Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 квітня 2013 року між ним та Відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на суму 65538,60 грн. 06 квітня 2013 року Відповідачем було отримано 65538,60 грн. на виконання вищевказаного договору позики, про що свідчить розписка Відповідача від цього числа. Згідно договору позики строк повернення грошових коштів становить 1 (один) місяць, тобто до 06 травня 2013 року. Грошові кошти за договором позики в сумі 65538,60 грн. [PERSON] йому не повернув та відмовляється виконати своє зобовязання в добровільному порядку. Згідно п. 7.1. Договору позики від 06 квітня 2013 року, якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити 10% річних від простроченої суми. Згідно Розрахунку сума річних становить 19476,32 грн. Просив стягнути з Відповідача [PERSON] на його користь суму боргу - 65538,60 грн., 10% річних 19476,32 грн. та судовий збір в сумі 850,15 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов в межах його доводів та просила задовольнити повністю. Представник відповідача\~ за довіреністю адвокат [PERSON] позов не визнав. Підтримав подані до суду заперечення згідно яких вважають , що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь- якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Однак, позивач [PERSON] грошових коштів для відповідача не надавав. Договір позики грошових коштів між сторонами не укладений та є фіктивним з огляду на наступне. Позивач [PERSON] є директором Рівненського підрозділу ТОВ "ТД Міжрегіональні ресурси". З 21.06.2010 року по 12.04.2013 року відповідач на даному підприємстві обіймав посаду торгівельного агента, що підтверджується копією трудової книжки. Обов'язковою умовою прийняття на посаду агента було необхідність заповнення пустих бланків договорів позики про отримання нібито грошових коштів. Аналогічним чином складались розписки. Договори та розписка складались з обов'язковою умовою, -"не вказувати дату написання". Це чітко вбачається з того, що в розписці вказано "на виконання договору позики від __________2010 року отримав... (у 2010 році відповідач був прийнятий на посаду), а в розписці зазначено 06.04.2013 року. Рукописний текст написання дати укладення договору та розписки суттєво відрізняється від рукописного тексту заповненого договору. Укладаючи договір позики, обидві сторони об'єктивно розуміли, що він не буде виконаний і не підлягає виконанню, оскільки був спрямований виключно на гарантію добросовісної роботи відповідача у справі на посаді агента. Однак, враховуючи, що 12.04.2013 року позивач звільнив [PERSON] у зв'язку з втратою довір'я за п. 2 ст. 41 КЗпП України та вважаючи що відповідач завдав підприємству матеріальну шкоду, і звернувся з позовом про стягнення боргу за розпискою. Ця обставина підтверджується заявою від 24.04.2013 року за вих. № К-50. Крім того, написання дати договору та розписки не відповідає часу їх складення, що може бути встановлено за результатами проведення експертизи давності документів. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики повністю. За клопотанням представника відповідача ухвалою Рівненського міського суду від 04.05.2017 року провадження у даній справі зупинялося до розгляду по суті та набрання чинності рішенням у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, яка перебувала у провадження Луцького міськрайонного суду Волинської області. Ухвалою суду від 13.12.2017р. провадження у справі відновлене Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до\~ висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що \~06 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів. Згідно п. 1.1. вказаного Договору позики від 06.04.2013 р. Позикодавець ([PERSON]О.) в порядку та на умовах, визначених\~ цим Договором, передав у власність позичальника ([PERSON]В.) визначену суму грошових коштів 65538,60 грн., які відповідач зобовязується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк передбачений цим договором. Пунктом 4.1 Договору позики строк повернення грошових коштів становить 1 (один) місяць з моменту укладення цього договору. 06 квітня 2013 року Відповідачем було отримано 65538,60 грн. на виконання вищевказаного договору позики, що підтверджується оглянутою судом розпискою від 06.04.2013 р. Згідно зі ст. 545 ЦК України : за ч.1 - прийнявши виконання зобов"язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; ч.2 - Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає; за ч.3 - Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку; ч.4. - У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Яе встановлено судом, боргова розписка, яка приєднана до матеріалів справи, не повернута боржнику, що також слугує підтвердженням невиконання боржником свого зобовязання в повному обємі. Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~ Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно п. 7.1. Договору позики від 06 квітня 2013 року, якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити 10% річних від простроченої суми. Згідно Розрахунку сума річних становить 19476,32 грн. Встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.10.2017 року, яке набрало законної сили 28.11.2017 р., у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики грошових коштів - відмовлено. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України Кожна , сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, за ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, Луцьким міськрайонним судом при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики грошових коштів дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку, що зміст письмового договору позики та розписка від 06.04.2013р. свідчить про усвідомлений намір позивача ([PERSON] ) позичити у відповідача грошові кошти , позивач не заперечує, що текст договору та розписка , в тому числі і сума позичених грошових коштів, написані ним власноручно. Доводи позивача та його представника про те, що про фіктивність правочину свідчить сума договору позики 65538,6 грн., оскільки вона не відповідає звичаям ділового обороту, суд до уваги не приймає, оскільки, на думку суду, сума договору позики, сама по собі, не може свідчити про його фіктивність. З урахуванням вищезазначеного, позивач не довів належними та допустимими засобами доказування, що договір позики був укладений між сторонами без наміру створення юридичних наслідків, які обумовлювалися цим договором, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. \~ Враховуючи вищевикладене,\~ суд прийшов до висновку, що\~\~ позовна заява обґрунтована і підлягає до задоволення шляхом стягнення\~\~ з\~\~ відповідача \~ на користь позивача\~\~ заборгованість за Договором позики від 06.04.2013 року у сумі 85014 (вісімдесят п"ять тисяч чотирнадцять) грн. 92 коп.,\~що складається: сума боргу в розмірі 65538,60\~ грн., та 10 % річних в розмірі 19476,32 грн. \~\~ Відповідно до ст. 141 ЦПК\~\~ підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача\~ понесені\~ судові\~ витрати - судовий збір\~ в сумі\~\~ 850,15\~ грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~ На підставі наведеного ст.ст. 525, 526, 527,530, 545, 599,631, 1046,1048,1049 ЦК України,

Outcome: approved