Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] звернулася до Голосїівського районного суду міста Києва із заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що [PERSON] систематично чинить насильство стосовно неї. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила видати обмежувальний припис щодо [PERSON] шляхом заборони наближатись на відстань ближче 100 м до місця проживання [PERSON] та малолітнього [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], до місця роботи [PERSON] за адресою: м. Київ, вул. Василя Стуса, 35-37, до дитячого дошкільного закладу, що відвідує малолітній [PERSON], 2014 року народження. Також просила обмежити спілкування [PERSON] з [PERSON] та малолітнім сином [PERSON], 2014 року народження, шляхом заборони спілкування в будь-який спосіб, окрім контактів через засоби зв"язку. Крім того, заборонити [PERSON] переслідувати [PERSON] та малолітнього сина [PERSON], 2014 року народження. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали вимоги заяви та просили суд задоовольнити заяву. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Представник служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні також просив задовольнити заяву [PERSON] Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] року та його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER]. (а.с. 4) Розпорядженням № 294 від 27.06.2018 р. Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації визначено місце проживання [PERSON], [INFO], разом з матір"ю - [PERSON] (а.с. 28) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року частково задоволено позов [PERSON] Постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], 2014 року народження, аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 64) Встановлено, що батьки малолітньої дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі. З березня 2018 року [PERSON] разом з малолітнім [PERSON], 2014 року народження, проживають окремо за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] Між [PERSON] та [PERSON] систематично виникають конфлікти. За правилом ч.2 ст.81 ЦПК України у справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2018 року [PERSON] зверталась до Дарницького УП ГУНП у м. Києві з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень, що мало місце 25.03.2018 р. на [ADDRESS] з боку [PERSON] Матеріали перевірки були внесені до ЄРДР за № 12018100020002621 від 27.03.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. (а.с. 20) Лікарем неврологічного відділення Київської міської клінічної лікарні № 6 заявнику встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Астено-невротичний синдром. (а.с. 21) 27 квітня 2018 року [PERSON] зверталася до Дарницького УП ГУНП у м. Києві з заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень з боку [PERSON], що мало місце 25 квітня 2018 року на [ADDRESS]. (а.с. 20) 28 березня 2018 року, 07 квітня 2018 року, 10 квітня 2018 року, 28 квітня 2018 року та 12 травня 2018 року [PERSON] зверталася до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві стосовно конфлікту з [PERSON] За результатами розгляду зазначених звернень управлінням поліції прийняті рішення про списання до справ управління. (а.с. 16) Голосіївським УП ГУНП в місті Києві проводились перевірки та відбирались пояснення у [PERSON] та [PERSON], які повідомили, що конфлікти між ними виникають з приводу способу та часу участі батька у вихованні малолітнього [PERSON], 2014 року народження. В матеріалах справи міститься довідка Комунального некомерційного підприємства "Консультатично-діагностичного центру" Голосіївського району м. Києва, з якої вбачається, що 10 квітня 2018 року [PERSON] зверталася до травматологічного пункту, де їй було встановлено діагноз: забій, синці правого плеча, лівої лопатки та лівої сідниці. (а.с. 23) 25 квітня 2018 року [PERSON] зверталася до вказаного травматологічного пункту, де їй було встановлено діагноз: забій, садно лівого плеча. (а.с. 25) 21 червня 2018 року [PERSON] зверталася до вказаного травматологічного пункту, де їй було встановлено діагноз: забій, синці гомілок. (а.с. 24) 21 червня 2018 року Голосіївським УП ГУНП в місті Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис про кримінальне правопорушення № 12018100010005965 за ознаками кримінального правопорушення, переддбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. (а.с. 13) Згідно витягу 20 червня 2018 р. о 17 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський, 42, [PERSON] наніс тілесні ушкодження, чим спричинив фізичний біль. З висновку № 1001/Ж спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, складеного 04 липня 2018 року Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, при огляді [PERSON] встановлено синці, які утворились від дії тупого (тупих) предмета (предметів), за давністю утворення можуть відповідати вказаному терміну, тобто 02.07.2018 р., та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за крітерієм тривалості розладу здоров"я). (а.с. 27) З висновку № 1075/Ж спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, складеного 18 липня 2018 року Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, при огляді [PERSON] встановлено синці, які утворились від дії тупого (тупих) предмета (предметів), за давністю утворення можуть відповідати вказаному терміну, тобто 16.07.2018 р., та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за крітерієм тривалості розладу здоров"я). (а.с. 26) Станом на день розгляду справи судом першої інстанції конфлікти між [PERSON] та [PERSON] не припинились. 05 серпня 2018 року [PERSON] зверталася до травматологічного пункту Комунального некомерційного підприємства "Консультатично-діагностичного центру" Голосіївського району м. Києва, де їй було встановлено діагноз: здавлення м"яких тканин шиї, синці, забій лівого плечового суглобу, синці, забій та синці лівого стегна. (а.с. 68) 31 серпня 2018 року [PERSON] зверталася до вказаного травматологічного відділення, де їй було встановлено діагноз: забій та синці обох ліктьових суглобів. (а.с. 69) З висновку № 1094/Ж спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, складеного 23 липня 2018 року Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, при огляді [PERSON] встановлено синці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за крітерієм тривалості розладу здоров"я). (а.с. 70) Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у квітні 2018 року зверталися за консультацією до психолога Голосіївського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді щодо малолітнього сина [PERSON], 2014 року народження, з метою вивчення психологічного стану дитини, її особистісних характеристик, особливостей дитячо - батьківських відносин та прихильності дитини до батька і матері. Під час гри- бесіди хлопчик виявив велику прихильність до обох батьків. Конфлікт між батьками та переїзд з матір"ю від тата до бабусиної квартири дуже негативно вплинув на дитину. Такод встановлено, що протягом певного часу малолітня дитина була свідком сцен конфліктів батьків з погрозами тата про фізичну розправу над матір"ю, що призвело до збудливості емоційно-вольової сфери хлопчика і, як наслідок, гіперактивність, схильність до змін настрою, нічний енурез, здригування під час сну. (а.с. 30) У серпні 2018 року [PERSON] звертався до міського центру дитини служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). За результатами проведеної роботи складено висновок № 173 від 03.09.2018 р., з якого вбачається, що малолітня дитина емоційно прив"язана як до матері, так і до батька, хлопчик має нестабільний психоемоційний стан. Батькам дитини рекомендовано скористатися сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою ля вирішення питань, пов"язаних з вихованням дитини; визначити постійне та стабільне місце проживання дитини, враховуючи рівень фізичної та емоційної безпеки, а також прив"язаність, бажання, інтереси та вікові потреби хлопчика; після визначення місця проживання встановити стабільний графік зустрічей одного з батьків з сином, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічей; малолітній дитині пройти курс психотерапевтичної допомоги для зниження рівня тривожності та агресивності з метою попередження формування невротичних станів у хлопчика. (а.с. 91) 30 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про визначення способів учсті у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON], 2014 року народження. Для розгляду звернення йому було рекомендовано з"явитись до Служби у справах дітей та надати пояснення по суті спору і пакет документів. Проте, станом на час судового розгляду даної справи [PERSON] вказаних дій не вчинив. (а.с. 88) Звертаючись у суд з даною заявою, [PERSON] посилається на систематичне вчинення [PERSON] насильства стосовно неї. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Згідно ч. ч. 2, 3 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). На думку суду, матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання, порядку та способу спілкування з дитиною та його виховання, оскільки заявник разом з малолітнім сином виїхала з постійного місця їх проживання, а стабільний графік зустрічей одного з батьків з сином не встановлено. Після припинення фактичних шлюбних відносин [PERSON] вчиняє, в тому числі, фізичні дії відносно [PERSON], пов'язані з словесними образами, погрозами, приниженням, переслідуванням, залякуванням. Оскільки [PERSON] зверталась до правоохоронних органів з приводу незаконних дій [PERSON], суд погоджується з доводами заявниці щодо наявності фізичного та психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо своєї колишньої фактичної дружини [PERSON], а тому заявниця, як особа, яка постраждала від такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку про необхідність видачі обмежувального припису стосовно [PERSON], шляхом визначення тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов'язків, а саме заборони: наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця роботи [PERSON] за адресою: м. Київ, вул. Василя Стуса, 35-37, а також заборонити вести листування з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. В частині застосування відносно [PERSON] заходів обмеження у виді заборони наближатися на відстань ближче 100 метрів до дитсадку, який відвідує дитина [PERSON], 2014 року народження, та обмеження спілкування [PERSON] з малолітнім сином, суд дійшов висновку про відмову, оскільки [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], 2014 року народження, тому зазначені заходи обмежують його участь у вихованні дитини. При цьому, обставин застосування психологічного насильства з боку [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], 2014 року народження, судом не встановлено. Доводи заінтересованої особи [PERSON] щодо не доведення заявником [PERSON] фактів словесних образ, погроз, принижень, переслідування, залякування саме з боку [PERSON] суд відхиляє, оскільки обставини та характер дій, про вчинення яких зазначала заявниця, об'єктивно не передбачали присутність свідків та можливість фіксації нею протиправних дій кривдника, враховуючи обґрунтовані побоювання заявниці, що такі її дії можуть спровокувати кривдника до більш радикальних та непередбачуваних дій, які можуть становити небезпеку здоров'ю та життю заявниці. При цьому, заявником [PERSON] надано достатньо доказів об'єктивно можливої фіксації дій кривдника [PERSON] та реагування на них, які з огляду на право суду здійснювати оцінку ризиків (частина 3 статті 26 вищевказаного Закону), можуть бути визнані підставою для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Outcome: partial