Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

ПАТ «ЗЛАТОБАНК» звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON], [PERSON], ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» про стягнення солідарно з них заборгованості у розмірі 4 595 197,12 грн. Для погашення заборгованості [PERSON] (Відповідача-1) в сумі 4 595 197,12 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П. 03.02.2012 року і зареєстрованим в реєстрі за № 144, який належить ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» за адресою: 35307, Рівненська область, Рівненський район, село Обарів, вул. Соборна, будинок 51, код ЄДРПОУ 34949972, а саме: на нерухоме майно - ресторанно-готельний комплекс загальною площею 1832,0 м2 , будинок чотириповерховий з цокольним поверхом, стіни - цегла, позначений на плані земельної ділянки літерою «А-4», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 112730956246; та на земельну ділянку площею 0,3098 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для обслуговування кафе, що знаходиться на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 112689756246. У рішенні суду ПАТ «ЗЛАТОБАНК» просив способом реалізації нерухомого майна, на яке звернено стягнення, визначити проведення прилюдних торгів. Вказати в рішенні суду, що початкова ціна продажу нерухомого майна, на яке звернено стягнення, встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Судом була проведена заміна первісного позивача ПАТ «ЗЛАТОБАНК» на належного Позивача - [PERSON], до якого перейшли права вимоги за укладеними Кредитними договорами та договором Іпотеки. 31.08.2017 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про зміну розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 024/12/CL від 03.02.2012 року на загальну суму 10 534 361, 03 грн., стягнути з ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» на користь [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 024/12/CL від 03.02.2012 року на загальну суму 10 534 361, 03 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 024/12/CL від 03.02.2012 року в сумі 17 775 533,93 грн. (в тому числі 4 234 802,42 грн. заборгованість по сумі кредиту, 3 409 437,15 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 491 266,51 грн. - 3% річних, 3 379 372,33 грн. - коригування на індекс інфляції, 6 260 655,51 грн. - заборгованість за пенею) звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П. 03.02.2012 року і зареєстрованим в реєстрі за № 144, який належить ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ», місцезнаходження: 35307, Рівненська область, Рівненський район, село Обарів, вул. Соборна, будинок 51, код ЄДРПОУ 34949972, а саме: на нерухоме майно - ресторанно-готельний комплекс загальною площею 1832,0 м2, будинок чотириповерховий з цокольним поверхом, стіни - цегла, позначений на плані земельної ділянки літерою «А-4», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 112730956246, земельну ділянку площею 0,3098 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для обслуговування кафе, що знаходиться на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, та належить на праві приватної власності ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на публічних торгах із початковою ціною продажу нерухомого майна 15 015 500,00 грн., та початковою ціною продажу земельної ділянки 106 500,00 грн. ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» (Відповідач-3) подало до суду заперечення на позовну заяву. Зазначає, що підстави для звернення стягнення на предмет Іпотеки відсутні. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Що стосується посилання на звернення стягнення на нерухоме майно, то відповідно до частини 1 статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язань новим Боржником. Іпотечним договором від 03.02.2012 року ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» не погоджувався забезпечувати виконання зобов'язання нового боржника. Дана позиція підтверджена рішенням Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13. Стягнення процентів на суму 2 028 064,28 грн. не повинно відбуватися, оскільки є рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, яке набрало законної сили, а відтак відповідно до ч.4 статті 631 ЦК України проценти (відсотки) стягуватися не повинні. ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» надано власний розрахунок як заперечення на розрахунок Позивача за первісним позовом. Щодо стягнення в рахунок звернення на предмет іпотеки, коригування на індекс інфляції в сумі 3 379 372,33 грн., то зазначає, що згідно вимог статті 39 закону України «Про іпотеку» та враховуючи зміст позовних вимог [PERSON], вказана заборгованість не є складовою кредитного договору, не була предметом заявлених первісних вимог ПАТ «ЗЛАТОБАНК», а відтак не повинна включатися у розмір складових вимог щодо стягнення по відношенню до предмета Іпотеки. Вказана заборгованість, на думку Відповідача-3, може слугувати для стягнення у порядку виконання рішення суду згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження». Просив суд у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити повністю. [PERSON] (Відповідач-2) подала заперечення на позовну заяву та уточнені вимоги [PERSON], подала суду заяви про застосування строків позовної давності та спеціальної позовної давності. Вважає, що підлягають до застосування роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові Пленуму № 5 від 30.03.2012 року, що стосується нарахування неустойки і відсотків, якщо вони здійсненні після смерті позичальника. Також вважає, що [PERSON], у разі встановлення певного розміру заборгованості, повинна відповідати за договором поруки у межах вартості спадкового майна. Така позиція висвітлена в ухвалі Верховного суду України від 06 жовтня 2010 року та у постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі № 6-82цс11. ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» подало до суду зустрічну позовну заяву про визнання іпотеки припиненою за Іпотечним договором від 03 лютого 2012 року, на підставі ч.1 статті 523 ЦК України. 10.10.2016 року через канцелярію суду подано заяву про зміну предмету заявлених позовних вимог, в якій ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» просив визнати припиненою Іпотеку за Іпотечним договором від 03 лютого 2012 року, укладеним між ПАТ «ЗЛАТОБАНК», правонаступник - [PERSON] та ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ», посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу В.П.Олинцем, зареєстрований в реєстрі № 144 із змінами та доповненнями. Звертає увагу суду на те, що новим боржником за кредитним договором є малолітня [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі № 73/2016, реєстровий номер № 1-777. Також [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про визнання договору поруки 024/12/СL/Р-1 від 03.02.2012 року припиненим. Від [PERSON] надійшов відзив на позови, згідно яких він вважає, що немає підстав для задоволення заявлених зустрічних позовів. Правове обґрунтування викладене у відзиві. Крім того, були подані заяви: про застосування строків позовної давності, та про застосування спеціальних строків позовної давності, зокрема, що стосується вимог про стягнення пені. Судом були вжиті заходи забезпечення позову. Провадження у справі було зупинене до вирішення інших справ, що розглядалися за правилами цивільного, господарського провадження та в порядку КАС; а також з метою залучення до справи правонаступників у зв'язку зі смертю [PERSON] За клопотанням сторін були призначені: судово-економічна експертиза, будівельно-технічна експертиза. До справи була залучена як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Рівненська міська рада (як орган опіки та піклування), однак в ході розгляду справи було вирішено недоцільним подальшу участь у справі Рівненської міської ради, оскільки у малолітньої [PERSON] є законний представник і рішення суду не стосується житлових прав малолітньої дитини. Також у зв'язку з переходом права вимоги від ПАТ «ЗЛАТОБАНК» до [PERSON], перший набув статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. [PERSON] була подана заява про роз'єднання позовних вимог та скасування заходів забезпечення позову, які не були задоволені судом. Засідання суду неодноразово проводилося в режимі відеоконференції. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] підтримали поданий позов та просили його задоволити. В задоволенні зустрічних позовів просили відмовити. Представники відповідачів та відповідачі просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] та задоволити заявлені ними позови з підстав, що викладені в них. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, в судові засідання не з'являлися. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення; зустрічні позови підлягають до задоволення. При розгляді справи було встановлено наступне. Між банком та [PERSON] був укладений Кредитний Договір № 024/12/СL від 03.02.2012 р. з додатком, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 7 350 000,00 гривень зі сплатою 23% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 02.02.2014 року; отже строк дії становить 03.02.2013-02.02.2014 р.р. (а.с. 14-19, т.1). Надалі була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору № 024/12/СL від 03.02.2012 р. з додатком, згідно якої кредит в сумі 4 281 818 грн. 18 коп. надається з 03.02.2012 р. по 02.02.2015 р. (а.с. 23-24, т.1). 03.02.2012 року між Банком та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки № 024/12/СL/Р-1, за умовами якого [PERSON] виступала поручителем повернення 7 350 000 грн. коштів згідно Кредитного Договору № 024/12/СL від 03.02.2012 р. (а.с. 26-29, т.1). 09.08.2013 р. був укладений Договір про внесення змін до Договору поруки № 024/12/СL/Р-1, згідно якого визначена сума зобов'язання у розмірі 4 281 818 грн. 18 коп. (а.с. 31, т.1). 03.02.2012 р. між банком та ТзОВ "ОБАРІВІНВЕСТ" був укладений договір поруки № 024/12/СL/Р-2, за умовами якого товариство виступало поручителем повернення 7 350 000 грн. коштів згідно Кредитного Договору № 024/12/СL від 03.02.2012 р. (а.с. 73-76, т.3). 03.02.2012 р. між банком та ТзОВ "ОБАРІВІНВЕСТ" був укладений Іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме: ресторанно-готельний комплекс, загальною площею 1832,0, будинок чотириповерховий з цокольним поверхом, стіни - цегла, позначений на плані літерою "А-4", що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 1.2.2 Договору іпотеки, до складу предмету іпотеки входить земельна ділянка площею 0,3098 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для обслуговування кафе, що знаходиться на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с. 36, т.1). 09.08.2013 р. між банком та ТзОВ "ОБАРІВІНВЕСТ" був укладений Додатковий договір до Іпотечного договору, згідно якого визначений ліміт відповідальності 4 281 818 грн. 18 коп. до 02.02.2015 р. включно (а.с. 37-38, т.1). 09.08.2013 р. між банком та ТзОВ "ОБАРІВІНВЕСТ" був укладений Додатковий договір №1 про внесення змін до договору поруки № 024/12/СL/Р-2, згідно якого визначений ліміт відповідальності 4 281 818 грн. 18 коп. до 02.02.2015 р. включно (а.с. 77, т.3). [PERSON] в різні періоди отримав грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості, що підтверджено заявами на видачу готівки (а.с. 39-59, т.1). За розрахунком банку, станом на 13.02.2014 р. заборгованість складала 4 595 197,12 грн.: поточна заборгованість за основним боргом (кредитом) - 3 710 908,18 грн.; прострочена заборгованість за основним боргом (кредитом) - 570 910,00 грн.; заборгованість за процентами (у т.ч. прострочені проценти) - 280 191,68 грн.; пеня - 26 380,68 грн.; 3% від простроченої суми основного боргу - 1 806,58 грн.; штраф за неналежне виконання зобов'язань щодо сплати процентів - 5 000,00 грн. (а.с. 88-95, т.1). Відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 12 лютого 2015 р., ПАТ «ЗЛАТОБАНК» передало, а ТОВ «КУА АПФ «Актив плюс», що діє за рахунок та в інтересах ПЗНВІФ «Будівельні інвестиції» прийняло на себе право вимоги за кредитним договором №024/12/СL від 3 лютого 2012 р. разом із додатковими угодами до нього (додаткова угода №1 від 20 липня 2012 р., додаткова угода № 2 від 9 серпня 2013 р., договір №3 про внесення змін від 14 серпня 2013 р.), право вимоги щодо повернення грошових коштів у розмірі 4 862 327 грн. 37 коп. заборгованості за основною сумою згідно кредитного договору №024/12/СL від 3 лютого 2012 р. та інших обов'язків встановлених цим кредитним договором; договорами, що забезпечують виконання зобов'язань за кредитним договором №024/12/СL від 3 лютого 2012 р., а саме: за договором іпотеки (разом з додатковим договором), посвідченим приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П. 3 лютого 2012 р., реєстровий №144, укладеного між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ», договорами поруки від 3 лютого 2012 року №024/12/СL/Р-1 і №024/12/СL /Р-2. За договором про відступлення прав вимоги від 12 лютого 2015 р. ТОВ «КУА АПФ «Актив плюс», що діє за рахунок та в інтересах ПЗНВІФ «Будівельні інвестиції», передало, а [PERSON] прийняв на себе право вимоги: за кредитним договором №024/12/СL від 3 лютого 2012 р. разом з додатковими угодами до нього (додаткова угода №1 від 20 липня 2012 р, додаткова угода №2 від 9 серпня 2013 р., договір № 3 про внесення змін від 14 серпня 2013 р.), а саме право вимоги повернення [PERSON] грошових коштів у розмірі 4 862 327 грн. 37 коп. (яка згідно довідки АТ «ЗЛАТОБАНК» станом на 12 лютого 2015 р. складається з 4 234 802 грн. 42 коп. - прострочена заборгованість за основним боргом та 627 524 грн. 95 коп. пеня), заборгованості за основною сумою згідно кредитного договору від 3 лютого 2012 р. №024/12/СL та інших обов'язків, встановлених цим кредитним договором; договорами, що забезпечують виконання зобов'язань за кредитним договором від 3 лютого 2012 року №024/12/СL, а саме: за договором іпотеки (разом із додатковими договорами) від 3 лютого 2012 р. за реєстровим №144, укладеним між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» та договорами поруки від 3 лютого 2012 року №024/12/СL/Р-1 і №024/12/СL/Р-2. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] 03.02.2012 року був укладений між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» Іпотечний договір, за умовами якого Боржник зобов'язаний повернути Іпотекодержателю кредитні кошти, надані у формі не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 7 350 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення по 02 лютого 2014 року. Відповідно до пункту 4.2 Іпотечного договору Іпотека припиняється виконанням нею Основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством. 09 серпня 2013 року між сторонами укладено Додатковий договір до Іпотечного договору, яким змінена вартість предмету Іпотеки. Заочним рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2015 року у справі № 487/6529/15-ц, в подальшому залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року, ухвалою Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року, вирішено стягнути з [PERSON], [PERSON] та ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» 8 738 997 грн. 68 коп. заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2016 року у справі № 487/6529/15-ц виправлено описку у тексті судового рішення. Слід правильним стягнути з [PERSON] та [PERSON], солідарно, заборгованість за кредитом у сумі 4 234 802,42 грн., за відсотками - 1 381 372,87 грн., 3% річних - 79 294,73 грн., індекс інфляції у розмірі 1545702, 88 грн., всього на суму 7 241 172, 90 грн. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 15 липня 2016 року ухвалу Заводського районного суду Миколаївської області від 10.06.2016 року залишено в силі. На виконання заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва видані виконавчі листи, які перебували на виконанні. Станом на день розгляду справи та прийняття рішення заборгованість згідно рішення у справі № 487/6529/15-ц не погашена [PERSON] та ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ», про що не заперечують представники сторін та відповідачка. У зв'язку із прийняттям Рівненським міським судом рішення у справі № 569/15767/17, державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори 28.11.2017 року видано свідоцтво про право на спадщину: на ? частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за законом по спадковій справі № 73/2016 малолітній [PERSON]. Інша частина майна належить [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. Судом задоволено клопотання про залучення до справи в якості правонаступника [PERSON] його спадкоємця - малолітню [PERSON], яка є новим Боржником у справі. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як вбачається із розрахунку нарахованих відсотків, пені, 3% річних, що є предметом заяви про зміну розміру позовних вимог, розрахунок містить дані про нарахування після смерті боржника [PERSON] Із ухвали Апеляційного суду Миколаївської області у справі № 487/6529/15-ц вбачається, що Позивач просив стягнути заборгованість, яка виникла станом на 01.08.2015 року. Тобто підлягала б до стягнення з нового Боржника пеня за період з 03.08.2015 року по 09.10.2017 року на суму 420 927,72 грн. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 12.05.2016 року, з врахуванням ухвали про виправлення описки, стягнуто солідарно заборгованість, яка виникла станом на 01 серпня 2015 року, з яких: 4 234 802 грн. 42 коп. заборгованості за кредитом та 1 381 372 грн. 87 коп. заборгованості за відсотками та відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми, яка станом на 1 серпня 2015 р. складає 79 294 грн. 73 коп., а також сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, у розмірі 1 545 702 грн. 88 коп. Враховуючи звернення до суду [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №024/12/СL від 03.02.2012 року та прийняття рішення судом, яке набрало законної сили, самим же Позивачем було змінено термін виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором, і цей термін необхідно визнати таким, що настав з моменту звернення [PERSON] з позовом про дострокове виконання зобов'язань за цим Кредитним договором, внаслідок чого було ухвалене судове рішення. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В абзаці 1, 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Таким чином, оскільки заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2015 року у справі № 487/6529/15-ц з відповідачів достроково стягнуто кредитну заборгованість, то нарахування процентів за користування кредитним коштами, неустойки, тощо поза межами строку дії кредитного договору законом не передбачено. Враховуючи позицію Верховного Суду України з цього питання (ухвала від 17.12.2015 року № 6-2797ц15), ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.09.2015 року у справі № 754/964/15-ц, в задоволенні позовних вимог, у розумінні статті 549 ЦК України, статті 1282 України, про стягнення з [PERSON], [PERSON], ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» пені на суму 6 260 655,51 грн., та відсотків на суму 2 028 064,28 грн. слід відмовити. Суд вважає, що оскільки зі смертю боржника [PERSON] відносини між Кредитором ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та правонаступником [PERSON] і боржником за кредитним договором [PERSON] припинилися, а [PERSON] стороною кредитного договору не була, дані відносини не можуть регулюватися нормами, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту. Зобов'язання з повернення кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому мають застосовуватися не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обв'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч.2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Порука припиняється в тій частині, в якій припиняється забезпечене нею зобов'язання, і поручитель повинен нести відповідальність перед кредитором у межах вартості спадкового майна. До того ж, спір про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором вже вирішений іншим судом. Рішення суду з цього питання набрало законної сили. При цьому, за положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Матеріали судової справи не містять доказів виконання кредитором вимог ч.2 статті 625 ЦК України що стосується направлення вимоги для нового Боржника. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Порядок проведення розрахунку заборгованості і штрафних санкцій роз'яснено листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Суд вважає, що розмір інфляційних втрат, які стягує Позивач за первісним позовом, є завищеним. Оскільки стягнення грошових сум з [PERSON] та [PERSON] не можливе в межах даної справи, а для цього мав би бути пред'явлений інший позов і стягнення мало б бути проведене за правилами ст. 1282 ЦК України, то суд не вдається до аналізу правильності чи неправильності розрахунків заборгованих грошових сум, про які зазначають сторони (зокрема, відповідачі у своїх зустрічних розрахунках). Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вищезазначене повністю відповідає правовим висновкам, які містяться у постанові Верховного Суду України № 6-18цс13 від 17 квітня 2013 року. В даній цивільній справі однозначно встановлено, що Позивачі за зустрічним позовом не мають наміру давати свою згоду забезпечувати виконання зобов'язання за кредитним договором № 024/12/CL від 03.02.2012 року новим боржником. В ході розгляду справи також було встановлено, що ТзОВ «ОБАРІВІНВЕСТ» не погоджується з виконанням кредитних зобов'язань нових боржників. В іпотечному договорі відсутнє застереження про те, що підприємство зобов'язується виконувати кредитні зобов'язання інших осіб у разі смерті [PERSON] За наведеного, наявні підстави для припинення зобов'язань, які виникають з Договору іпотеки. Крім того, суд приймає до уваги висновок судово-економічної експертизи № 7953-7954 від 22.06.2015 р. (а.с. 79-85, т.3), згідно якого: -щомісячні платежі, зазначені банком у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 024/12/СL від 03.02.2012 р. (Додаток № 1 «Графік зниження розміру заборгованості та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням всіх супутніх послуг» (а.с. 19, т.1), не відповідають базовим умовам кредитування, які передбачені умовами кредитного договору № 024/12/СL від 03.02.2012 р.; -розмір щомісячного платежу …не відповідає в частині порядку нарахування процентів, який визначено умовами п.3.6, п. 3.7 кредитного договору № 024/12/СL від 03.02.2012 р., зі змінами та доповненнями до нього; -в процентному значенні (реальна відсоткова ставка) у розмірі - 27, 52%; -в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором (абсолютне значення подорожчання кредиту) у сумі - 1 964 902, 70 грн.; -… розрахункова сукупна вартість споживчого кредиту та реальна процентна ставка, з урахуванням всіх супутніх послуг …до кредитного договору № 024/12/СL від 03.02.2012 р., укладеного між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та громадянином [PERSON], не відповідає базовим умовам кредитування, передбаченим умовами кредитного договору № 024/12/СL від 03.02.2012 р. (з додатками та доповненнями). За наведеного має місце збільшення обсягу відповідальності поручителів. А це є ще однією підставою для визнання договорів іпотеки та поруки припиненими. Надалі. Згідно з висновками судової будівельно-технічної експертизи від 05.07.2018 р. № 180315/1_ЗО, вартість нерухомого майна (ресторанно-готельного комплексу) складає 72 575 347 грн., в тому числі ринкова вартість земельної ділянки становить 845 754 грн. Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Закон визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі правила для здійснення реалізації предмета за рішенням суду, зокрема в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». За змістом частини першої статті 39 цього Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Тобто, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», резолютивна частина рішення суду повинна відповідати вимогам статей 38, 39 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому випадку має здійснюватися за цінами, що реально склались на ринку на момент його реалізації. В даному випадку, виходячи з п.п.1.1 Іпотечного договору від 03.02.2012 року «Предмет забезпечення виконання зобов'язань, що випливають із Кредитного договору від 03.02.2012 року», то інфляційні втрати не можуть включатися у складову заборгованості за вимогами про звернення стягнення на предмет Іпотеки, оскільки не забезпечують виконання зобов'язань, що випливають з Кредитного договору № 024/12/СL від 03.02.2012 р. Як роз'яснено в п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). У рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею. Принцип пропорційності у практиці Європейського суду з прав людини - це загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей. Отже, у разі наявності підстав для задоволення позову, звернення стягнення на предмет іпотеки було б непропорційним з наявною сумою заборгованості, аналіз якої був наданий судом. З підстав, наведених вище, у задоволенні позовних вимог Позивача за первісним позовом про звернення стягнення на предмет Іпотеки слід відмовити. Що стосується подання заяв про застосування строків позовної та спеціальної давності, то зважаючи, що суд дійшов висновку про те, що заявлений позов є безпідставним, і саме з цих мотивів відмовив у його задоволенні, а тому не має можливості для задоволення заяв про застосування строків позовної та спеціальної давності з відповідними наслідками. Суд вважає, що в рішенні суду наведені аргументи щодо заявленої позиції кожної із сторін, і що рішення суду не вимагає більш детальнішої відповіді на кожен аргумент. В даному випадку це узгоджується з тим що, аргументуючи рішення, суди не зобов'язані вдаватися в деталі. Ця міра може бути різною, і вона виконана судом. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. В даному випадку судові витрати покладаються на первісного позивача. При цьому враховується наступне. Позивачі за зустрічними позовами не заявили про те, щоб понесені ними судові витрати були стягнуті з відповідача на їх користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивачі не бажають відшкодовувати понесені ними судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі заявлених вимог. Таким чином, понесені позивачами за зустрічним позовом судові витрати, залишаються покладеними на них же.

Outcome: dismissed