Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що вона перебуває з 15 серпня 2009 року в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON], який укладено у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку Донецької області, про що складено запис акта про шлюб за №506. Від цього шлюбу в подружжя народилася [INFO] старша дочка [PERSON]. [INFO] року в пологовому відділенні КУ Центральної районної лікарні №17 м.Донецьк в заявниці народилася друга дитина: син, [PERSON]. У зв"язку із проведенням антитерористичної операції на Сході України, в тому числі, в м. Донецьку та Донецькій області, вона із сім"єю була змушена виїхати з місця свого постійного проживання та переселитися проживати до родичів в селище Ясіня Рахівського району Закарпатської області. Свідоцтво про народження дитини, видане Київським відділом записів актів громадянського стану міста Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 13 квітня 2018 року про народжененя її дитини, на території України є недійсним, так як видано органом Держави, яка є невизнаною. Зареєструвати народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану за місцем її тимчасвого проживання у встановленомсу законом порядку вона не може, оскільки державні органи, в тому числі заінтересована особа, Рахівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області не визнають документи, виданих на такій території, що позбавляє її можливості реалізувати свої права, пов"язані з народженням, утриманням та вихованням малолітньої дитини. У зв"язку з чим просила встановити факт народження дитини, [PERSON], визнавши його народження - [INFO] року, місцем народження - місто Донецьк , Київський район, Донецької області, України, батьком дитини - [PERSON], громадянина України, матір"ю дитини - [PERSON], громадянку України. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просить таку задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився. В.о.начальника віддлу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області О.М.Тулайдан надала заяву, в якій просить справу розглянути без представника відділу, в задоволенні заяви не заперечує. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У відповідності до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану (п. 4 ст. 273 ЦПК України). Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області 15 серпня 2009 року, [PERSON], [INFO] зареєстрував шлюб із [PERSON], [INFO], прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Судом встановлено, що згідно медичного свідоцтва про народження [NUMBER] від 03.04.2018 року, виданого Центральною районною лікарнею №17 міста Донецьк, [PERSON], [INFO], народила дитину чоловічої статі, вагою 3150 грамів, пологи другі, дитина народилась доношеною. Також на підтвердження факту народження дитини заявником було надано обмінну картку пологового будинку. Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації народження вих. № 312/15.9-33 від 10.08.2018 року Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої [INFO] року у матері [PERSON], через те, що заявником для підтвердження факту народження пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, м. Донецьк Донецької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній час медичне свідоцтво про народження дитини, видане лікувальним закладом на тимчасово окупованої території, не є підставою для реєстрації народження на території України. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження, зокрема є: медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Оцінюючи лікарське свідоцтво про народження, суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved