Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення в якій просив: ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати понесені відповідачем [PERSON] . В судовому засіданні відповідача [PERSON] - [PERSON] заяву про ухвалення додаткового судового рішення підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заперечував щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, зазначивши, що відповідач у відзиві на позовну заяву не зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс чи очікує понести в зв"язку із розглядом справи. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з"явилися, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2021 року в позові [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки із житлового будинку з надвірними будівлями, що є у спільній частковій власності відмовлено. В зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки із житлового будинку з надвірними будівлями, що є у спільній частковій власності відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом невирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягомп`яти днівпісля ухваленнярішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в ході розгляду справи подавав заяву про стягнення судових витрат від 22.02.2021 року, в якій просив стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 10000 грн. (а.с.199-208). Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача [PERSON] - [PERSON] надано: ордер серії ВК №1010820 від 02.10.2020 року про надання правової допомоги; Договір про надання правової допомоги від 02.10.2020 року, Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №б/н від 02.10.2020 року, Акт приймання-передачі наданих послуг від 19.02.2021 року, копія рахунку-фактури№20/02 від 19.02.2021 року, копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 19.02.2021 року на суму 10000 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial