Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та додаткових витрат, посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] [INFO]. На даний час шлюб між сторонами розірвано і вони проживають окремо. Після розірвання шлюбу між сторонами була домовленність про сплату аліментів в добровільному порядку в розмірі 500 грн. Щомісячно. Відповідач порушує домовленність надає допомогу епізодично і не в тому розмірі що було домовлено. Син має дуже поганий стан здоров"я є інвалідом дитинства і потребує постійного лікування та значних матеріальних витрат. В зв"язку з проведенням двох операцій позивачка понесла витрати на загальну суму 32810,78 грн., з яких 1/2 просить стягнути з відповідача. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить суд стягнути аліменти на сина в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття та аліменти за минулий час в розмірі 14000 грн., а також 1/2 додаткових витрат на дитину понесених нею в розмірі 16406,39 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо стягнення аліментів не заперечували як і не заперечували проти понесених витрат позивачки в зв"язку з проведеними операціями. Однак заперечували проти розміру понесених додаткових витрат, які повинні були вираховуватися на час їх понесення. Що стосується позовних вимог про сплату аліментів за минулий час вважають в цій частині позов є безпідставним так, як відповідач сплачував кошти, що підтверджується наданими чеками , відповідно до його можливості. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2010 року. Від спільного життя [INFO] у них народився син [PERSON], який на даний час проживає та перебуває на утримані позивачки. 10 грудня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано і на даний час сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.7, 180 СК України жінка та чоловік мають рівні права та обов"язки у сімейних відносинах, а також батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов"язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов"язання батьків, при цьому цей обов"язок покладається як на матір дитини так і на батька. При призначені аліментів, суд, враховує норми статі 182 СК України, яка передбачає, що суд визначаючи розмір аліментів враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач працює, отримує фіксовану заробітну плату, проти сплати аліментів на дитину в розмірі, що зазначений в позовній заяві не заперечує, наявність обставин, які перешкоджають сплаті аліментів судом не встановлено, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликанні особливими обставинами. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Син [PERSON] є дитиною інвалідом. В жовтні 2013 року [PERSON] було проведено хірургічне втручання в Науково-дослідному інституті фтизіопульмонології м.Санкт-Петербург Росія. Витрати на проведення лікування склали відповідно до договору про надання платних медицинськіх послуг №8720/2013 ПОП відділення №12 від 24.10.2013 року в сумі 30560 російських рублів, що станом на 31.10.2013 року (на час проведення операції) за курсом НБУ становить 7618,61 грн., В грудні 2013 року в м.Києві були надані оплатні медичні послуги [PERSON], в розмірі 3868,96 грн, що підтверджується договором на медичні послуги (стаціонарне лікування) №955 від 12.12.2013 року та Акту про надання послуг. Як зазначила в своїй позовній заві позивачка вона також понесла витрати на ліки та необхідні витрати в зв"язку з проведеними операціями і розмір всіх витрат складає 32810,78 грн., з яких 1/2 вона просить стягнути з відповідача. Позовні вимоги щодо розмір вказаних додаткових витрати підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 5743,79 грн., що підтверджується належними доказами. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присудженні, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв"язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивач в своїх поясненнях зазначила, що зверталася з позовом до суду 31 серпня 2011 року про стягнення аліментів з відповідача але в зв"язку з добровільною домолвленністю про сплату аліментів позовна заява була залишена без розгляду. Згідно з ухвали Фастівського міськрайонного суду від 19.12.2011 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без розгляду в зв"язку з повторною неявкою позивача Виходячі з наданих чеків про поштові перекази відповідачем надсилалися кошти позивачу на утримання сина, і це не заперечується позивачем, що підтверджує, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів за домовленністю. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий період з квітня 2012 року по квітень 2015 року у розмірі 14 000 грн., є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial