Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що вона 06.07.2010 уклала шлюб із відповідачем [PERSON] В цьому шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], котрі проживають із нею. Починаючи із травня 2016 року вони проживають окремо, будь-яких стосунків не підтримують. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин відповідач допомогу для утримання дітей не надає, їх вихованням та утриманням не займається. Відповідач офіційно не працює, однак фізично здоровий, працює по найму, за що отримує не регулярний дохід. Інших дітей, крім їх спільних, у відповідача не має, утриманців він також не має, стягнення за виконавчими документам відсутні. З цих підстав просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень щомісячно з дня пред"явлення позову і до їх повноліття, а також 300 гривень на її утримання щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, обґрунтувала вищенаведеним. Вказала, що у зв"язку із тим, що вона здійснює догляд за сином [PERSON] до трьох років, не має можливості працювати. Єдиним джерелом її доходу є соціальна допомога на дитину в розмірі 1075 грн. Вказаних коштів не вистачає на належне та повноцінне забезпечення всім необхідним дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на дітей по 500 грн. щомісячно, аліменти на утримання позивачки не згідний сплачувати. Вказав, що постійного місця роботи до 13.10.2016 року не мав, працював по найму, отримував від 1500 грн. до 2000 грн. щомісячно. На даний час влаштувався кочегаром в Чуньківському НВК, дана робота є сезонною. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі із 06.07.2010 року. Від спільного проживання мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 08.12.2011 року, серії [NUMBER] від 17.03.2014 року (а.с.8-9). Згідно вказаних свідоцтв батьком дітей є [PERSON]. На даний час неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] проживають разом з позивачем. Згідно висновків про стан здоров"я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с.12-13) [PERSON] та [PERSON] є здоровими дітьми. Позивач [PERSON] не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-х років, власного житлового будинку не має, проживає в будинку бабусі в [ADDRESS] Заставнівського району, що підтверджується довідкою та актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 10- 11). Також судом встановлено, що відповідач допомоги для утримання дітей не надає, добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не укладено, інших дітей, крім синів [PERSON] та [PERSON], у нього не має, утриманців він також не має. Відповідач станом на подання до суду позову та на час розгляду справи постійного місця роботи не мав. Згідно довідки № 12 від 18.10.2016 року виданої Чуньківськи НВК, яку відповідач подав в судовому засіданні, із 13.10.2016 року він працює кочегаром в даному навчальному закладі. Відомостей про розмір його заробітної плати суду не надано. Крім того судом встановлено, що відповідач проживає з матір"ю, підсобного господарства не веде, є фізично здоровим, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання, висновком Заставнівської ЦРЛ . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов'язком як матері, так і батька. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження, що платник аліментів має регулярний дохід, оскільки протягом останніх шести місяців до звернення позивача до суду [PERSON] постійного місця роботи та заробітку не мав. Встановлено, що останній влаштувався на сезонну роботу кочегаром лише 13.10.2016 року (в період розгляду даної справи судом) та доказів отримання регулярного заробітку суду не надав. За таких обставин, враховуючи, що одержувач аліментів- Галущинська Г.Д. звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 184 СК України слід присудити аліменти на дітей в твердій грошовій сумі. Таким чином судом встановлено, що відповідач регулярного доходу не має, здоровий, фінансових, кредитних та боргових зобов"язань, а також інших стягнень та утриманців немає, стягнення по виконавчих документах відсутні. З огляду на наведене, при призначенні аліментів, суд враховує, матеріальне становище та стан здоров"я дітей, те, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, яка спроможна заробляти та сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. При визначенні розміру аліментів на дітей, суд керується вимогами ст.7 ЗУ «Про Державний Бюджет на 2016 рік» щодо прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, що в період з 01 травня 2016 року по 01 грудня 2016 року становить 1228 грн. на місяць, забезпечення якого є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач здійснює догляд за малолітнім [PERSON], [INFO] до досягнення ним трьохрічного віку та не має можливості працювати для матеріального забезпечення своїх дітей. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки відповідачем суду не надано доказів його непрацездатності, наявності у нього на утриманні непрацездатних осіб, або наявності інших обставин, які б перешкоджали утримувати дітей та дружину. Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину з дня пред"явлення позову і до їх повноліття, а також стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі по 200 гривень щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років. Також з відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в розмірі 551, 20 грн., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 88 УПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial