Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], якому за життя належав житловий будинок [ADDRESS] та на яке за життя батько позивача право власності належним чином не зареєстрував . Після смерті батька позивач, звернувшись до Юр»ївської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини у вигляді зазначеного житлового будинку в порядку спадкування за законом, отримав відмову, по тим підставам, що у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно. Посилаючись на ст. ст. ст. 3, 10, 15, 114, 213 ЦПК України позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. В судове засідання позивач по справі [PERSON] не з"явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав повністю та судові витрати по справі просив залишити за ним (ас.131). Відповідач по справі Юр»ївська селищна рада Юр"ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з"явилися, надавши суду телефонограму про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги визнали у повному обсязі (ас. 124). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог завідувач Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Пасевін А.О. в судове засідання не з"явився, надав суду телефонограму про розгляд справи в його відсутності, проти позову не заперечував (ас. 125). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Реєстраційна служба Юр»ївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не з"явилися, надавши суду телефонограму про розгляд справи в їх відсутності, при цьому проти позовних вимог заперечень не надали (ас. 126). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з"явившихся сторін по справі , на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: - так, згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 27.11.2012 року [PERSON] помер [INFO] (ас. 11). Факт родинних відносин позивача з померлим [PERSON] підтверджений в судовому засіданні копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 03.07.1952 року, з якого вбачається, що останній є сином [PERSON] (ас.103). В судовому засіданні встановлено, що за життя померлому батьку позивача належав житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] , про що свідчать : - копія Державного акту серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, виданого 30.09.2002 року на ім»я [PERSON] на підставі рішення 13 сесії ХХ11 скликання Юр»ївської селищної ради № 63 від 23.12.1997 року про передачу у власність останньому земельної ділянки площею 0, 1217 га , розташованої в смт. Юр»ївка для будівництва та обслуговування житлового будинку (ас.9); - копія довідки Юр»ївської селищної ради Дніпропетровської області № 1762 від 08.08.2005 року, згідно якої домоволодінню, розташованому в [ADDRESS] , в зв»язку з інвентаризацією будинків в 1989 році присвоєно номер 37 по вул. Радянській смт. Юр»ївка (ас.10); - копія технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого на ім»я [PERSON] , в якому останній зазначений власником , при цьому даний жилий будинок, збудований в 1954 році та складається з: А - Будинок, А1 - житлова прибудова, Б - сарай, В - літня кухня, Г- сарай, Д - убиральня, Е - душ, К - колодязь, пдВ. - погріб, № 1.2 - огорожа . Дані про наявність на території даного житлового будинку самочинно збудованих споруд в технічному паспорті відсутні ( ас. ас. 15 - 19 ) . Також і відповідачем не надано відомостей про те, що даний будинок обліковувався як самочинно зведений; - копія дозволу № 22 від 19.03.1954 року, виданого виконавчим комітетом Юр»ївської районної ради Дніпропетровської області, згідно якого забудовнику [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку на ділянці колгоспу » Заповіт Леніна» селища Юр»ївка за типовим проектом № 107, зі строком закінчення будівництва в жовтні 1954 року (ас.20); - копія довідки Юр»ївської селищної ради Дніпропетровської області № 568 від 04.08.2014 року, згідно якої будинок [ADDRESS] був збудований згідно дозволу № 22 від 19.03.1954 року, при цьому господарем даного домоволодіння був [PERSON], який у вказаному будинку був зареєстрованим з 22.06.1954 року по [INFO] (ас.23); - копія довідки Юр»ївської селищної ради № 215 від 14.06.2006 року, згідно якої домоволодіння [ADDRESS] дійсно належить [PERSON], при цьому земельна ділянка для будівництва та обслуговування даного домоволодіння приватизована на підставі рішення 13 сесії ХХ11 скликання Юр»ївської селищної ради № 63 від 23.12.1997 року (ас.24); - копія домової книги про прописку громадян, що мешкають в домоволодінні [ADDRESS], розпочатої 22.06.1954 року, з якої вбачається, що головою домогосподарства є [PERSON] (ас. 25 - 29); - копія інвентаризаційної справи , заведена органами БТІ , на домоволодіння [ADDRESS] належне [PERSON], в матеріалах якої мається звідний акт вартості споруд, схематичний план будинку, поверховий план будинку, експлікація, при цьому ряд документів на будинок датовані 1960 роком (ас. 30 - 37 ); - інформація з реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої право власності на житловий будинок [ADDRESS] за ким не зареєстроване (ас.130 ), про що також свідчить відмітка органів БТІ в техпаспорті на будинок (ас.16). Відсутність реєстрації будинку в органах БТІ не свідчить про те, що він є самочинним. Вирішуючи питання чи є побудований будинок самочинним будівництвом необхідно враховувати відповідне законодавство, що діяло на час здійснення будівництва. Починаючи з 1948 року діяла норма, відповідно до якої побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю ( Постанова Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року). Порядок правової реєстрації будинків був урегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робітничих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року та Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах та селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційних книгах про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Наявність відомостей в Юр»ївській селищній раді про належність спірного домоволодіння саме [PERSON] та будівництво останнього на підставі дозволу Юр»ївської районної ради за № 22 від 19.03.1954 року вказує, що за життя за [PERSON] визнавалося право власності на житловий будинок, а саме останній рахувався за померлим, він був головою господарства, тобто особою, яка очолювала домогосподарство, несла відповідальність за нього. Голова домогосподарства визначався членами домоволодіння і як правило, був господарем, людиною, яка приймає щоденні рішення стосовно діяльності домогосподарства. Здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і / або земельної ділянки. З матеріалів спадкової справи № 56/2013 , копія якої долучена до матеріалів справи (ас. ас. 95-123), вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , окрім того позивачеві 26.11.2013 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої на території [ADDRESS] (ас. 98, 116). Згідно постанови державного нотаріуса Юр»ївської держнотконтори Дніпропетровської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , в зв»язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на житловий будинок (ас.12) Відповідно до п. 4.18 глави 10 розділу 11 » Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцю та витягу з реєстру прав власності. Відсутність вказаного документу не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів зазначене питання вирішується в судовому порядку. Отримати такий документ в даний час неможливо, тому що власник майна помер, а відповідно до ч.7 ст.16 Закону України » Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ним особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим законом. На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] на час своєї смерті мав право на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] та був його власником , при цьому таке право в порядку спадкування перейшло до позивача. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов»язковим, коли об»єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов»язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа. З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивача перейшло право на житловий будинок , що належав спадкодавцеві за життя , але право власності на яке спадкодавцем за життя не було зареєстроване в органах БТІ і здійснити таку реєстрацію в даний час неможливо у зв»язку зі смертю останнього, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останнім.

Outcome: approved