Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

22 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 14 травня 1994 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №3. За час перебування у шлюбу сторони по справі мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач прожили в спільному шлюбі 22 роки, вели спільне господарство, будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується перших років спільного життя, але останні роки вони не можуть проживати як сім"я разом, виконувати сімейні обов"язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Позивач та відповідач неодноразово протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося за останніх кілька років, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль, їхні відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті розмов сторін по справі позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегети нормальне бачення про сім"ю. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Звертаючи увагу, що відповідач не з'явився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ст. 104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що 14 травня 1994 року сторони по справі зареєстрували шлюб Виконавчим комітетом Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №3, згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER].(а.с.6). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO]., що підтверджується повторними свідоцтвами про народження серії [NUMBER], та серії [NUMBER]. (а.с.4,5). Позивач та відповідач прожили в спільному шлюбі 22 роки, вели спільне господарство, будували міцні сімейні відносини, але останні роки вони не можуть проживати як сім"я разом, виконувати сімейні обов"язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами з"явилися труднощі у спілкуванні та розбіжності у поглядах, почали виникати непорозуміння,сварки. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення позивача, а також те, що відповідач в судове засідання не з"явився, що свідчить про відсутність у нього бажання зберегти сім"ю, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved