Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що службою у справах дітей як його структурним підрозділом в особі орган опіки та піклування було зібрано матеріали щодо позбавлення батьківських прав відповідачів як таких, які ухиляються від виконання батьківських обов"зків, покладених на них, по утриманню та вихованню малолітньої дитини - [PERSON], [INFO].. Зазначає, що відповідачі є батьками вказаної вище дитини, їх шлюб було розірвано до реєстрації її народження у судовому порядку за заочним рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 21.08.04 р.. Вперше питання щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав щодо вказаної вище їх дитини порушувалось у жовтні 2014 р. у зв»язку з їх зверненням до служби у справах дітей про залишення казаної вище дитини у держустанові, а також - оскарженням відповідачем [PERSON] свого батьківства. Після відповідної перевірки 21.10.14 р. за його рішення № 359 вказану вище дитину було направлено у дитбудинок інтернатного типу терміном на 6 міс.. За період перебування цієї дитини у Волинському облспеціалізованому будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки, не змінились умови, а тому термін перебування за його рішенням від 14.05.15 р. № 161 було продовжено до 01.11.15 р.. Зазначає, що у серпні та вересні 2015 р. було проведено відповідну роботу з відповідачами щодо виховання та утримання вищевказаної їх дитини. Їх було попереджено про адмінвідповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, роз»яснено про неприпустимість вживання алкогольних напоїв та можливість позбавлення батьківських прав. 07.09.15 р. на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей (далі - комісія) було розглянуто питання щодо виконання відповідачами батьківських обов»язків по відношенню до вказаної вище дитини. Під час цього засідання відповідачі повністю погодились з тим, що вони не виконують своїх батьківських обов»язків, не заперечили проти позбавлення їх батьківських прав стосовно вищевказаної їх дитини. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 28.10.13 р. № 159*5 372/13 - ц провадження № 2/159/1 316/13 було визначено місце проживання дітей відповідачів: [PERSON], 04 р. н., [PERSON], 07 р. н., [PERSON], 07 р. н., з відповідачем [PERSON]. Відповідач же [PERSON] по місцю проживання не створила відповідних умов для передавання дітей їй. Вона не має змоги сплачувати аліменти на утримання згаданих трьох дітей та щодо неї порушувалась кримінальна справа за ч. 1 ст. 164 КК України. Враховуючи вищевикладене, комісією було рекомендовано службі у справах дітей виконкому Ковельської міськради підготувати відповідну документацію щодо позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їх дитини - [PERSON]. Просить позов задовольнити, позбавити відповідачів батьківських прав щодо вказаної вище дитини. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, обгрунтувавши його вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснив, що відповідачі на протязі тривалого проміжку часу не цікавляться дитиною, яка перебуває у держустанові. Відповідач [PERSON] не надав доказів того, що він не є батьком вказаної дитини. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що він не вважає себе батьком вказаної вище дитини, однак, свого батьківства у встановленому законом порядку на даний час не оспорив. Дійсно, він жодного разу не цікавився життям вказаної дитини у держустанові. За його зверненням щодо відповідача [PERSON], дійсно, порушувалась кримінальна справа у серпні 2014 р., ходом якої він не цікавився. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила. Письмового заперечення проти позову до суду не подала. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності відповідача [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, думку прокурора, яка вважає, що позов підлягає до задоволення, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що заявлені вимоги підставні та підлягають до повного задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Та обставина, що відповідачі є батьками неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Та обставина, що сторони перебували у шлюбі з 2004 р. та розірвали свій шлюб, стверджується копією заочного рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.08. 14 р. у справі № 159/591/14 - ц провадження № 2/159/300/14. Як слідує з копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 28.10.13 р. № 159/5 372/13 - ц провадження № 2/159/1 316/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення місця проживання дітей, було визначено місцем проживання трьох інших спільних неповнолітніх дітей відповідачів - місце проживання відповідача [PERSON] як їх батька. Як вбачається із заяв відповідачів від 20.10.14 р., 14.10.15 р., адресованих голові комісії, відповідач просили прийняти відповідне рішення і тимчасово влаштувати їх дитину - сина [PERSON], 14 р. н., у облспецбудинок дитини. Згідно з копіями рішень виконкому Ковельської міськради Волинської області № 359 від 21.10.14 р. та № 161 від 14.05.15 р. «Про направлення дитини до інтернатної установи», вказану вище дитину було направлено до інтернатної установи терміном, спочатку на 6 міс., а згодом - до 01.11.15 р.. Відповідно до листа № 282 від 15.09.15 р. Волинського облспецбудинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки УОЗ Волинської облдержадміністрації, 22.10.14 р. вкахана вище дитина відповідачів поступила у будинок, де перебуває на даний час. Батько дитини її не провідував, а мати відвідала двічі та у телефонному режимі цікавилась нею. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Ковельської міськради Волинської обл. від 01.09.15 р. № 324 - 1. 20/2, затвердженим рішенням виконкому Ковельської міськради № 300 від 10.09.15 р. «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільніст позбавлення батьківських прав», є доцільним та відповідає інтересам неповнолітньої дитини сторін позбавлення відповідачів батьківських прав щодо вказаної вище дитини. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як слідує із змісту ч. 2 ст. 141 СК України, проживання батьків дитини окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. За змістом ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню своєї дитини без поважних причин. Відповідачі мали можливість виконувати свій обов"язок по вихованню дитини та її утримувати, однак, ухилялись від виконання цього обов"язку на протязі тривалого часу. Відповідачі виявляють байдужість як в частині надання сину належного утримання, так і в частині участі у його вихованні, вжитті заходів до спілкування з сином та не цікавляться ним у належній мірі. А тому позбавлення відповідачів батьківських прав щодо вказаної вище неповнолітньої дитини сторін є доцільним, не суперечить інтересам дитини. Дитину слід передати орган опіки та піклування для вирішення питання, в межах його компетенції, про подальше влаштування. На думку суду, це відповідатиме найвищим інтересам дитини огляду на необхідність її захисту , що стверджено і міжнародними правовими актами, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини, так як батьки не тілтки не виконували на протязі більше року своїх батьківських обов"язків щодо дитини, передбачених чинним законодавством, небажанням реалізувати свої права на повернення дитини у сім"ю матері чи батька, а й своїми заявами про поміщення дитини до будбудинку і невжиттям будь- яких заходів до того, щоб дитину забрати з будинку, виявили і виявляють повну байдужість до її долі. Доводи відповідача [PERSON] про оспорювання батьківства, не спростовують доводів позивача, що є обґрунтованими, і будь- якими доказами не стверджені. З огляду на наведене, дитину доцільно передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування. А тому позов слід задовольнити. З відповідачів слід стягнути на доход держави судовий збір у розмірі, передбаченому чинним законодавстом, в рівних частках. На підставі наведеного,

Outcome: approved