Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

18 травня 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначило, що 25 липня 2016 року сторони уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно якої позивачка отримала кредит у розмірі 8484,82 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 24 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] свої зобов'язання по сплаті кредитних коштів не виконала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого станом на 27 квітня 2017 року утворилась заборгованість у сумі 23070,32 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 8168,76 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1482,14 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1960,50 грн., штрафу, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, - 11458,92 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором загальною сумою 23070,32 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та незаперечення проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розляду справи не надала. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 липня 2016 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої остання отримала кредит у розмірі 8484,82 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 24 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначена угода складається із заяви позичальника (а.с.4), Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.5) та Умов та правил надання банківських послуг (а.с.6-29). Пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт надає банку свою згоду на зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Згідно з п.1.1.5.1 «Умов та правил надання банківських послуг», сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх зобов'язань у відповідності до законодавства України та умов договору. Як вбачається з п.1.1.5.25 «Умов та правил надання банківських послуг», за несвоєчасну оплату послуг, передбачених угодою та цими умовами та правилами, клієнт сплачує банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості. На виконання умов генеральної угоди банк надав відповідачці кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобов'язань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та відсотки за користування кредитом. Станом на 27 квітня 2017 року утворилась заборгованість у сумі 23070,32 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 8168,76 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1482,14 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1960,50 грн., штрафу, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, - 11458,92 грн. Відповідачка суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем по кредиту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом - 8168,76 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1482,14 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1960,50 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки штрафу, суд виходить з наступного. Як передбачено п.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, яким позивач обґрунтував свої вимоги про стягнення штрафу з відповідачки, у разі прострочення повернення кредитних коштів клієнт сплачує банку штраф у розмірі 378,14 грн. Тому стягнення з відповідачки штрафу є обґрунтованим лише в межах тієї суми, що безпосередньо передбачена укладеною сторонами угодою, а відтак, вимоги про стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial