Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

17.08.2016 року до Городищенського районного суду Черкаської області, на виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року, надійшли матеріали цивільної справи № 691/903/15-ц за позовною заявою [PERSON] до Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області, [PERSON] , за участі третіх осіб: Відділу Державного земельного агентства в Городищенському районі Черкаської області, Реєстраційної служби Городищенського районного управління юстиції про відновлення стану земельної ділянки, що існував до порушення прав. Рух справи в суді, зміст позовної заяви та короткий зміст судових рішень. 31.07.2015 року в інтересах позивача [PERSON] до суду з позовною заявою звернувся його представник згідно довіреності [PERSON] , вважає, що права [PERSON] на земельну ділянку порушені, та просив: 1) Скасувати рішення Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 11.11.2014 року № 26-7/VІ «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність громадянину [PERSON] , яка вирішила: Затвердити проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність громадянину [PERSON] для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,1249га, яка знаходиться в [ADDRESS] , згідно кадастру Державного Комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548 (схемі а "01.03" в межах Петриківської сільської ради (1.1.); Відвести земельну ділянку площею 1,249га [ADDRESS] до земель комунальної власності Петриківської сільської ради (1.2.); Передати земельну ділянку у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства (1.3.); 2) Визнати незаконним та скасувати кадастровий номер 7120386000:01:006:0002 плану на земельну ділянку, яка була передана [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, площею 1,1249 га по [ADDRESS] ; 3) Зобов`язати [PERSON] усунути всі перешкоди у користуванні земельною ділянкою [PERSON] , шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав позивача та повернути майно, яке розташоване на земельній ділянці; 4) Заборонити [PERSON] проводити будь-які дії по знесенню приміщення, в тому числі і вирізку дерев на земельній ділянці, яку він отримав згідно рішення Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області №26-7/VІ від 11.11.2014 року; 5) скасувати державну реєстрацію кадастрового номеру 7120386000:01:006:0002 на земельну ділянку, відведену [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] . В рахунок відшкодування понесених витрат стягнути на користь [PERSON] понесені судові витрати (аркуш 2 - 4 том 1). Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 16.11.2015 року (аркуш 70, 71 - 73 том 1), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року (аркуш 113, 114 - 116 том 1), у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року, касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (аркуш 153 - 155 том 1). З тих підстав, що суди не надали належної правової оцінки наявним у справі доказам. При дослідженні погосподарської книги Петриківської сільської ради № 5 за 1991 - 1995 року та погосподарської книги № 1 за 2011 - 2015 року, суди не звернули уваги та не надали оцінки тій обставині, що земельна ділянка загальною площею 0,55 га. належала [PERSON] , після успадкування [PERSON] будинку померлого, була зменшена до 0,17 га, про що зазначено у погосподарській книзі № 1 за 2011 - 2015 року за № 109. Судами не з`ясовано причини та обставини поділу спірної земельної ділянки та зменшення її розміру на 0,38 га.. Не досліджено та не надано оцінки підставам передачі Петриківською сільською радою [PERSON] частини спірної земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, зокрема: сарай літ."Б" та вбиральня "№1", що належали на праві приватної власності [PERSON] , а згодом [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 16 серпня 1995 року № 3042 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 травня 2015 року. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди залишили поза увагою те, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. 19.08.2016 року вищенаведений позов прийнятий до провадження, призначено судовий розгляд цивільної справи № 691/903/15-ц (аркуш 158 том 1). В обґрунтування заявлених вимог по позові від 31.07.2015 року, представник позивача посилається на те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем своєї бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкове майно складається з житлового будинку [ADDRESS] , площею 45,8 кв.м, зазначений літерою «А-1», а також сарай «Б», убиральня «№1». В користуванні його спадкодавця, до часу її смерті [INFO] , знаходилася земельна ділянка площею 1,249 га, розташована по [ADDRESS] , яка, в установленому законом порядку, ніколи не вилучалася та сам спадкодавець від неї не відмовлялася. Дану земельну ділянку вона успадкувала від свого брата [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину від 16.08.1995 року № 3042, виданого Городищенською державною нотаріальною конторою. 11.11.2014 року, тобто через 3 місці після смерті спадкодавця, Петриківська сільська рада прийняла рішення № 26-7/VІ про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON] , якою користувалась до дня смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину після померлого брата [PERSON] , [INFO] , залишивши біля будинку земельну ділянку площею, близько 0,06 га. Частина земельної ділянки, на якій розташований сарай, позначений літерою «Б», що належить йому на праві приватної власності , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, залишався на незаконно переданій земельній ділянці [PERSON] .. В кадастровому плані відведеної земельної ділянки, не зазначена межа з його земельною ділянкою та не вказано власника, окрім земель сільської ради (аркуш 2 - 4 (13) том 1). 21.11.2016\~року представник\~позивача уточнив\~позов,\~у ході\~судового розгляду\~цивільної справи,\~ після\~скерування справи\~ВССУ на\~новий розгляд,\~посилаючи на\~те,\~що \~під час\~проведення судових\~засідань в\~Городищенському районному\~суді було\~оглянуто погосподарську\~книгу №\~5\~за 1991\~-\~1995\~роки і\~було встановлено,\~що в\~особистому господарстві\~діда [PERSON] \~-\~ [PERSON] (хутір\~Кудинівка)\~рахувалася земельна\~ділянка площею\~0,57\~га з\~яких під\~забудовою 0,02га.\~В даній\~книзі також\~мається запис,\~що [PERSON] \~помер [INFO] .\~Рішенням виконавчого\~комітету Петриківської\~сільської ради\~№35\~від 21.07.1995\~року,\~ було\~вирішено,\~що в\~зв`язку із\~смертю [PERSON] \~відкрити спадщину\~для оформлення\~документів на\~ [PERSON] з\~виділенням земельної\~ділянки.\~В даному\~рішенні виконкому\~сільської ради\~не вказано\~розмір виділеної\~ [PERSON] \~земельної ділянки.\~Розмір земельної\~ділянки взагалі\~не вказувався.\~Згідно Книги\~реєстрації громадян,\~яким безоплатно\~передано земельні\~ділянки у\~приватну власність\~Петриківської сільської\~ради за\~1993\~-\~2010\~роки відомостей\~про те,\~що [PERSON] \~у приватну\~власність виділялась\~земельна ділянка,\~взагалі відсутні.\~Про те\~на арк.\~20\~під №324\~зазначеної книги\~міститься запис\~про те,\~що [PERSON] ,\~для ведення\~особистого підсобного\~господарства передано\~земельну ділянку\~площею 0,17\~га на\~хуторі Моргунів\~у с.\~Петрики на\~підставі рішення\~Петриківської сільської\~ради від\~28.12.1994\~року та\~рішення від\~5\~вересня 1997\~року №6-22.\~ Про\~походження даного\~запису в\~Книзі реєстрації\~громадян,\~представник Петриківської\~сільської ради\~не могла\~надати суду\~ніяких пояснень.\~В отриманому\~з Архіву\~Городищенської РДА\~-\~ в\~рішенні Петриківської\~сільської ради\~про приватизацію\~земельних ділянок\~від 5.09.1997\~року №6-22,\~прізвище [PERSON] \~взагалі відсутнє. З урахуванням викладеного та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року, просив: Скасувати рішення Петриківської сільської ради від 11.11.2014 року №26-7/УІ «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність громадянину [PERSON] (1); Скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право власності, серія та номер 30642936, виданий 08.12.2014 року, видавник: реєстраційна служба Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, згідно якої вказана земельна ділянка належить на праві приватної власності у [PERSON] (2); Зобов`язати [PERSON] усунути всі перешкоди у користуванні земельною ділянкою [PERSON] шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і повернути майно, яке розташоване на земельній ділянці, що належить [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.05.2015 року (3); Визнати право власності на земельну ділянку за [PERSON] , жителем [ADDRESS] , в порядку спадкоємства після [PERSON] на [ADDRESS] , в розмірі 0,57 га, що складається з 0,17 га приватизованої земельної ділянки згідно запису №324 в по господарській книзі, 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (Згідно рішення Петриківської сільської ради від 23.09.2014 року) і 0,23 га для ведення підсобного господарства, яка була в користуванні іще покійного [INFO] [PERSON] (4); В рахунок відшкодування понесених витрат стягнути на користь [PERSON] 3780,80грн., що складаються з 1680,80 судового збору і 2100 грн. за надання правової допомоги, солідарно з відповідачів Петриківської сільської ради, Городищенського району і [PERSON] (5). Узагальнені позиції учасників справи. Позивач [PERSON] \~у судовому\~засіданні 27.03.2017\~року позов\~підтримав,\~та просив\~задовольнити,\~ пояснивши,\~що у\~2014\~році