Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 9005 гривень за кредитним договором № б/н від 06.10.2012 року та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору [PERSON] 06.10.2012 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5034 грн.60 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим строком повернення - 05 жовтня 2013 року. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, однак відповідач ухиляється від виконання договору, внаслідок чого виникла заборгованість і позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та в разі неявки відповідача у судове засідання просив ухвалити рішення у заочному порядку. Тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, заяв про відкладення розгляду справу або про розгляд справи за її відсутності не надавала. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов»язується погасити кредит та сплатити відсотки. У відповідності зі ст.1049 ЦК України позичальник повинен повернути займодавцю позику (грошові кошти в той же сумі або речі, визначені родовими ознаками, тієї ж кількості, того ж роду та якості, які були передані йому займодавцем) в строк і в порядку, встановленому договором. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач 06.10.2012 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5034 грн.60 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим строком повернення - 05 жовтня 2013 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. (а.с. 10) Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Як вбачається з наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку заборгованість відповідача по оплаті за кредитним договором станом на 08 квітня 2016 року становить 9005 грн. і яка складається з: заборгованості за кредитом - 2521 грн. 16 коп.; заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом - 93 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 744 грн. 61 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4833 грн. 30 коп.; фіксованої частки штрафу - 500 грн. та відсоткової частки штрафу - 405 грн. (а.с.8-9). Відповідач повідомлялася про наявність в неї заборгованості, але заходів до її погашення не прийняла. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу (фіксованої та відсоткової часток), то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. За змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидом неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобов"язань по виконанню договору і пеню і штраф, отже застосувати до останнього подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов"язання, а саме - прострочення виконання грошового зобов"язання, що протиречить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов"язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на наведене вище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 06 жовтня 2012 року в розмірі 8100 грн. і яка складається з: заборгованості за кредитом - 2521 грн. 16 коп.; заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом - 93 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 744 грн. 61 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4833 грн. 30 коп. У відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1378 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.526, 527, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial