Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 22 660, 27 грн у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором№ KRH0RK06560071 від 27.11.2005 року, яка виникла у звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань. В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" указав, що 27 листопада 2005 року між ним та відповідачем був укладений зазначений Договір №KRH0RK06560071, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1489 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 07.07.2016 року утворилась вказана вище сума заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1488,00 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 232, 32 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5258 грн. 62 коп. та із пені в розмірі 15 681, 33 грн. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку; 11.05.2017 року о 18.22 годині на електронну адресу суду надійшов лист із текстом "заява про перенос засідання, що назначене на 12.05.2015 року Приватбанк до [PERSON]О.", однак власне заява у даному листі відсутня, як відсутнє і зазначення поважності причин неявки представника позивача; таким чином, даний лист не можна вважати клопотанням про відкладення розгляду справи. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представника позивача, зазначила, що згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 травня 2014 року у справі № 214/772/14-ц за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № KRH0RK06560071 від 27.11.2005 року станом на 16.01.2014 року, позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв"язку зі спливом строку позовної давності; рішення набрало законної сили 10.06.2014 року; отже, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв"язку з наявністю даного рішення суду та пропуском позивачем строків позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, 27 листопада 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №KRH0RK06560071, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1489 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5 - 6). Згідно розрахунку позивача (а.с. 4 - 6), відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Договору свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 07.07.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 22 660, 27 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1488,00 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 232, 32 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5258 грн. 62 коп. та із пені в розмірі 15 681, 33 грн (а.с.4). Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 травня 2014 року у справі № 214/772/14-ц за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості встановлено, що позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 18288 грн. 29 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KRH0RK06560071 від 27.11.05 року станом на 16.01.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 18 288, 29 грн; відмовлено в задоволенні позову у зв"язку зі спливом строку позовної давності; дане рішення набрало законної сили 10.06.2014 року. В процесі розгляду справи № 214/772/14-ц судом встановлено, що із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем з 27 листопада 2005 року не було здійснено жодного платежу, спрямованого на погашення кредиту, тоді як відповідач звернувся до суду з цим позовом 28 січня 2014 року. Тому у відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності почався від дня, наступного після 27 листопада 2005 року. Отже, за існування встановлених обставин суд уважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду з його позовом, а відтак за заявою відповідача до виниклих правовідносин може бути застосована встановлена законом позовна давність у три роки. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у звязку з пропуском строків позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК УКраїни обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини, встановлені в процесі розгляду справи № 214/772/14-ц, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем з 27 листопада 2005 року не було здійснено жодного платежу, спрямованого на погашення кредиту, тоді як відповідач звернувся до суду з даним позовом 29 вересня 2016 року. Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 29.05.2014 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу відмовлено у стягненні з відповідача на користь позивача за цим же договором заборгованості в сумі 18 288, 29 грн. По даній справі позивач звернувся, зазначивши більшу суму до стягнення, оскільки просить стягнути заборгованість станом на 07 липня 2016 року. Представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів. Як встановлено судом, позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла до суду тільки 29 вересня 2016 року, тобто поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Оскільки позивачем пропущений строк позовної давності, наявне рішення суду, що набрало законної сили, про відмову у задоволенні позовних вимог у зв"язку зі спливом строку позовної давності за цим же договором, але позовні вимоги містять іншу суму та інший період розрахунку заборгованості, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed