Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

10 березня 2016 року Орган опіки та піклування Червонодолинської сільської ради Снігурівського районного суду Миколаївської області подав до суду позов про позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] стосовно сина [PERSON], [INFO], вказавши на ухилення їх від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що відповідачі з 2010 року підтримували фактичні шлюбні стосунки, від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. У 2012 році батько дитини залишив сім"ю та змінив місце проживання. [PERSON] не здійснювала догляд за дитиною належним чином через зловживання спиртними напоями. Залишала хлопчика на свою матір та їхала з села на тривалий час. У червні 2015 року її сім"ю було поставлено на облік сімей, де батьки не створили належних умов для утримання, виховання та розвитку дитини. Соціальними службами приймали заходи впливу на матір з метою зміни її поведінки. Їй була запропонована робота прибиральниці, але вона на роботу не вийшла. Проводилися бесіди про недопустимість зловживання спиртним. Від проходження курсу протиалкогольного лікування відповідачка відмовилася. Поводячись аморально, [PERSON] проживала з різними співмешканцями у сараї без будь-яких побутових умов. Бабуся відмовилася доглядати онука. Інших родичів він немає. У травні 2015 року дитину було направлено до санаторію, а у червні 2015 року влаштовано до КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей", де він перебуває дотепер. Батьки його не відвідували. У листопаді відповідачка поїхала з села і місце її перебування невідомо. Представник органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації підтримала висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом друку оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" 14 квітня 2016 року. Про причини неявки не сповістила і заяви про відкладення розгляду справи суду не надала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Суду показав, що за припинення спільного проживання з [PERSON], він виїхав до м.Миколаїв. Працевлаштувався, хоча і неофіційно. На утримання дитини пересилав спімешканкі та її матері гроші. Про життя, здоров"я дитини справлявся по телефону. Влітку 2015 року він виїхав на роботу до Польщі і про те, що дитина залишилася без піклування дізнався у квітні 2016 року. Бажає надалі проживати з сином, утримувати його та виховувати. Ствердив, що питання проживання з ним дитини може вирішити за півроку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], місце реєстрації Червонодолинська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №20 від 14 січня 2011 року (а.с.7). Позивач ствердив про ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, у порядку ст.165 СК України, звернувшись до суду з позовом про позбавлення їх батьківських прав. Між сторонами мають місце правовідносини щодо захисту інтересів неповнолітньої дитини, що регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 4 ст.155 СК України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України встановлюється, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду характеристику на [PERSON], з якої вбачається, що вона зарекомендувала себе з негативної сторони, веде аморальний та асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, бродяжить, не має постійного заробітку. Батьківських обов"язків належним чином не виконує. На території Червонодолинської сільськї ради Снігурівського району з листопада 2015 року не проживає. За рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2008 року, яке вступило у законну силу, [PERSON] позбавлена батьківських стосовно трьох малолітніх дітей. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] суд встановив, що навесні 2015 року [PERSON] через зловживання спиртними напоями позбулася житла і не мала засобів для утримання свого сина [PERSON]. За сприяння соціальних служб хлопчика у травні 2015 року було направлено до санаторію в м.Миколаїв. Протягом наступного місяця відповідачці запропонували роботу прибиральницею у сільській раді, але вона відмовилася так само як і пройти курс протиалкогольного лікування. [PERSON] продовжувала зловживати спиртним, то їхала з села, то поверталася, привозячи з собою нових співмешканців. При закінченні строку перебування дитини у санаторії, відповідачку було повідомлено про необхідність забрати дитину, на що вона подала заяву про відмову від дитини. Через це хлопчика влаштували до реабілітаційного центру. Сім"ю поставили на облік сімей, де не створено умов проживання для дитини. З нею проводилися профілактичні бесіди, надавались консультації, вона неодноразово попереджалася про наслідки своєї неналежної поведінки, у тому числі заявлення позову про позбавлення батьківських прав. Маючи тривалий час на працевлаштування, створення умов для проживання з дитиною, мати ніяких дій не чинила. Останній раз працівниками соціальних служб обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] було перевірено у листопаді 2015 року. Відповідачка проживала у будинку співмешканця [PERSON], заявила, що неофіційно працевлаштована в Херсонській області, заробітку їй не вистачає для забезпечення власних потреб. Умов для утримання і проживання дитини вона не має. Лише планує надалі забрати сина до себе. У центрі реабілітації в м.Миколаїв сина не провідує, бо не має часу і коштів. Після цього, [PERSON] знову поїхала з села одна і дотепер місце її перебування невідоме. Як це вбачається з акту обстеження умов проживання, дійсно 02 червня 2015 року працівники Червонодолинської сільськї ради Снігурівського району знайшли відповідачку у сараї домоволодіння одного з мешканців села, де вона проживала з незнайомим чоловіком. Жінка була у стані сильного алкогольного сп"яніння. Працівники соціальних служб відвідали бабусю хлопчика [PERSON], яка відмовилася забирати дитину з санаторію та доглядати, пославшись на поганий стан здоров"я. Вказаною датою, на засіданні комісії в справах неповнолітніх при Червонодолинській сільській раді Снігурівського району було прийнято рішення поставити сім"ю [PERSON] на облік сімей, де батьки не створюють належних умов для повноцінного навчання та розвитку дітей. А вже 05 червня 2015 року [PERSON] подала письмову заяву на ім"я сільського голови про відмову від сина через відсутність умов для його утримання. 05 червня 2015 року [PERSON], [INFO], було направлено до КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей". 08 червня [PERSON] було повідомлено про місце перебування її сина і попереджено про наступне позбавлення батькіських прав у разі ухилення від виконання батьківських обов"язків, що підтверджується її власноручно складеною заявою і актом попередження. Згідно постанови судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2015 року відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП по факту ухилення від виконання батьківських обов"язків. Також, 19 серпня 2015 року, Служба у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації встановивши, що син [PERSON] перебуває у КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей", мати його не відвідує, продовжує зловживати спиртними напоями, попередила її наслідки ухилення від виконання обов"язків щодо забезпечення необхідних умов утримання, навчання та виховання дітей. При проведенні обстеження умов проживання [PERSON] 23 листопада 2015 року комісія сільської ради встановила, що остання проживає у будинку співмешканця [PERSON] Вона ж ствердила, що неофіційно працевлаштована у Херсонській області, з заробітку утримує себе. Коштів на утримання сина не має так само як і побутових умов. Соціальний супровід сім"ї [PERSON] здійснювався Снігурівським районним центром СССДМ з 26 червня по 11 листопада 2015 року з метою покращення проживання дитини в родині та вирішення алкогольної залежності матері. Проведені профілактичні бесіди, інформаційно-роз"яснювальна робота позитивних наслідків не мали. Справу соціального супроводу було закрито після виїзду відповідачки за межі Снігурівського району. Про таке суду ствердила і допитана у якості свідка спеціаліст центру [PERSON] Як слідує з повідомлення адміністрації КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" [PERSON], [INFO], перебуває у центрі з 05 червня 2015 року. Мати та батько дитини жодного разу його не відвідали, станом здоров"я та долею дитини не цікавились. Орган опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації на засіданні 05 квітня 2006 року прийняв висновок №17 про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав стосовно дитини, який обґрунтовується дослідженими судом доказами. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підтверджені. Поведінка [PERSON] по невиконанню батьківських обов"язків є винною, мати не забезпечила умов проживання, утримання та виховання хлопчика, а у наступному відмовилася від виконання батьківських обов"язків. Соціальними службами приймалися міри до покращення ситуації в сім"ї. Відповідачці пропонували роботу, проводили профілактичні бесіди та надавали консультації. Також, їй було надано тривалий час для вирішення питання з працевлаштуванням, забезпечення матеріальнх потреб сім"ї і умов для проживання поки дитина перебувала у центрі реабілітації з червня 2015 року і пртягом дев"яти місяців. Натомість, [PERSON] не тільки не приймала мір до виправлення ситуації, але і жодного разу не відвідала сина у центрі реабілітації, що знаходиться в м.Миколаїв за 50км від місця її проживання. [PERSON] за час проживання на території Червонодолинської сільської ради Снігурівської району характеризується посередньо. Згідно інформації сільської ради, він не конфліктний. Має дохід з пенсії по інвалідності 3 групи та орендної плати за земельний пай. Обов"язків батьківських щодо сина не виконує. На зворот, відповідач надав суду шістнадцять чеків переказу коштів на ім"я бабусі сина - [PERSON], які датовані 2013-2015 роками. Переказ коштів на ім"я бабусі він пояснив тим, що знав про зловживання спиртним співмешканкою і її розгульний спосіб життя та рахував, що бабуся, яка обіцяла йому доглядати онука буде витрачати кошти на його забезпечення. Допитана свідком [PERSON] підтвердила, що відповідач приймає всі заходи для створення умов проживання дитини з ним. Натепер в Польщі має офіційне працевлаштування. Вони разом відвідували хлопчика у Центрі реабілітації і було видно, що вони з батьком не втратили родинного зв"язку. Відповідач надав суду робочу карту на право роботи на теритрії Польщі. Як зазначається принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, малолітня дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У рішенні Європейського суду з прав людини, справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), Страсбург, 18 грудня 2008 року, у п.п.47-50 Суд зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. Суд наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Згідно з п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. За судового розгляду заявленого позову, сторона позивача не довела ухилення відповідача від передбачених ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року обов"язків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Так, насправді батько усунувся від виконання у повному обсязі своїх батьківських обов"язків у відношенні сина. Натепер він не має умов для їх спільного проживання. Але батько допомагав сину матеріально. Чинить дії, щоб створити умови для проживання, утримання і виховання хлопчика. Він категорично заперечив проти позбавлення його батьківських прав. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він не обґрунтовується доказами, містить лише посилання на залишення батьком фактичної сім"ї і невідвідування сина. Факт його винної поведінки мав місце, але у значно меншій мірі чим це могло бути підставою позбавлення його батьківських прав. Позбавлення [PERSON] батьківських прав не відповідає інтересам дитини. В силу ч.ч.1,3 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. На підставі викладеного, суд прийшов висновку про часткове задоволення позовних умов та ухвалює про відібрання дитини без позбавлення [PERSON] батьківських прав. За ст.ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на позивача обов'язок по сплаті на користь держави судового збору, відстроченого при подачі позовної заяви до ухвалення судового рішення, у сумі 1378грн. В силу ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини до її повноліття, який визначено ст.180 СК України. Способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду про стягнення аліментів - ч.3 ст.181 СК України. За ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. На підставі викладеного, суд ухвалює про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини у заявленому мінімальному розмірі, визначеному ч.2 ст.182 СК України. У відповідності до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідачів судових витрат.

Outcome: partial