померла\~його бабуся\~ [PERSON] ,\~якій на\~праві приватної\~власності належав\~будинокб [ADDRESS] , з часом він зруйнувався, ще до її смерті, так як ним ніхто не користувалися, також не користувалися і земельною ділянкою, близько 10 років. До смерті [PERSON] приїздили кожного місяця літа до будинку та земельної ділянки, саду, де збирали плоди, ягоди, і ніяких проблем не було. Перед смертю років десять [PERSON] хворіла, була нерухома, догляд здійснювала вже покійна його мати. В смт. Вільшана, Городищенського району, проживають родичі, родина [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які на початку 2013 року, повідомили, що земельну ділянку бабусі [PERSON] використовує [PERSON] , зі працівників слів сільської ради він лише користується нею. [PERSON] добре знали, придбав будинок напроти земельної ділянки [PERSON] , а потім почав її використовувати в своїх цілях. В 2014 році [PERSON] повідомив, що [PERSON] на земельній ділянці використовує техніку та не збирається повертати земельну ділянку. Коли приїхав, на хутір, щоб поговорити з [PERSON] , останній повідомив, що якщо будуть перешкоджати в користуванні земельною ділянкою, як зазначив вже його, приватизована, то буде відстрілюватися. В цей час бабуся [PERSON] ще була жива. Поїхав у сільську раду, щоб з`ясувати, повідомили, що земельна ділянка близько 1га. приватизована [PERSON] .. Голова сільської ради не повідомляв, що від земельної ділянки відмовлялися. За життя [PERSON] подали заяву на приватизацію земельної ділянки, про що свідчить рішення Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області, вересень 2014 року. Успадкувавши по документах будинок на хут. Кудинівка в с. Петрики, Городищенського району, Черкаської області, до Петриківської сільської ради про надання йому земельної ділянки не звертався. Дід садив сад, прадід пішов з даного будинку на війну та не повернувся, дорога пам`ять, в зв`язку з чим і звернувся до суду. Документи, які б підтверджували власність (користування) земельною ділянкою на хут. Кудинівка в с. Петрики, Городищенського району, Черкаської області, його родини, чи діда, чи [PERSON] , її розмір, відсутні. [PERSON] незаконно використовує частину земельної ділянки, що належала [PERSON] .. Архівні дані підтверджують те, що [PERSON] , [PERSON] мали земельну ділянку загальною площею 0,55га.. [PERSON] на даний час займає, має у власності, земельну ділянку біля житлового будинку, яку займав [PERSON] , потім [PERSON] , залишивши біля будинку б [ADDRESS] лише 0,06 га.. Представник позивача [PERSON] підтримав позовну заяву, з урахуванням уточнень позову від 21.11.2016 року, вказуючи на прийняте судом касаційної інстанції рішення. Представник відповідача Петриківської сільської ради Гибало Н.П. позов не визнала, надала заперечення, в обґрунтування зазначає, що земельна ділянка на яку претендує позивач у своїх позовних вимогах, ніколи не перебувала в оренді, користуванні чи власності самого позивача та його спадкодавця [PERSON] . До лютого 1995 року вищевказана земельна ділянка перебувала в користуванні [PERSON] . [PERSON] в 1995 році звернулась до Петриківської сільської ради, за дозволом на оформлення спадщини після смерті [PERSON] , про що було прийнято відповідне рішення. Ніяких інших звернень і заяв, щодо земельної ділянки в [PERSON] не надходило, відповідно і рішення щодо будь-якої форми власності на дану земельну ділянку на користь [PERSON] , [PERSON] , та інших спадкоємців не приймалося. З 1995 року по 2014 рік дана земельна ділянка ніким не використовувалась (крім випасання худоби місцевими жителями), за неї не сплачувались земельні податки та знаходилась в занедбаному стані. В 2014 році надійшла заява від місцевого жителя [PERSON] (члена сім`ї учасника АТО) щодо надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою на дану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Його заява була задоволена, про що прийнято відповідне рішення на законних підставах. Копії всіх рішень, що стосуються даної судової справи були подані до суду. Інших рішень що стосуються даної земельної ділянки не приймалося Петриківською сільською радою. Просила суд врахувати дані обставини при прийнятті рішення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечили, посилаючись на те, що позивач, згідно свідоцтва про право на спадщину, земельної ділянки не успадковував, сама [PERSON] не мала в користуванні спірної земельної ділянки, оскільки позивач не надав про це ніяких доказів, відповідач [PERSON] купив у 2011 році будинок у громадянина Грудненка, навпроти будинку Дулинської, та як повідомив громадянин [PERSON] , в сільській раді йому надали землі після смерті [PERSON] , ще до 2006 року, яку він до 2011 року ( до продажу будинку) обробляв, на даний час [PERSON] уже помер. Згідно чинного законодавства, позивач мав би право успадкувати якусь земельну ділянку, якби вона належала спадкодавцю на праві приватної власності, проте і таких доказів суду він не надав, тому просили відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Городищенському районі заперечив проти задоволення позовних вимог та підтримав позицію представника відповідача Петриківської сільської ради. Представник третьої особи Реєстраційної служби Городищенського районного управління юстиції в судове засідання не з`явився, повідомлявся належно, через канцелярію суду надійшла заява, в якій просили справу розглядати без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Установлені судом фактичні обставини справи. 17.09.2014 року після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. відкрито спадкову справу №88/2014, номер у спадковому реєстрі [NUMBER] , за заявою доньки померлої [PERSON] , [INFO] . Цього ж дня, [INFO] спадкоємець померлої [PERSON] , донька [PERSON] , [INFO] , до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н.Б. подала заяву, повідомивши, що відмовляється від прийняття спадщини, яка за заповітом так і за законом, в тому числі від обов`язкової частки, після померлої матері [PERSON] , на користь своєї сестри, доньки померлої [PERSON] .. 22.11.2014 року [PERSON] (позивач) звернувся із заявою, та повідомив приватного нотаріуса, про те, що приймає всю спадщину після смерті заповідача [PERSON] , що 02.02.1994 року на його ім`я склала заповіт за реєстром № 201, яка на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження: належний їй житловий будинок з відповідними надвірними будівлями і спорудами в хут. Кудинівка село Петрики Городищенського району Черкаської області, і земельну ділянку, заповіла [PERSON] . [INFO] року [PERSON] (позивач) звернувся із заявою до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н.Б., про видачу свідоцтва про право на спадщину, та згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкував житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 45,8 кв. м., житловою площею 31,5 кв. м., що складається в цілому з житлового будинку, зазначеного на плані літерою "А-1", а також: сарай "Б", убиральня "№1". Із зазначенням, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, що зареєстрований в реєстрі за № 1892, спадкової справи № 88/2014, що вказаний житловий будинок належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Городищенською держконторою Черкаської області, 16.08.1995 року, за № 3042 в реєстрі. Отже, [INFO] [PERSON] (позивач) успадкував після смерті своєї баби [PERSON] , яка померла [INFO] , житловий будинок б/ [ADDRESS] . Будь-які дані, про те, що померла [PERSON] у користуванні чи власності мала земельну ділянку, її розмір, спадкоємцем (позивачем у справі) не було надано та приватний нотаріус в ході здійснення нотаріальних дій не встановила. Разом з тим, як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом № 3042 від 16.08.1996 року, [PERSON] успадкувала вказаний житловий будинок з надвірними спорудами після смерті [PERSON] , на земельній ділянці держфонду, на хуторі Кудинівка с. Петрики, Городищенського району. Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу б/н на хуторі Кудинівка, станом на 09.06.1995 року, останній складався з житлового будинку «А», 1921 року побудови, сараю «Б» та вбиральні «№1». Відповідно записів погосподарської книги Петриківської сільської ради № 5 за 1991-1995 роки (№1-43) за [PERSON] значилася земельна ділянка загальною площею 0,55 га, з яких: 0,02 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд, 0,53 га - для ведення особистого підсобного господарства. [PERSON] помер [INFO] , а його спадкоємцем згідно із свідоцтвом про право на спадщину від 16 серпня 1996 року є [PERSON] .. Рішень сільської ради, їх номерів та дат, згідно з якими свого часу, [PERSON] а потім [PERSON] була надана у користування чи у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,55, позивачем не зазначено, до суду не надано, а судом під час розгляду цивільної справи, не встановлено. Архівна копія рішення Петриківської сільської ради від 21 липня 1995 року, про розгляд заяв громадян села, містить дані, що у зв`язку зі смертю [PERSON] відкрито спадщину для оформлення документів на [PERSON] , з виділенням земельної ділянки. Згідно з погосподарською книгою Петриківської сільської ради № 1 за 2011-2015 роки, за [PERSON] значилася земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 0,17 га. Підстави набуття нею цієї земельної ділянки не зазначені. Той факт, що за [PERSON] до дня смерті числилася земельна ділянка, для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS] , підтверджується довідкою № 222 від 10.08.2015 року, що видана Виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області. Згідно Книги реєстрації громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки у приватну власність Петриківської сільської ради за 1993-2015 роки, відомостей про те, що [PERSON] у приватну власність передавалась хоч якась земельна ділянка, відсутні. Проте на арк. 20 під №324 зазначеної книги міститься запис про те, що [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства передано земельну ділянку площею 0,17 га на хуторі Моргунів с. Петрики на підставі рішення Петриківської сільської ради від 5 вересня 1997 року № 6-22. Архівна копія рішення Петриківської сільської ради про розгляд заяв громадян села на приватизацію земельних ділянок №6-22 від 5 вересня 1997 року, що надана на запит суду, вказаний запис у Книзі не підтвердила, так як прізвище [PERSON] у ньому відсутнє. Походження цього запису, представник Петриківської сільської ради, пояснити не змогла, вказуючи, що на той час не працювала в сільській раді, та вказала, що запис не є підставою для приватизації земельної ділянки, підставою є рішення виконкому, або сільської ради за заявою особи, та звертає увагу, що в село Петрики Городищенського району Черкаської області входить як хутір Моргунів, так і хутір Кудинівка. Згідно довідки № 250 від 17.09.2015 року виданої Виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Черкаської області, [PERSON] по питанню приватизації до сільської ради не зверталася та податок за земельну ділянку в [ADDRESS] не сплачувала, земельна ділянка не використовувалася. У погосподарській книзі Петриківської сільської ради за 2006-2010 роки, відомості про [PERSON] взагалі відсутні, так як пояснила представник Петриківської сільської ради, в зазначений період, згідно діючого порядку, відомості про помешкання в яких ніхто не проживав, до погосподарських книг не вносилися. Позивачем в суді не доведено розмір земельної ділянки, на території Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області, у селі Петрики (хутір Моргунів, хутір Кудинівка), що був на час смерті у користуванні, володінні, власності [PERSON] , та на яку міг би він претендувати як спадкоємець. Оцінка аргументів\~позивача,\~представника позивача,\~відповідача,\~представника відповідача,\~ інших\~учасників у\~справі та\~висновки суду. За нормами ч. ч.1. 2 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (ч.2 ст.158 Земельного кодексу України). Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в т.ч. шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ст.152 ЗК України). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Згідно з підпунктом 8 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин визначає стаття 26 цього Закону. Вказані питання мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. З аналізу наведених норм матеріального права можна зробити висновок, що право розпорядження землями комунальної власності, у тому числі право передавати їх у власність або користування фізичним та юридичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правовий висновок Верховного Суду України № 6-84цс14 від 03.09.2014). За нормами ч. ч.1, 4 ст.30 діючого на той час Земельного Кодексу України, в редакції від 22.06.1993 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою. Право власності або право користування земельною ділянкою посвідчується Радами народних депутатів згідно до вимог ст. 23 цього Кодексу. Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у сільських населених пунктах повинен бути не більше 0,25 гектара (ч. ч. 1, 2 ст.67 ЗК України, в редакції від 22.06.1993 року). За нормами ст.56 ЗК України, в редакції від 22.06.1993 року, для ведення особистого підсобного господарства, громадянам, за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара. Збільшення розмірів земельних ділянок до 2 гектарів може провадитись за погодженням з обласною Радою народних депутатів. Згідно з Декретом КМ України «Про приватизацію земельних ділянок», від 26.12.1992 року, дія ст.23 ЗК України (документи, що посвідчують право на земельну ділянку) була зупинена, та сільські Ради народних депутатів було зобов`язано забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Безоплатна передача провадилася один раз, про що обов`язково мала робитися місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчувалося відповідною Радою народних депутатів, про що робився запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Пункти 3 - 7 ст.17 (Передача земельних ділянок у власність Радами народних депутатів) діючого на той час ЗК України в редакції від 22.06.1993 року, передбачали, що громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї. Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарними органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Суд звертає увагу на обставини, встановлені ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13 липня 2016 року, щодо необхідності, з'ясування причин та обставин поділу спірної земельної ділянки та зменшення її розміру, дослідження та надання оцінки підставам передачі Петриківською сільською радою [PERSON] частини спірної земельної ділянки, на якій розташовані об'єкти нерухомості. З пояснень у судовому засіданні представника відповідача Петриківської сільської ради Городищенського району Черкаської області Гибало Н.П., з 1995 року [PERSON] по питанню приватизації до сільської ради не зверталася та податок за земельну ділянку в с. Петрики хутір Кудинівка вул. Чапаєва Городищенський район Черкаської області не сплачувала, земельна ділянка не використовувалася, на час прийняття спадщини позивачем та розгляду справи в суді, житловий будинок був не придатний для користування, оскільки, з плином часу та без належного догляду, повністю зруйнувався, будівля сараю взагалі була відсутня, а дерев`яна вбиральня, також знаходилася в неробочому стані, на що позивач та його представник не заперечували. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Крім того, згідно з абзацом першим пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Заяви [PERSON] , [PERSON] та прийнятого за результатами їх розгляду рішення Петриківської сільської ради про надання в користування чи у приватну власність земельної ділянки будь-якого розміру, по [ADDRESS] хуторі Кудинівка в селі Петрики, відсутні. За з'ясованих обставин, спадкодавець позивача, [PERSON] не мала права власності на вищенаведену земельну ділянку, адже успадкувала будинок після смерті [PERSON] на землі держфонду. Ніколи не проживала в даному домоволодінні, не була зареєстрована в ньому і не здійснювала за ним догляд, що призвело до повного його руйнування. Лише у липні 2014 року, [PERSON] (померла [INFO] ) звернулася до Петриківської сільської ради про надання їй цієї земельної ділянки не надавши при цьому довідки про своє не використане право на земельну ділянку за місцем своєї реєстрації та проживання. Петриківська сільська рада надала їй дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку на якій знаходилось її домоволодіння розміром 0.07 га.. На час прийняття Петриківської сільською радою даного рішення остання вже померла, про що сільську раду не повідомили. Всупереч статті 81 ЦПК України позивач [PERSON] не надав доказів на підтвердження того, що успадкував та набув право власності (користування) на належну [PERSON] земельну ділянку розміром 1,249 га чи будь-якого іншого розміру, в [ADDRESS] , на підставі рішень, прийнятих з 1995 року на користь останньої, у зв`язку зі смертю [PERSON] .. Як і те, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] у 2015 році на житловий будинок в [ADDRESS] , станом на час прийняття рішення судом, звертався до сільської ради з питання оформлення земельної ділянки. Отже, враховуючи наведе вище, виходячи з предмету спору, обставин справи, норм закону, вважаю, що позов задоволенню не підлягає, оскільки відсутні належні докази того, що позивач [PERSON] , після смерті [PERSON] успадкував право користування чи право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] , в тому числі, й розміром 0,57 га., що складається з 0,17 га. приватизованої земельної ділянки (запис №324 погосподарської книги), 0,07 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку (рішення Петриківської сільської ради від 28.09.2014 року), 0,23 га. для ведення підсобного господарства, яка була в користуванні покійного [INFO] [PERSON] (чи будь-якого іншого розміру), а Петриківська сільська рада Городищенського району Черкаської області своїм рішенням від 11.11.2014 року, № 26-7/VІ ««Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність громадянину [PERSON] » порушила законні права та інтереси позивача як спадкоємця покійної [PERSON] , що є підставою до скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності, серія та номер: 30642936, виданий 08.12.2014 року видавник: реєстраційна служба Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, згідно якої вказана земельна ділянка належать на праві приватної власності [PERSON] , як і зобов'язання усунути всі (без зазначення конкретних) перешкод у користуванні земельною ділянкою позивача шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і повернення майна, яке розташоване на земельній ділянці, що належить [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.05.2015 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що позивач не довів своїх вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed