Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Представник позивача в листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому просила звернути стягнення на предмет іпотеки - вбудоване приміщення загальною площею 66,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності за [PERSON] на вбудоване приміщення загальною площею 66,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позову вказала, що 01.09.2014р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого останній отримав в борг 100 000 грн., які зобов"язався повернути до 25.10.2014р. З метою забезпечення цього договору майновим поручителем [PERSON] виступило ТОВ "Малятко-Житомир" (в особі директора Петрової І.В.), яке передало в іпотеку належне йому вказане вище приміщення. Оскільки [PERSON] станом на 19.11.2014р. борг не повернув, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за нею права власності на вказане вище приміщення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити . Представник відповідача ТОВ "Малятко - Житомир" в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про визнання позову, а також просила розглядати справу без участі представника Товариства (а.с. 27). Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. 01.09.2014р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у простій письмовій формі, відповідно до якого останній отримав у борг 100 000 грн. до 25.10.2014р. (а.с. 8). Для забезпечення вимоги [PERSON], що випливає з попереднього договору, 21.10.2014р. між позивачкою, [PERSON] та ТОВ "Малятко - Житомир" (в особі директора Петрової І.В.) був укладений Договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] Предметом іпотеки є вбудоване приміщення загальною площею 66,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Тобто, ТОВ "Малятко - Житомир" виступило майновим поручителем за зобов"язаннями [PERSON] Оскільки в строк, визначений в договорі, [PERSON] позику не повернув, позивачем [PERSON] 28.10.2014р. на його адресу та на адресу ТОВ "Малятко - Житомир" було направлено вимоги про усунення порушень, вказані вимоги відповідачами були отримані, про що свідчать їх підписи (а.с. 12, 13). Однак, [PERSON] позику не провернув, а 07.11.2014р. звернувся до нотаріуса з письмовою заявою, в якій просив не вчиняти виконавчий напис у зв"язку з виникненням спірних питань та неможливістю погасити заборгованість. В цей же день приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 14). Станом на 19.11.2014р. [PERSON] зобов"язання з повернення позики не виконав, в зв"язку з чим заборгував [PERSON] 100 000 грн. Згідно вимог ст.639 ЦПК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається . Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язань чи звичаїв ділового обороту. Позивач, обгрунтовуючи позов, посилається на те, що [PERSON] у встановлені договором строки не виконав свого зобов"язання та не реагує на вимоги позивача добровільно погасити заборгованість в сумі 100 000 грн. , тому просить звернути стягнення на предмет іпотеки - вбудоване приміщення загальною площею 66,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності за нею, [PERSON], на вбудоване приміщення загальною площею 66,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов п. 5.4 договору іпотеки з застереженням про задоволення вимог Іпотекодерджателя, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 21.10.2014р. за реєстром №1081, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється наступним чином: - за рішенням суду, - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; - згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (а.с. 9). Як вбачається з п. 38 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами існують невиконані договірні зобов"язання, забезпечені іпотекою, відповідач [PERSON] в односторонньому порядку не виконував умов договору позики від 01.09.2014р. та заборгував [PERSON] 100 000 грн., а тому остання має право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за нею права власності на вбудоване приміщення загальною площею 66,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З цих підстав суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved