Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 07.09.1996 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На час звернення до суду з даним позовом між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов"язку утримувати дитину, яка є інвалідом дитинства та стан здоров"я якої потребує постійних матеріальних витрат на лікування. Позивач посилається на те, що відповідач працює, інших осіб на утриманні або аліментних зобов"язань не має. Посилаючись на зазначене, позивач просить винести рішення про стягнення щомісячно з відповідача на її користь аліментів на утримання сина є [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову до повноліття сина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. В дане судове засідання позивачка не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. В наданому суду письмовому запереченні відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що зобов"язання з утримання дитини [PERSON] виконуються у повному обсязі як ним так і позивачем без будь-яких суперечок та непорозумінь, в добровільному порядку. Також зазначив, що їх син зареєстрований з ним та фактично проживає за місцем реєстрації, а у деякі періоди проживає разом з матірью. Також зазначив? що на його утриманні знаходиться старший син від першого шлюбу [PERSON], мати якого померла у 2014 році і крім нього та його батьків у [PERSON] не залишилося родичів, тому він періодично проживає як з ним так і з його батьками. Вислухавши позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. . У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 07.09.1996 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 07.09.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 578. Від спільного подружнього життя вони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданим 07.12.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис № 1048. [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом, що підтверджується Корінцем з медичного висновку №23 про дитину-інваліда віком до 18 років від 24.06.2014 року. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, вони проживають роздільно, їх син [PERSON] проживає разом з матір"ю за адресою [ADDRESS]. На час звернення до суду з даним позовом між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов"язку утримувати дитину, яка в зв"язку з інвалідністю за станом здоров"я потребує постійних матеріальних витрат на лікування, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, в зв»язку з чим позивач перебуває в скрутному матеріальному стані. Встановлено, що відповідач працює в Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді на посаді водія відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення і його середньомісячна заробітна плата складає 2436,00 грн. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 частини щомісячно з усіх видів заробітку відповідача, проте позивачем не надано суду будь-якого належного та допустимого доказу того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у вказаному у позові розмірі. Таким чином, враховуючи матеріальний стан сторін та надані докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісяця до його повноліття. Заперечуючи проти позову, відповідач у письмових запереченнях посилався на те, що зобов"язання з утримання сина [PERSON] виконуються у повному обсязі як ним так і позивачем без будь-яких суперечок та непорозумінь, в добровільному порядку, проте будь-яких доказів, які б підтверджували надання саме ним матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] відповідачем суду не надано. Також відповідач зазначив, що син [PERSON] зареєстрований з ним за адресою [ADDRESS] та фактично проживає з ним за місцем реєстрації за вказаною адресою, а періодично живе з позивачкою. Разом з цим, відповідно до довідки, виданої Об»єднанням співвласників багатоквартирного будинку від 23.02.2015 року, [PERSON] на даний час проживає разом з матір"ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], що не спростовано відповідачем. Суд вважає, що твердження відповідача в заперечені про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці на утримання сина [PERSON] з посиланням на те, що на його утриманні знаходиться його старший повнолітній син від першого шлюбу [PERSON], [INFO], який навчається, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідачем не надано доказів того, що [PERSON] потребує такої допомоги та того, що він перебуває на утриманні у відповідача і він йому надає йому будь-яку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася із даним позовом до суду 05.01.2015 року, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача саме з 05.01.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial