Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У липні 2019 року ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 10 вересня 2018 року між сторонами було укладено договір про споживчий кредит №4_04, згідно якого [PERSON] надано кредит на споживчі цілі в загальному розмірі 10 000 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 09.09.2023 року, якшо інший строк та\\або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. З користування кредитом відповідач зобов"язався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Надання кредиту відбулося одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Свої зобов"язання перед позичальником банк виконав у повному обсязі та надав відповідачу обумовлені кредитні кошти, однак останній, в порушення вимог кредитного договору, встановлених термінів повернення наданого кредиту (основної суми) та сплати відсотків за кредит не достримується, в зв"язку з чим станом на 20.03.2019 року загальна сума заборгованості за кредитом склала 10 737,02 грн, в тому числі: 9166,65 грн - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу), 1333,27 грн - загальна сума прострочених чергових платежів по нарахованим відсоткам, 145,81 грн - занальна сума пені за несвоєчасну сплату чергових платежів за кредитом (за основним боргом), 67,64 грн - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 1,67 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з січня 2019 року по січень 2019 року, 4,54 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум по відсоткам з січня 2018 року по березень 2019 року, 12,09 грн - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу з грудня 2018 року по березень 2019 року, 5,35 грн - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з грудня 2018 року по березень 2019 року. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит від 10.09.2018 року №4_04 в розмірі 10 737,02 грн та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з"явився, надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить винести рішення на користь банку. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Разом з тим повідомляє, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №568 "Питання акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" змінено тип публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Державний ощадний банк України". Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 17.09.2019 року, не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, яку він отримав особисто 08.08.2019 року. Будь-яких заяв від нього, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що були подані до суду, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до Головного управління по м.Києву та Київській області ПАТ "Державний ощадний банк України" із кредитною заявою №108354854 на укладення договору про споживчий кредит (а.с.8-10). В даній заяві [PERSON] підтвердив, що ознайомився з Тарифами банку і згодний їх виконувати (а.с.8-10). 10 вересня 2018 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №4_04, згідно з умовами якого останній отримав кредит на споживчі цілі в загальному розмірі 10 000 грн на строк 6 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 09 вересня 2023 року, якщо інший строк та\\або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. За користування кредитом позичальник зобов"язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних (а.с.11-16). Факт надання кредиту ПАТ "Державний ощадний банк України" шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок відповідача підтверджується копією меморіального ордера №4_04 9 (#190326625511) від 10.09.2018 року (а.с.17). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 20 березня 2019 року становить10 737,02 грн і складається із: загальної суми прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу), 1333,27 грн - загальної суми заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом; 145,81 грн - загальної суми пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 67,64 грн - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 1,67 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з січня 2019 року по січень 2019 року; 4,54 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам з січня 2019 року по березень 2019 року, 12,09 грн. - загальна сума 3 % річних від прострочених сум по кредиту з грудня 2018 року по березень 2019 року; 5,35 грн - загальна сума 3 % річних від прострочених сум по відсоткам з грудня 2018 року по березень 2019 року (а.с.5-7). Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач змінив свою назву із ПАТ "Державний ощадний банк України" на АТ "Державний ощадний банк України". Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦКУкраїни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, та кого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до роз`яснень, які викладені у п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст.526,599 ЦК України. Таким чином, суд дійшов до висновку, що свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши позичальнику [PERSON] кредит. Однак останній свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, за яку [PERSON] відповідає перед позивачем як боржник, останній заперечень щодо позову на адресу суду на надіслав, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved