Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] не спілкується з дитиною, ухиляється від сплати аліментів, встановлених за рішенням суду, та виконання батьківських обов"язків по вихованню. З 2013 року перебуває у розшуку, оголошеному за ухвалою суду. Представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав вимоги, фактично пославшись на обставини, викладені його довірителем. Відповідач [PERSON] на даний час перебуває у розшуку, оголошеному ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 22.04.2013 року (а.с.15). Третя особа Черкаський міськвиконком як орган опіки та піклування у судове засідання представника не направив, що не перешкоджає винесенню судового рішення. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши представлені докази, приходить до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із такого. Судом встановлено, що матір"ю малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.10). На даний час дитина проживає з позивачем (а.с.11). За рішенням Соснівського райсуду м.Черкаси від 20.06.2012 року, ухваленого в порядку заочного розгляду справи внаслідок неявки [PERSON], з останнього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (а.с.12), про що виданий відповідний виконавчий лист (а.с.13), який перебуває на виконанні у ДВС Конотопського МРУЮ (а.с.14). Оскільки за місцем реєстрації [PERSON] не проживав (а.с.14), то, за поданням державного виконавця ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 22.04.2013 року, відповідач оголошений у розшук (а.с.15). Місце перебування його не встановлено до теперішнього часу. За повідомленням Черкаського міськвиконкому орган опіки та піклування не має можливості підготувати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], не з"ясувавши всіх обставин, які передбачені чинним законодавством (а.с.83). Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилається на навмисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов"язків по вихованню дитини та сплаті аліментів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписом ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відмовляючи у задоволенні вимог суд виходить з недоведеності вимог з огляду на наступне. У частині 3 ст. 51 Конституції України закріплено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В абзаці 3 ч.2 ст. 3 СК України зазначено, що дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до частин 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з правозастосовними орієнтирами, викладеними у пунктах 15,16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проте, доказів того, що відповідач навмисно ухиляється від виконання батьківських обов"язків суду не представлено. Посилання позивача на оголошення у розшук [PERSON] як на доказ переховування від сплати аліментів не заслуговує на увагу суду, оскільки відсутні навіть докази про обізнаність останнього у встановленому судом такого обов"язку. Сам по собі факт перебування відповідача у розшуку зовсім не свідчить про спрямованість на ухилення від сплати аліментів чи нехтування своїми батьківськими обов"язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що наведені позивачем обставини не дають достатніх правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. При цьому, також слід зазначити, що у справі відсутні належні докази про негативне ставлення батька до свого сина.

Outcome: dismissed