Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання за нею права власності . Свої вимоги обгрунтовує тим, що в 2003 році вона та [PERSON] уклали договір купівлі- продажу , відповідно до якого [PERSON] продав , а позивачка придбала гараж по [ADDRESS] Позивачка сплатила кошти за гараж, а відповідач надав письмову розписку на підтвердження оплати вартості майна та передав будівлю гаража , ключі , всі документи , якими підтверджується його право на будівлю в володіння та розпорядження позивачки . Було домовлено про подальше оформлення угоди нотаріально в місячний термін. По спливу визначеного сторонами строку відповідач до нотаріальної контори не з`явився. Позивачці стало відомо , що відповідач з дружиною виїхали за межі України на постійне місце проживання , він чи члени його сім`ї в належній їм квартирі не з`являлися . Місце проживання відповідача позивачці не відоме. В гаражі знаходяться всі необхідні позивачці речі господарського призначення , автомобіль . Повноцінно користуватися приміщенням гаража , проводити ремонтні роботи позивачка не може, так як не оформлене право власності , а тому відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України просить визнати договір дійсним , так як між нею та відповідачем було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору , що підтверджується даними розписки , проте відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору , а позивачка безповоротно втратила можливість нотаріального посвідчення договору , тому вимушена звернутися до суду. Щодо самої будівлі, повідомила , що вона не є приналежністю квартири в якій проживав відповідач та члени його сім`ї , а є окремою будівлею в гаражному масиві , що розташований на території не прилеглій до житлового будинку. В судове засідання позивачка не з"явилася , надала письмову заяву в якій зазначила , що в зв"язку з зайнятістю на роботі прибути не може , просить розгляд проводити в її відсутність, вимоги підтримує, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, згідно відповіді наданої на запит суду він зареєстрований за вказаною позивачкою адресою , проте не проживає там , фактичне місце проживання не відоме , а тому суд повідомив його шляхом розміщення оголошення на веб- сайті суду та за згодою позивачки ухвалив справу розглядати в порядку заочного провадження. Розглянувши позовну заяву з доданими матеріалами , суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено , що в 2003 році позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] досягли домовленості про укладення договору купівлі- продажу будівлі гаражу , погодили всі істотні умови та позивачка сплатила вартість будівлі відповідачу , а відповідач передав позивачці саму будівлю, ключі від неї та всі правовстановлюючі документи , що підтверджується даними розписки наданої до суду (а.с. 12) та погодили питання про нотаріальне оформлення договору. Фактичне володіння гаражним приміщенням підтверджується тим , що в розпорядження позивачки передані всі документи на дану будівлю (а.с. 3-7). Будівля гаражу є самостійним об"єктом , який не є приналежністю до квартири відповідача , так як знаходиться за іншою адресою [ADDRESS] та на який видано окремі правовстановлюючі документи ( а.с. 3-7). [PERSON] згідно довідки ЦНАП Бобровицької міської ради є пенсіонером ( а.с. 22) , проте згідно даних Пенсійного Фонду України [PERSON] не отримує пенсію на території Чернігівської області ( а.с. 29) , чим підтверджується факт його відсутності на території Чернігівської області . Відсутність за місцем реєстрації підтверджується відміткою поштового відділення ( а.с. 28). Згідно пояснень свідка [PERSON] [PERSON] не проживає за місцем реєстрації , виїхав на постійне місце проживання в Росію до дітей , адресу не повідомляв. Перед виїздом продав гараж позивачці . Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В Постанові Верховного Суду в справі № 665/2266/16-ц судом роз"яснено , що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Як встановлено судом з часу фактичного укладення договору сторонами відповідач виїхав за межі України на постійне місце проживання , за місцем реєстрації не з"являється , отже позивачка втратила можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. З огляду на встановлене вимоги позивачки підлягають задоволенню. На відшкодування витрат позивачка не претендує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved