Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, зазначивши, що відповідач є батьком їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], однак, самоусунувся від виховання дитини, матеріально його не забезпечує та не цікавляться його долею, здоров'ям і навчанням. Син проживає на повному її утриманні, а вона одноособово здійснює виховання та догляд за ним, а тому, просить позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, прохала їх задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав, оскільки [PERSON] після розірвання шлюбу з нею в 2009 добровільно відмовився від виховання та утримання сина, не цікавиться його життям та здоров'ям, не надає матеріальної допомоги. Всі витрати по утриманню дитини несе позивач. Син проживає з нею, має все необхідне для життя та навчання, а вона працює і за рахунок цього виховує та забезпечує його всим необхідним. Відповідач, в судові засідання не з`явився, будучи належним чином, відповідно до чинного законодавства викликаним в судове засідання, однак від нього надійшла письмова заява про визнання позову в повному обсязі, згідно якої відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Чигиринської міської ради пояснила, що дана сім"я не перебуває у них на обліку, дитина не проживає на території міської ради, тому вона не може підтвердити доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позивачем на надано достатньо доказів на підтвердження цього. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чигиринської районної державної адміністрації в судовому засіданні пояснила, що хоч службою і було надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, однак в ході судового розгляду справи їх думка змінилася і вони заперечують проти позову, оскільки вважають позбавлення відповідача батьківських прав передчасним. Прокурор в судовому засіданні щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. При вирішенні спору суд керується вимогами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України та розглядає справу у межах заявлених вимог та наданих доказів. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав, в силу вимог закону, є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка передбачена правилами цієї статті і виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Згідно з роз"ясненнями п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дітей, а також той факт, що відповідач не тільки не виконує своїх обов'язків щодо виховання дитини, а й негативно впливає на їх виховання, шляхом вчинення дій, які негативно впливають на психічний стан дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 19 серпня 2009 року, однак шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] Під час шлюбних відносин у сторін [INFO] року народився син [PERSON], а відповідач, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] записаний його батьком. З матеріалів справи, зокрема з Акту обстеження від 17.06.2016 року, вбачається, що малолітній [PERSON] постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS]. З характеристики відносно [PERSON], виданої Бучанською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1, випливає, що останній навчається в даному навчальному закладі з 01.09.2015 року. За час навчання характеризується позитивно, навчанням і вихованням дитини займається мати [PERSON], яка приділяє належну увагу вихованню сина. За таких обставин, суд погоджується із тим, що дитина, проживаючи разом з матір"ю, матеріально забезпечена та перебуває на її вихованні, однак, суд не вважає поведінку відповідача винною, та такою, що свідчить про його свідоме ухилення від виконання батьківських обов"язків. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що Висновок опіки та піклування Бучанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] складено лише на підставі свідчень позивача. Тому, суд критично оцінює вказаний Висновок, і не вважає його достатньою підставою для застосування до відповідача крайнього заходу у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо сина. Щодо посилання позивача на несплату відповідачем аліментів на утимання дитини, то судом встановлено, що позивач зверталася до Чигиринського ВП із заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за несплату аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON]. Однак, перевіркою було встановлено, що [PERSON] сплачує аліменти частково, за наявності грошових коштів, тому і виникає заборгованість по аліментах, у зв"язку з чим кримінальне провадження відносно нього постановою від 21.03.2016 року закрито в зв"язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Крім того, докази на підтвердження того, що відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, як зазначала позивач в судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні, згідно довідки Чигиринської міської ради № 785-02-171 від 18.07.2016 року, [PERSON] по місцю проживання характеризується позитивно, компроментуючих матеріалів відносно нього міська рада не має, відомості про те, що він перебуває на обліку в лікарая нарколога з приводу алкоголізму в суду відсутні. Згідно Висновку служби у справах дітей Чигиринської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та акту обстеження матеріально-побутових умов від 08.04.2016 року, відповідач проживає окремо від дитини, однак це не може свідчити про його самоусунення від виконання батьківських обов'язків, оскільки як встановлено судом та підтверджується показами позивача, [PERSON] телефонує своєму сину, таким чином спілкується з ним, та періодично сплачує аліменти на утримання дитини. Таким чином, суд вважає, що при розгляді даної справи не встановлено достовірних доказів факту, що наявність батьківства у [PERSON] щодо дитини суперечить саме її інтересам, і позбавлення відповідача батьківства буде сприяти інтересам дитини, а позивачем в судовому засіданні не надано жодних доказів на заперечення цього. З урахуванням цього, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача, тому у позові слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed