Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини за минулий час. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з Відповідачем з 07.07.1990 року перебувала у шлюбі, який 25.07.1994 року був розірваний. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідач є його батьком. На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28.10.2011 року з [PERSON] стягувалися аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], який продовжує навчання, починаючи стягнення з 08.08.2011 року та до закінчення навчання, тобто 29.12.2014 року. Вважаючи, що рішення має описку, Позивач зверталася до суду із заявою про виправлення описки, але їй було відмовлено, намагалася оскаржити відмову в Апеляційному порядку, але Апеляційний суд залишив скаргу без задоволення. Відповідач, який з додатками до заяви про виправлення описки, отримував довідку, яка свідчить про продовження навчання сина до 21.06.2015 року, але ухилявся від виконання батьківського обовязку по матеріальному забезпеченню свого сина. Тому просила суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжував навчання, за минулий час, у розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 30.12.2014 року до закінчення навчання, тобто 21.06.2015 року. Позивачка та її представник у судове засідання зявились, надали до суду пояснення, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи за його відсутність не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані позивачем докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне частково задовольнити позов з урахуванням наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог\~ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3\~статті 61 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що з 07.07.1990 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі від якого мають сина [PERSON], 29.12 [INFO]. Шлюб розірваний (а.с.3). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2011 року, стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, щомісяця в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів) починаючи з 08.08.2011 року до закінчення навчання, тобто до 29.12.2014 року. Рішення суду набрало законної сили 07.11.2011 року. (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи 27.10.2011 року, було видано Виконавчий лист, стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, щомісяця у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з 08.08.2011 року до закінчення навчання, а саме до 29.12.2014 року (а.с.4). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2015 року, [PERSON] було відмовлено в задоволенні заяви про виправлення описки в судовому рішенні, а саме: дату стягнення аліментів з 29 грудня 2014 року на 29 грудня 2015 року (а.с. 7). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Дзержинського районного суду [PERSON] [PERSON] від 31.03.2015 року скасовано, та направлено матеріали заяви [PERSON] про внесення виправлень до рішення суду до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу для вирішення питання відповідно до положень ст. 219 ЦПК України (а.с.8-9). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 липня 2015 року у задоволенні уточненої заяви [PERSON] про виправлення описки у судовому рішенні та виконавчому листі відмовлено (а.с.10-11). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, ухвалу Дзержинського районного суду від 01 липня 2015 року залишено без змін (а.с.13-14). Відповідно до акту б/н від 03.11.2015 року [PERSON], 1992 року проживає разом з матірю [PERSON], з 2012 року та весь час знаходиться на її утриманні (а.с.5). Як вбачається із вказаних судових рішень, відповідач був присутнім при розгляді справ, та був обізнаний про намагання позивача стягнути аліменти за період з 30 грудня 2014 року по закінчення навчання, а саме до 21 червня 2015 року. Судом встановлено, що Відповідач є працездатним; має постійне місце роботи на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», та отримує стабільний регулярний (щомісячний) дохід у вигляді заробітної плати. Також з довідки вбачається, що у 2015 році аліментні платежі із заробітної плати [PERSON] не стягувалися. Відповідно до\~ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Отже, обовязковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та не можливість їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на дитину, який продовжує начання, за минулий час у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 30.12.2014 року (після припинення стягнення аліментів на підставі судового рішення) і до закінчення навчання, тобто до 21.06.2015 року. В поясненнях щодо позову у судовому засіданні позивач та її представник суду повідомили, що позивач вважала, що у рішенні суду про стягнення аліментів на період навчання судом допущено помилку щодо визначення дати, по яку стягуються аліменти. Тому вона зверталась до суду із заявами про виправлення описки в рішенні суду. При цьому, відповідач був обізнаний про розгляд справ, в судах надавав пояснення що не запречує сплачувати кошти на навчання дитини добровільно, однак жодних заходів щодо сплати аліментів у період з 30 грудня 2014 року по 21 червня 2015 року не вживав. При цьому, аліменти стягувались за місцем його роботи - ПАТ "АМКР". Однак, після 29 грудня 2014 року аліменти не сплачувались, оскільки виконавчий лист був виданий про стягнення аліментів на період до 29 грудня 2014 року. Обставини, надані в поясненнях, підтверджуються иатеріалами справи - а саме судовими рішеннями, які набули чинності, та з яких вбачається, що відповідач дійсно був присутній при розгляді справи щодо виправлення помилки в частині кінцевої дати стягнення аліментів на навчання. