Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що між [PERSON] та [PERSON] 08.01.2015 року було укладено договір позики, який оформлено письмовою розпискою, згідно умов якої [PERSON] надав [PERSON] кошти у сумі 122 470,00 доларів США та 30 780,00 Євро, а відповідач у свою чергу зобов'язувався повернути [PERSON] зазначені кошти у термін до 08.03.2015 року. [PERSON] виконав умови вказаного договору позики та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується розпискою від 08.01.2015 року. [PERSON] у березні 2015 помер. [PERSON]., будучи дочкою [PERSON], 23.09.2015 року прийняла у спадок всю спадкову масу від померлого [PERSON], яка включила в себе окрім майна, всі права та обов"язки по виконанню зобов"язань її батька перед його кредитирами та стянення боргових зобов"язань з осіб до яких він виступав кредитором. Оскільки позивач відповідно до ст.1218 ЦК України наділена всіма правами та обов"язками, що належали її батьку на момент відкриття спадщини і не припинились після його смерті, то боргові зобов"язання [PERSON] перед [PERSON] перейшли до [PERSON] Відповідач свої зобов"язання по виконанню розписки не виконує, уникає спілкування з позивачем, у зв"язку з чим позивач звернулась до суду та просила стягнути з відповідача заборгованість за договором позики на загальну суму 4 226 334 грн. 77 коп. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак її представник подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши, що про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Причину своєї неявки в судове засідання не повідомив. Разом з тим, суд вивчивши подані заяви представника позивача та Відповідача, враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання без поважних причин та з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України, вважає за можливим відхилити заявлене клопотання відповідача, як безпідставне та необгрунтоване та розглянути заявлений позов за наданими доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 08.01.2015 року було укладено договір позики, який оформлено письмовою розпискою, згідно умов якої [PERSON] надав [PERSON] кошти у сумі 122 470,00 доларів США та 30 780,00 Євро, а відповідач у свою чергу зобов'язувався повернути [PERSON] зазначені кошти у термін до 08.03.2015 року (а.с.13). [PERSON], у віці 43 років, помер [INFO] року у м.Києві, що вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №495 (а.с.9). [PERSON] був батьком [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження від 12.11.1996 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ірпінського виконкому Київської області, актовий запис №298 (а.с.10). [PERSON] у зв"язку із укладенням 24.12.2015 року шлюбу із [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про шлюбб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом"нського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №4264 (а.с.11). [PERSON] 23.09.2015 року прийняла спадщину за законом після померлого [PERSON] Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом даної статті до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом до спадкоємців переходять права та обов'язки спадкодавця у тому ж вигляді, в якому вони йому належали. Оскільки позичальник [PERSON] грошових коштів за позикою не повернув, його зобов"язання за вказаним договором перед [PERSON] щодо повернення боргу перейшло до [PERSON] Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно норм ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на вимоги ст.1048 ЦК України, відсутність у договорі позики умови про проценти за договором позики не означає, що договір є безоплатним, оскільки у ньому немає застереження про його безоплатний характер, а якщо розмір процентів у договорі не визначений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови договору позики належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгував позивачу грошові кошти станом на 01.03.2016 року у сумі 4 226 334 грн. 77 коп., яка складається із заборгованості у сумі 122 470,00 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 01.03.2016 року становить 3 318 300 грн. 15 коп. та заборгованості у сумі 30 780,00 Євро, що еквівалентно курсу НБУ станом на 01.03.2016 року становить 908 034 грн. 62 коп.. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved