Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Процедура : 1. У лютого 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 05 січня 2012 року у розмірі 27360 грн. 33 коп. 2. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 01 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 3. Представник позивача, Гребенюк О.С. , надав суду письмові заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, без поважних причин в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав. 4. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. 5. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позиція позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: 6. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що дійсно відповідно до укладеного 05 січня 2012 року договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення25.12.2019 р. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві від 05 січня 2012 року та додаткова угода від 07.06.2019 р. Проте, [PERSON] не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 05 січня 2012 року, внаслідок чого станом на 06 січня 2021 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 27360,33 грн., в тому числі: - заборгованість за тілом кредита - 643,64 грн.; - заборгованість по процентам за прострочений кредит - 291,22 грн.; - заборгованість за пенєю - 26425,47 грн. 7. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: - анкета-заява відповідача від 05 січня 2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання у Банку платіжної картки; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором б/н від 05 січня 2012 року з якого видно, що відповідач використовував кредитні кошти та погашав заборгованість за кредитом та відсотками; - банківська виписка по кредитному рахунку, який було відкрито клієнту [PERSON] . Позиція відповідача, [PERSON] : 8. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, без поважних причин в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав. 9. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. 10. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов належить задовольнити частково з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 11. 05 січня 2012 року [PERSON] уклав з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» йому надало, а він отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із кінцевим терміном повернення 25 грудня 2019 р. 12. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. 13. Проте [PERSON] не погасив 25.12.2019 р. заборгованість за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 05 січня 2012 року, в зв'язку з чим, станом на 06 січня 2021 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: заборгованість за тілом кредита - 643,64 грн.; заборгованість по процентам за прострочений кредит - 291,22 грн.; заборгованість за пенєю - 26425,47 грн. 14. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами договору виник спір щодо виконання зобов`язання за договором від 05 січня 2012 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку. 15. У лютому 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 05 січня 2012 року в розмірі 27 360 грн. 33 коп. 16. Відповідач, [PERSON] , не надіслав до суду відзиву на позовну заяву, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суду не повідомив. Оцінка суду: 17. Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. 18. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 19. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов' язання (неналежне виконання). 20. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. 21. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. 22. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодаця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Висновок суду: 23. 05 січня 2012 року [PERSON] уклав з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» йому надало, а він отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із кінцевим терміном повернення 25 грудня 2019 р. 24. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. Проте [PERSON] не погасив 25.12.2019 р. заборгованість за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 05 січня 2012 року, в зв'язку з чим, станом на 06 січня 2021 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: заборгованість за тілом кредита - 643,64 грн. 25. На підставі викладеного позовну вимогу АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 05 січня 2012 року, а саме - заборгованість за тілом кредита в сумі 643 грн. 64 коп. слід задовольнити. Оцінка суду: 26. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 27. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 28. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 29. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 30. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Висновок суду: 31. Відповідно до укладеного 05 січня 2012 року [PERSON] договору б/н про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» йому надало, а він отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із кінцевим терміном повернення 25 грудня 2019 р. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. Проте [PERSON] не погасив 25.12.2019 р. заборгованість за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 05 січня 2012 року, в зв'язку з чим, станом на 06 січня 2021 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості станом на 06 січня 2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком становить: загальна заборгованість за тілом кредитом в сумі 643,64 грн., а також нараховано відповідачу заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 291,22 грн. 32. На підставі викладеного позовну вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 291 грн. 22 коп. слід задовольнити. Оцінка суду: Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості за пенею, а також штрафів, суд виходить з наступного. 33. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 34. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 35. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 36. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 37. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 38. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 39. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). 40. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 41. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). 42. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. 43. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 44. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 45. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 46. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 47. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 48. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 49. У заяві позичальника від 05 січня 2012 року відсутня базова процентну ставку за кредиту на залишок заборгованості. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені та штрафів за порушення зобов`язання. 50. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитом, пеню, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. 51. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05 січня 2012 року, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку,як невід`ємні частини спірного договору. 52. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів). 53. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). 54. Колегія суддів Верховного Суду у аналогічній справі №188/1815/17 від 27 серпня 2020 року висловила правову позицію про те, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (12 червня 2008 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (29 грудня 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. 55. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 56. Позивачем не надані Умови та правила надання банківських послуг, що унеможливлює встановити складові кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. 57. Вимоги банку щодо стягнення з [PERSON] пені в розмірі 26425,47 грн. не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 05 січня 2012 року, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. 58. З наведених підстав, суд дійшов висновку про те, що банк не довів, які умови позивач мав на увазі, укладавши договір з [PERSON] 05.01.2012 р., а відповідно відповідач не брав на себе зобов`язання зі сплати пені за неналежне виконання зобов"язання. 59. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Велика Палата Верховного Суду в постанові №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Висновок суду: 60. Встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем свого зобов"язання за кредитним договором спричинено позивачу збитки в розмірі сум заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 643,64 грн. та заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит в сумі 291,22 грн., які даним рішенням вирішено стягнути. 61. Згідно розрахунку заборгованості станом на 06 січня 2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком становить: заборгованість за пенєю - 26425,47 грн. 62. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. 63. Позивачем не надані Умови та правила надання банківських послуг, що унеможливлює встановити складові кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. 64. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 65. На підставі викладеного вимога банку щодо стягнення з [PERSON] пені в розмірі 26425,47 грн. не може бути задоволена у зв`язку з її безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по її сплаті позивачу у анкеті-заяві від 05 січня 2012 року, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. 66. З наведених підстав, суд дійшов висновку про те, що банк не довів, що які саме Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати пені, штрафів за неналежне виконання зобов"язання. 67. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог про стягненням з відповідача заборгованості з пені слід відмовити. 68. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст.141 ЦПК України та покладаються на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial