Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] весною в 2011 році уклала усну домовленість з відповідачами по справі щодо подальшого укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS], відповідачами по справі за ціною 13 000 доларів США. Курс долара НБУ на той час складав 8 грн. 00 коп. за 1 долар США. З метою виконання вказаної домовленості передала відповідачу [PERSON] 10 538 доларів США для оформлення необхідних правоустанавлюючих документів на будинок та земельну ділянку біля нього, які є необхідними для укладання письмового нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Крім того позивачем відповідачам в рахунок оплати за будинок було передано ще 1 500 грн. Через деякий час, після отримання вказаних коштів позивач від відповідача отримала про це розписку, яка в подальшому з невідомих причин з будинку де вона мешкає зникла. Остаточна дата розрахунку становила кінець 2014 року. Після сплати відповідачам авансу позивачка та її пристаріла, нині покійна мати, стали проживати в будинку відповідачів. Однак, через деякий час, відповідач [PERSON] повідомив їй про те, що він та його мати не мають наміру продавати їй будинок та присадибні ділянки, прилеглі до нього та відмовився повертати їй сплачені раніше кошти, тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення сплаченого авансу, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, а також витрат понесених нею при роздруківці фотографій, які нею були долучені до справи як доказ неякісного стану будинку, в якому вона проживає та мала намір придбати. До початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] виходячи з понесених нею судових витрат змінила предмет позову, а саме просила суд визнати дійсним усний договір купівлі-продажу будинку та прилеглих до нього земельних ділянок площею 0,4 та 0,2 га, який був укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати вказаний договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться по [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,4 та 0,2 га, що біля нього. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] сплачений за договором купівл - продажу аванс у розмірі 10 538 доларів США та 1 500 грн. Також, позивач просила стягнути з відповідача по справі [PERSON] 50 000 грн. завданої їй моральної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 6 800 грн, витрати на роздруківку фотографій в розмірі 240 грн. та за копіювання документів в розмірі 1 496 грн. Ухвалою суду від 19 березня 2015 року по справі відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України, в якості співвідповідача була залучена третя особа [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечувала проти своїх змінених позовних вимог, але відмовилася давати пояснення з приводу заявленого нею позову мотивуючи це тим, що в неї в даний час відсутній представник, хоча відповідно до наявних в справі документів (а.с. № 223, 224, Т.8) такий представник у неї мається, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин, або неповідомлення про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За вказаних обставин суд вважає безпідставним клопотання позивача про оголошення перерви в судовому засіданні на три місяці, необхідних їй для пошуку іншого представника, а тому враховуючи ту обставину, що справа за позовом [PERSON] вже досить тривалий час розглядається різними судами, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність представника позивача, лише з участю позивача [PERSON] та на підставі наявних в справі доказів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували факту домовленості між ними та позивачем [PERSON] весною 2011 року про продаж належного їм будинку та двох земельних ділянок біля нього. 20 лютого 2012 року вони від позивачки в рахунок оплати вартості будинку отримали кошти у виді авансу в сумі 84 304 грн., що на їх думку еквівалентно сумі 10 538 доларів США, які на вказану дату малися в користуванні позивача і зберігалися в Котелевському відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк" на її валютному рахунку. Пізніше позивач [PERSON] в рахунок оплати за будинок надала відповідачам ще 1500 грн. Про отримання вказаних коштів відповідачем [PERSON] була написана розписка та передана позивачу. Крім цього відповідачі пояснили суду, що вони зі свого боку неодноразово пропонували позивачу [PERSON] укласти угоду купівлі-продажу будинку через нотаріальну контору, але та категорично відмовилася від оформлення договору, стала вимагати повернення сплачених коштів та зверталася з заявами до правоохоронних органів, та суду, звинувачуючи їх в шахрайстві. Відповідачі вважають що причина звернення позивача до суду пов"язана з різкою зміною курсу гривні до долара та зниження ціни на житло, бо позивачка до них про зниження ціни на належне їм будинковолодіння, де вона з їхнього дозволу проживає до цього часу не зверталася. За вказаних обставин відповідачі частково визнають позовні вимоги позивача, а саме не заперечують повернути позивачу отримані кошти в гривнях в сумі 85 804 грн., а в задоволенні інших позовних вимог позивача, просили суд, відмовити за безпідставністю. Представник відповідачів в судовому засіданні підтримав пояснення відповідачів та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, що стосуються відшкодування моральної шкоди, понесених позивачем витрат на виготовлення фотознімків та документально не підтверджених вимог позивача щодо оплати нею правової допомоги. Вважає, що договір купівлі - продажі між сторонами відповідно до чинного законодавства у письмовій нотаріально завіреній формі укладений не був, а тому він не може бути визнаний дійсним та розірваний судом, як це зазначає в своїх позовних вимогах позивач по справі. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], відповідачів, їхнього представника, розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні в справі докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та зазначених і доведених ними обставин. В судовому засіданні встановлено, що сторони за усною домовленістю мали намір в подальшому укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, та земельних ділянок, які розташовані по [ADDRESS]. В рахунок укладення в майбутньому вказаного договору позивач [PERSON] передала 20 лютого 2012 року відповідачу [PERSON] кошти в сумі 10 538 доларів США, а потім ще 1500 грн., які передала відповідачу [PERSON] в рахунок виплати частини вартості будинку, що становить 2000 доларів США. Позивач [PERSON] мала намір придбати будинок та дві земельні ділянки у відповідачів, а в подальшому на протязі двох років зобов'язувалась передати продавцям - відповідачам по справі іще 2000 доларів США, чим частково виконала своє зобов'язання щодо сплати коштів за будинок, який мала намір придбати. Факт належності відповідачу [PERSON] спірного будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] підтверджується копією рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 08 червня 2012 року та копією витягу Про державну реєстрацію виданого Приватним підприємством Полтавське бюро інвентаризації "Інвентаризатор". 14.07.2012 року на підтвердження виконання нею свого зобов'язання щодо сплати решти коштів за придбання будинку, відповідачем [PERSON] була складена письмова розписка у якій було чітко зазначено суму сплачених коштів (авансу) позивачкою та зобов'язання про сплату решти коштів. В той же час відповідач зобов'язався укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу спірного домоволодіння. Даного факту в суді не заперечували учасники судового засідання. Після передачі відповідачам авансових коштів, позивач разом зі своєю нині покійною матір'ю [PERSON], відповідачем [PERSON] була зареєстрована в належному йому будинку, та стала там проживати як особа, яка має намір його придбати. Однак, через деякий час відповідачі по справі у зв"язку з неналежним відношенням позивача [PERSON] до їхнього нерухомого майна повідомили останню про небажання продавати їй вказаний будинок. З оглянутих у судовому засіданні матеріалів закритого кримінального провадження № 12013108210000545, яке розглядалося слідчим відділом Котелевського РВ УМВС України Полтавської області в 2013-2014 роках вбачається, що в протоколі допиту свідка [PERSON] від 26.12.2013 року ( а.с. № 15-16, Т.1 цивільної справи), зазначено, що позивач [PERSON] дійсно передала кошти в сумі 10 500 доларів США, як завдаток, в рахунок сплати вартості будинку, який вона мала намір в подальшому у нього придбати та обіцяла сплатити решту коштів і після вирішення питання щодо нотаріального переоформлення належного йому будинку. Ним була написана розписка. Даний факт також підтверджується і протоколом допиту свідка- відповідача [PERSON] від 25.12.2013 року, який мається у вказаному вище закритому кримінальному провадженні, а саме вказаний свідок - відповідач [PERSON] в своїх показаннях стверджує, що позивачкою [PERSON] передано на користь її сина [PERSON] 10 500 доларів США, а 2000 доларів США остання обіцяла передати до кінця 2014 року ( а.с. № 27-29 Т.1, цивільної справи). Ця обставина також підтверджується постановою про закриття провадження винесену першим заступником начальника Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області [PERSON] 15 грудня 2014 року, яка набрала законної сили, бо ніким з учасників кримінального провадження оскаржена не була. Те, що позивач [PERSON] на час домовленості з відповідачами про продаж їй будинку, що знаходиться в [ADDRESS], що відбулася в лютому 2012 року мала кошти в іноземній валюті, а саме в доларах США, які нею 20 лютого 2012 року через Полтавське ГРУ Котелевського відділення ПАТ КБ "Приват банку" в сумі 10 538 доларів США були зняті та шляхом продажу вказаної валюти обмінені на гривні в сумі 84 304 грн. 00 коп., що стверджується відповіддю ПАТ КБ "Приват Банк" позивачці [PERSON] від 10.08.2015 року, договором з ПАТ КБ "Приват Банк" № SAMDN0100720703818 (вклад "До востребувания, 12 мес.") від 18.10.2011 року та копією чеку про здійснення валютної операції ( а.с. № 74-80, Т. 8). 20 лютого 2012 року позивач [PERSON] передала відповідачам по справі зазначені вище кошти, про що останні не заперечували в судовому засіданні. Таким чином суд приходить до висновку про наявність всіх фактичних підстав вважати отримання 20 лютого 2012 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] від позивача [PERSON] в якості авансу в рахунок сплати вартості придбаного нею будинку коштів у сумі 10 538 доларів США та пізніше 1 500 грн. При цьому суд не бере до уваги твердження відповідачів та їхнього представника, що позивач [PERSON] 20 лютого 2012 року на їх прохання передала їм не долари, а гривні в сумі 84 300 грн. в рахунок майбутньої оплати вартості будинку, а тому вони повинні повернути позивачу таку саму суму коштів, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається і це не заперечується сторонами по справі, що всі домовленості про вартість будинковолодіння , яке мала намір придбати позивач [PERSON] вирішувалося в іноземній валюті, а саме в доларах США і становила 12 500 доларів США. На час попередньої домовленості про укладення договору купівлі-продажу така іноземна валюта у позивача [PERSON] малася, бо на прохання відповідачів вона закрила наявний в неї валютний рахунок та передала кошти відповідачам, після чого останні вважали і стверджували, що позивач надала їм завдаток за будинок в сумі 1050 доларів США, що стверджується наявними та перевіреними в судовому засіданні доказами, які маються у закритому кримінальному провадженні Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області та в цивільній справі. За вказаних обставин, суд вважає вказане твердження спробою відповідачів зменшити свою матеріальну відповідальність, а тому воно є безпідставне. Зі змісту ч.1, 3 ст. 635 ЦК України випливає, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. На підставі ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, про те він не виконується з вини якоїсь із сторін. Оскільки договору купівлі-продажу житлового будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, позивач [PERSON] передала відповідачам грошову суму в розмірі 10 535 доларів США, що є авансом і повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вони передавалися. У випадках, коли сторони домовилися укласти договір, але належно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому ж розмірі, в якому вони видавалися, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України вони є авансом, який повертається в тому ж розмірі, в якому видавався у відповідності до ч. 1 ст.1212 ЦК України, як безпідставно набуте майно. На підставі ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ч.2 ст. 215 ЦК України недотримання цих умов призводить до нікчемності такої угоди. З огляду на зазначене та положення ст. ст. 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов'язання. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто домовленості про нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу 20 лютого 2012 року, який в зазначений період часу не був укладений, а вони лише домовилися укласти такий договір, втім докази прийняття мір для укладення такого договору відповідачем в матеріалах справи відсутні. За вказаних вище обставин передана позивачем [PERSON] відповідачам грошова сума є авансом, який підлягає поверненню, в тому ж розмірі, в якому видавався, як безпідставно набуте майно, а саме - в сумі 10 538 доларів США. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2012 року № 6-176цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Отже враховуючи те, що сплачені позивачем кошти в рахунок вартості будинку нею сплачені в якості авансу, зобов'язання порушено відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачів сплаченого позивачем [PERSON] авансу . Згідно ст. 524, ч.2 ст. 533 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно довідки Національного Банку України офіційний курс гривні до долара США станом на 16 січня 2016 року, тобто на день винесення рішення судом складає 2 418,7399 грн. за 100 доларів США, тому сума боргу судом визначається відповідно до ст. 533 ЦК України виходячи з вказаного курсу, і складає 253 967 грн. 68 коп. Враховуючи ту обставину, що крім вказаної суми на користь позивача слід стягти ще з відповідачів і 1 500 грн. 00 коп., отриманих ними в рахунок майбутнього укладання договору купівлі - продажу будинку, в якому в даний час мешкає позивач [PERSON], тому загальна сума стягнення коштів (авансу) становить 255 467 грн. 68 коп.( 253 967,68 грн. + 1500грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оскільки роздруковані позивачем фотографії не мають відношення до предмета спору та не містять інформацію про нього - вони є неналежними доказами по справі, а тому слід відмовити позивачеві у відшкодуванні витрат на роздруківку вказаних фото. Відповідно до роз"яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та чинним законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Ураховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, як позивач [PERSON] є інвалідом другої групи, а тому відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, за таких обставин судові витрати на користь держави слід стягти пропорційно з відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджений документально розмір оплати за надання правової допомоги позивачу становить 800 грн. ( а.с. № № 55, 57, 58, Т.1), тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved