Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, заявлені вимоги мотивувала тим, що 08 жовтня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір № 16-04/00004235/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків. 14 січня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HONDA PILOT, реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала позивачка. 27 червня 2014 року відповідачем було виплачено позивачці суму страхового відшкодування в розмірі 52 052,27 грн. Разом з тим, ПАТ "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" порушило строки виплати страхового відшкодування. На звернення позивачки до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг щодо зобов'язання відповідача сплатити їй пеню, 3 % річних від простроченої суми боргу та збитків, завданих інфляцією за період прострочення страхової виплати, в сумі 8 473,83 грн. позивачка отримала відповідь, зі змісту якої вбачається, що відповідач сплатив штрафні санкції в розмірі 352,24 грн. Також позивачка звернулася до відповідача з вимогою про дострокове припинення договору страхування та повернення страхової премії в розмірі 14 478,00 грн. Однак відповідач відмовив позивачці в поверненні страхової премії. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила задовольнити пред'явлені вимоги. В судове засідання позивачка не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки та представника відповідача у заочному порядку, оскільки позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08 жовтня 2013 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір № 16-04/00004235/1.1.2.00, згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси позивачки, які пов'язані з володінням, користування та розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки HONDA PILOT реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності позивачці. 14 січня 2014 року по проспекту Науки в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HONDA PILOT реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала позивачка та 31 січня 2014 року було складено страховий акт, з якого вбачається, що сума страхового відшкодування складає 52 052,26 грн. Після звернення позивачки до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг щодо захисту її прав шляхом виплати страхового відшкодування та сплати неустойки за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування, відповідач сплатив позивачці суму страхового відшкодування в сумі 52 052,27 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За прострочення виконання грошового зобов'язання по виплаті страхового відшкодування позивачу відповідачеві нараховано 3 % річних у сумі 534,78 грн., а також проведена індексація основного боргу за час прострочення. Втрати від інфляції складають 4 997,02 грн. Згідно зі ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до підпункту 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобовязаний при настанні страхового випадкуздійснити страховику виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договром строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами догвору страхування або законом. Окрім того, згідно з п. 31.4 договору страхування при порушенні строків виплати страхового відшкодування страхувальник має право вимагати від страховика сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нарахована пеня, вуд суми прострочення платежу.за кожен день прострочення виплати. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сума пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 22 лютого 2014 року по 14 квітня 2014 року була на рівні 6,5% річних, а з 15 квітня 2014 року по 26 червня 2014 року - на рівні 9,5%, а тому пеня за весь строк прострочення становить: 52052,27х6,5%х2х52:365+52052.27х9,5%х2х73:365=2 942,03 грн. Однак, відповідач сплатив пеню в розмірі 352,24 грн. від нарахованої суму, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня в розмірі 2 589,79 грн. Разом з тим, вимоги в частині стягнення з відповідача страхової премії в сумі 14478 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині позивачка посилається на те, що оскільки відповідачем було допущено порушення умов страхового зобов'язання, вказана сума підлягає поверненню відповідно до п.п. 37.6 договору страхування від 08 жовтня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 37.3 договору страхування дію договору може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика. Підпункт 37.4 договору передбачає, що про намір достроково припинити діє договору будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати припинення дії договору. Відповідно до п.п. 37.6 договору якщо вимога страхувальника (про дострокове припинення дії договору) обумовлена порушенням страховиком умов договору, страхувальнику повертається сплачена ним страхова премія у повному обсязі. Таким чином, з системного аналізу положень п. 37 договору страхування вбачається, що обов'язковою передумовою повернення суми страхової премії страховиком в порядку п.п. 37.6 даного договору є припинення зобов"язання з ініціативи страхувальника. Разом з тим, всупереч правилу ст. 60 ЦПК України, доказів, які б свідчили про те, що дострокове припинення зобов'язання з цих підстав відбулося, суду не надано. Відповідно до ст. 645 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту. Позивачка звернулася до відповідача із заявою-повідомленням від 11 липня 2014 року про свій намір достроково припинити договір страхування внаслідок порушення відповідачем умов договору, проте відповідач своїм листом від 06 серпня 2014 року відмовився від припинення зобов'язання із запропонованих позивачкою підстав. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що вказана відмова була оскаржена позивачкою у встановленому законом порядку, суду не надано. Таким чином, саме по собі звернення позивачки із заявою від 11 липня 2014 року про намір достроково припинити дію договору страхування (а.с. 30) свідчить не про автоматичне припинення договору з моменту надходження даного документу до страхової компанії, а лише про реалізацію позивачкою свого права, передбаченого п.п. 37.3, 37.4 договору страхування. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати понесені позивачкою у вигляді сплати судового збору у розмірі 243,00 грн. підлягають стягненню з відповідачка на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: partial