Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

В березні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого вказав, що 29.01.2008р. банк та відповідач уклали договір №HMІВАN02008803 про надання кредиту у розмірі 11571,87 долари США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.01.2015 року. Однак відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на 19.01.2015р. утворилась заборгованість 2861,66 доларів США. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день та час судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує, справу просить слухати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином через оголошення в пресі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. 29.01.2008р. банк та відповідач уклали договір №HMІВАN02008803 про надання кредиту у розмірі 11571,87 долари США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.01.2015 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і Відповідач 29.01.2008р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з Договором застави Відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель Nexia, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто, № кузова/шасі: XWB3D31UD8A148919, реєстраційний номер: ВХ9010АО, що належить на праві власності [PERSON] (29000, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]). Відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на 19.01.2015р. утворилась заборгованість 2861,66 гривень, яка складається з 2229,87 долари США заборгованість за кредитом, 52,09 долари США- проценти за користування кредитом, 9,63 долари США- заборгованість по комісії за користування кредитом, 418,73 долари США- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 15,82 долари США(фіксована частина); 135,52 долари США штраф (процентна складова). Відповідно до Договору Застава забезпечує всі вимоги банку щодо виконання позичальником, всіх його грошових зобов'язань за цим договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і у такому порядку, як встановлено у цьому договорі (п. 7.1. кредитно-заставного договору). Згідно п. 8.1. вищевказаного договору, предметом застави за цим договором є автомобіль автомобіль DAEWOO, модель Nexia, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто, № кузова/шасі: XWB3D31UD8A148919, реєстраційний номер: ВХ9010АО, власником якого є позичальник. В п. 8.4. кредитно-заставного договору зазначено, що застава поширюється на весь предмет застави, незалежно від обсягу виконання позичальником зобов'язань за договором. У разі настання Події [PERSON] надає Позичальнику письмове повідоммлення про настання Події [PERSON] та реєструє у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. У Повідомленні про [PERSON], окрім інформації, зазначення якої вимагається законодавством, [PERSON] ставить вимогу про повернення наданої суми Кредиту в повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування наданим Кредитом, виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за Договором (п. 12.2.1. кредитно-заставного договору). Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлялось повідомлення про усунення порушень зобов'язання за кредитним договором № HMІВАN02008803 та про наслідки невиконання вимоги - арешт і примусовий продаж її майна за № 30.1.0.0/2-527 від 16.12.2014 року, що підтверджується реєстром № 5408 поштових відправлень. Однак, вимоги нею були залишені без відповіді та задоволення. Відповідно до п. 12.2.6. кредитно-заставного договору, якщо протягом строку, вказаного у ст. 12.2.5. позичальник не усунув подію дефолту, позичальник зобов'язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування кредитом, виконати усі інші грошові зобов'язання за Договором у повному обсязі, а [PERSON] має право, за своїм вибором здійснити одну або декілька з наступних дій, а саме звернути стягнення на предмет застави в порядку, визначеному у ст. 13 договору. В п. 13.2. кредитно-заставного договору, не застосовуючи судових процедур, банк має право на власний розсуд обрати процедуру позасудового звернення стягнення на предмет застави для задоволення забезпечених вимог з-поміж наступних варіантів, в тому числі шляхом продажу предмета застави банком третій особі у відповідності із вимогами законодавства України. У випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених статтями 6.2.4 Договору, щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки (п. 14.2. кредитно-заставного договору). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 572, ч. 2 ст. 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ч.2 ст. 575, ч.2 ст. 662 ЦК України, ст.ст. 44-48 Закону України „Про заставу" виділяється такий вид застави, як заклад, при якому, предмет застави рухоме майно разом з приналежностями, передається у володіння заставодержателя. Беручи до уваги зазначене та виходячи з того, що договором застави від 29.01.2008 року сторонами було погоджено, що у випадку порушення заставодавцем зобов"язань за кредитним договором, останній зобов"язується передати в заклад заставодержателю предмет застави, вимоги ПАТ „КБ „Приватбанк" про передачу в заклад шляхом вилучення у відповідача належного йому майна разом з приналежностями, що є предметом застави, ґрунтуються на законі та договорі і є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Відповідно до Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов"язання, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Статтею 25 зазначеного Закону передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається і спосіб його реалізації із застосуванням однієї із процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та кредитно-заставним договором, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю. З позовних вимог слідує, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет обтяження, а саме продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу іншою особою - покупцем, не суперечить вимогам статті 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року. Відповідно до ст.625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання, а кредитний договір відповідно до ст.629 ЦК України є обов»язковим для виконання сторонами. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Позичальником [PERSON] неналежним чином виконувалися зобовязання по кредитному договору щодо сплати кредиту у встановленому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача щодо стягнення судових витрат в розмірі 1112,14грн. (452,14грн. судовий збір та 660,00грн. витрати на публікацію оголошення в пресі).

Outcome: approved