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач знав про необхідність сплати аліментів на час навчання сина - [PERSON], але не більше ніж до досягнення 23 років (в залежності від того, яка подія наступить раніше), але будь-яких дій щодо сплати аліментів Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року, якою скасована ухвала про відмову у виправленні описки, апеляційним розглядом встановлено, що відповідно до довідки, яка міститься в матеріалах справи та яка була подана [PERSON] на підтвердження заявленого нею позову про стягнення аліментів на період навчання, вбачається що [PERSON], [INFO], навчається на першому курсі денного відділення у Національній металургійній академії України, Криворізькому металургійному факультеті та зазначена тривалість його навчання на І курсі з 01.09.2010 року по 30.06.2011 рік. Враховуючи зазначене закінчення ним навчання пять років ні як не може бути 29 грудня 2014 року як це зазначено в резолютивній частині рішення, а може дійсно бути опискою, яку суд помилково допустив переплутавши дану дату з досягненням дитиною 23 річного віку а саме 29 грудня 2015 року, щоб в свою чергу відповідало наявним в матеріалах справи документам, проте судом першої інстанції даний факт не перевірено. На підтвердження поданої апеляційної скарги [PERSON], надала суду апеляційної інстанції довідку з Державного вищого навчального закладу Криворізький національний університет Криворізький металургійний інститут, з якої вбачається, що [PERSON] закінчить навчання 21.06.2015 року. У подальшому, як [PERSON] було відмовлено у виправленні описки, оскільки судовим розглядом в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що зазначення дати стягнення аліментів "до 29 грудня 2014 року" така помилка суду не є опискою, оскільки опискою вважається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Також встановлено, що ця помилка не є арифметичною, оскільки не повязана із арифметичними підрахунками або обчисленнями, адже судом у судовому рішенні не зазначено про те, що аліменти мають стягуватись до досягнення дитиною сторін 23-х років, а згідно наявної на час розгляду справи (28 жовтня 2011 року) довідки навчального закладу закінчення навчання мало статися 30 червня 2011 року. Так, уточнивши свою заяву про виправлення описки, [PERSON] просила вважати кінцевою датою навчання та сплати аліментів - 21 червня 2015 року, при цьому на підтвердження цього надала суду довідку Криворізького металургійного інституту Державного вищого навчального закладу Криворізький національний університет №04/05/677 від 01 липня 2015 року, тому встановивши, що такі вимоги позивача по суті є новими позовними вимогами, підкріпленими новими доказами, які не були предметом дослідження в суді під час ухвалення рішення суду від 28 жовтня 2011 року, суд першої та апеляційної інстанції відмовили [PERSON] у внесенні виправлень до рішення суду та виконавчого листа. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області про відмову в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу спро відмову у виправленні описки, постановлена у жовтні 2015 року, тобто на той час коли [PERSON] вже закінчив навчання, а тому позивач не мала змоги пред"явити позов щодо стягнення аліментів на період навчання з 30 грудня 2014 року по 21 червня 2015 року. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем правильно обрано спосіб захисту - а саме пред"явлено позов про стягнення аліментів за минулий період, тому позов є обгрунтованим. Разом із тим, враховуючи що позивач працює, має стабільні доходи, [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету, проживав разом із матір"ю, відповідач має постійне місця роботи, регулярні і стабільні щомісячні доходи, а також той факт, що відповідач був обізнаний про наміри та спроби [PERSON] С,а, стягнути аліменти за період з 30.12.2014р. по 21.06.2015р. суд дійшов висновку, що у даному випадку розмір аліментів за минулий період (з 30.12.2014р. по 21.06.2015р.) на навчання [PERSON], [INFO], повинен бути визначений у розмірі 1/5 частини\~\~ всіх видів доходів\~[PERSON] щомісячно, оскільки необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/4 не доведена. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181 СК України та

Outcome: partial