лопнутий корінь), проте коренева система була живою, не є на думку суду допустимим доказом, оскільки стан кореневої системи дерева може визначити лише відповідний експертний висновок. Клопотання про проведення експертизи жодна із сторін у судовому засіданні не заявляла. Суд не може прийняти як доказ відсутності вини відповідача у падінні дерева довідку центру геофізичної обсерваторії метеорологічної станції м.Біла Церква за № 164 від 21.10.2014 року, з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Згідно довідки центру геофізичної обсерваторії метеорологічної станції м.Біла Церква за № 164 від 21.10.2014 року, по даним метеостанції міста м.Біла Церква 21.07.2014 року максимальна швидкість вітру була 13 м/с, були такі атмосферні явища, як дощ, гроза, серпанок (серпанок - легка поволока, легкий прозорий туман, атмосферне явище, при якому відбувається помутніння повітря викликане наявністю у ньому продуктів конденсації, дрібних крапель води чи кристаликів льоду, але дальність видимості коливається в діапазоні 1-10 км.). Згідно довідки центру геофізичної обсерваторії метеорологічної станції м.Біла Церква за № 121 від 04.08.2014 року, сильні опади у вигляді зливового дощу спостерігались 19 липня 2014 року (40,6 мм.), а сильний поривчастий вітер з максимальною швидкістю 16 м/с спостерігався 18 липня 2014 року. Спостереження метеостанції Біла Церква можуть бути використані, зокрема і у Сквирському районі. Із довідки центру геофізичної обсерваторії метеорологічної станції м.Біла Церква за №164 від 21.10.2014 року вбачається, що на день падіння дерева - 21.07.2014 року максимальна швидкість вітру була 13 м/с. Представник відповідача у запереченні зазначав, що за метеорологічною класифікацією вітер швидкістю 13 м/с є сильним (12,5 м/сек. - 15,2 м/сек.), та таким, що міг похилити дерево на огорожу яка відділяє домоволодіння сторін, і сприяти його падінню. Разом з тим, постійним комітетом Першого метеорологічного конгресу Всесвітньої метеорологічної організації, що створена Конвенцією про Всесвітню метеорологічну організацію 1947 року (м. Вашингтон, США, членство України - з 1951 року) 1874 року (зі змінами і доповненнями) прийнята дванадцятибальна шкала Бофорта для приблизної оцінки швидкості вітру по його впливу на наземні предмети. Згідно вказаної шкали при швидкості вітру 10,8-13,8 (сильний вітер) хитаються великі гілки дерев, 13,9-17,1 (міцний вітер) хитаються невеликі стовбури дерев, 17,2-20,7 (дуже міцний) ламаються гілки дерев і важко йти проти вітру. Таким чином, згідно вказаної шкали, лише внаслідок дії вітру від 17,2 м/с можуть бути зламані тільки гілки дерев, однак в даному випадку встановлено, що впав стовбур дерева. За шкалою Бофорта лише при вітрові швидкістю 24,5-28,4 м/с (сильний шторм) дерева вириваються з корінням. Виходячи з вищевказаного, наявність вітру швидкістю до 13 м/с не може спричинити падіння стовбура дерева, що мало місце у данному випадку, а тому за таких обставин, суд вважає, що дерево вишні впало на огорожу позивача [PERSON] не внаслідок дії вітру, а у зв'язку із наявністю гнилої серцевини стовбура, що підтверджується фототаблицями за №№ 1 та 5 від 21 липня 2014 року та свідченням свідка [PERSON] Таким чином, суд вважає, що факти неналежного догляду з боку відповідача [PERSON] за деревом вишні, відсутності контролю за його станом, що призвело до його падіння, внаслідок якого позивачу [PERSON] спричинена матеріальна шкода, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідачем [PERSON] не доведено, що шкода завдана падінням дерева, що росло на земельній ділянці, яка перебуває у її користуванні, сталася внаслідок непереборної сили (стихійного явища природи). Посилання представника відповідача на ту обставину, що всупереч Постанові КМУ від 01.08.2006 року № 1045 "Про затвердження порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах" (із змінами і доповненнями) позивач не зверталася до Сквирської міської ради Київської області для отримання ордеру щодо зрізання будь-якого аварійного дерева на присадибній земельній ділянці відповідача, спростовується наступним. Згідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від № 1045 від 01.08.2006 року. Згідно абз. 3 п. 2, п. 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою КМУ від 01.08.2006 року № 1045 (далі - Порядок), видалення зелених насаджень здійснюється у разі, зокрема знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 сантиметрів. Видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7 - 10 цього Порядку). Пунктом 10 Порядку передбачено, що видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості. Виходячи з вищевказаного. лише власник (користувач) приймає рішення про видалення зелених насаджень на присадибній ділянці, яка перебуває у його приватній власності (користуванні). Відповідач [PERSON], як встановлено вище, є користувачем земельної ділянки для обслуговування 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] на якій росла вишня. Правом на видалення зелених насаджень, інші особи, крім відповідача [PERSON] наділені не були, а також порядок видалення зелених насаджень іншими нормативними актами не передбачений. Крім того, як вбачається із п. 3 Постанови КМУ від 01.08.2006 року № 1045, органам місцевого самоврядування лише рекомендовано, а не зобов'язано надавати незахищеним верствам населення (малозабезпеченим громадянам, інвалідам, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, учасникам бойових дій, ветеранам праці, одиноким матерям (батькам), багатодітним сім'ям, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), а не будь-якій особі, яка звернулася до вказаного органу допомогу у видаленні аварійних, сухостійних і фаутних дерев на їх присадибних ділянках. Посилання відповідача на ту обставину, що позивач зверталась не до Сквирської міської ради Київської області, а до депутата міської ради щодо вирішення спірного питання, а також посилання на те, що відповідач у 2013 році у встановленому законом порядку не повідомлялася міською радою щодо розгляду робочою групою даного питання, не повідомлялася про вихід комісії з розгляду спірних питань до домоволодіння позивача, спростовується наступним. До матеріалів справи позивачем додана заява від 15 жовтня 2013 року, як докази її звернення до представника інтересів територіальної громади - депутата міської ради [PERSON] з приводу спірного питання із деревом, яка у свою чергу звернулася до Сквирської міської ради Київської області щодо створення робочої групи з вирішення вказаного питання. Наслідком звернення позивача став протокол робочої групи, який роз'яснював сторонам, а не позивачу порядок вирішення спірного питання. Протокол, як доказ приймається судом до уваги, оскільки складений компетентними посадовими особами органу місцевого самоврядування та скріплений печаткою виконкому Сквирської міської ради Київської області. Крім того, із матеріалів справи (фототаблиці №№ 1 та 5, фототаблиця відповідача [PERSON]) вбачається, що дерево, яке впало на огорожу позивача, росло приблизно в 1 (одному) метрі від огорожі. Пунктом 8.8 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що якщо дерева висаджують у таких місцях, де їм загрожує пошкодження чи вони можуть бути зламані, то їх огороджують. А за підпунктом 8.12.7 п. 8.12 Правил, віддаль від будівель, споруд до дерев та чагарників наведено в додатку 3, де за порядковим номером 1 відстань від зовнішніх стін будівель і споруд до осі стовбура дерева повинна бути не менше 5 (п'яти) метрів. Таким чином, відповідачем порушено вимоги пункту 8.8 та підпункту 8.12.7 пункту 8.12 Правил, що на думку суду, крім вищенаведеного, також доводить наявність причинного зв'язку між протиправною бездіяльністю відповідача і негативними наслідками що настали. Визначаючи розмір спричиненої матеріальної шкоди суд виходить з наступного. Сторонами не заперечувалося, що внаслідок падіння дерева пошкоджено два прольоти по три з половиною секції бетонної огорожі, деформовано виноградні стойки та зламана витяжна труба. Таким чином, матеріальний збиток, нанесений позивачу за пошкодження огорожі становить 680,00 (шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 209 від 23.07.2014 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 307 від 24.07.2014 року, яка підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з вищевказаного, суд вважає доведеним факт протиправної бездіяльності відповідача, її вини у падінні дерева на огорожу позивача, наявності причинно-наслідкового зв'язку між такою бездіяльністю та наслідками, що настали, а також суд вважає що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача сплачений та документально підтверджений судовий збір в сумі 243,60 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Outcome: approved