Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 12 200 дол. США, що по курсу НБУ станом на 28.03.2016 року становить 318 058,05 грн. за договорами позики (розписками) від 21.08.2004року та 06.01.2012 року, стягнення судових витрат в розмірі 3 180,58 грн., мотивуючи тим, що згідно договорів позики(розписок) відповідач позичив у позивачки грошові кошти на загальну суму 12 200,00 дол. США та зобов"язався повернути їх на першу вимогу. 09.12.2015 року позивачка на адресу відповідача надіслала вимогу про повернення коштів в розмірі 12 200,00 дол. США, що по курсу НБУ становило 279 540,84 грн. Однак, відповідач повідомив, що немає можливості виконати свої зобов"язання у зв"язку з відсутністю коштів, а тому позивачка просить стягнути суму боргу в судовому порядку. Представник позивачки в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої повністю визнав заявлені до нього позовні вимоги, просив розглядати справу без його участі (а.с.30). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договорів позики(розписок), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості з [PERSON] за договорами позики(розписками). Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 21.08.2004 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідач отримав у позивачки грошові кошти в розмірі 4 200,00 дол. США для придбання двохкімнатної квартири в [ADDRESS] та зобов"язався повернути вищезазначену суму за першою її вимогою (а.с. 28). 06.01.2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідач отримав у позивачки грошові кошти в розмірі 8 000,00 дол. США для погашення кредиту за квартиру по договору №1217/2004 від 22.09.2004 року для придбання двохкімнатної квартири [ADDRESS] та зобов"язався повернути вищезазначену суму за першою її вимогою. У разі несплати боргу зобов"язався його погасити за рахунок свого майна (а.с. 29). 09.12.2015 року позивачка звернулась до відповідача з письмовою вимогою про повернення 12 200,00 дол. США протягом тридцяти днів від дня пред"явлення вимоги. Проте відповідач по даний час свої зобов'язання згідно договорів позики не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована, крім цього, згідно поданої суду відповідачем заяви, він визнає свої зобов"язання перед позивачкою в повному обсязі (а.с.30). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем проведено розрахунок заборгованості відповідача за договорами позики(розписками) від 21.08.2004 року та 06.01.2012 року станом на 28.03.2016 року, відповідно до якого за відповідачем наявна заборгованість в розмірі 12 200,00 дол. США, що по курсу НБУ станом на 28.03.2016 року становить 318 058 грн. 05 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачкою суму заборгованості за вказаними договорами позики(розписками) та доводи позивачки суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики(розписками) є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 533, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved