Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON], у якому з урахуванням збільшення позовних вимог (а.с.27-29) остаточно просила: - стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON], [INFO] в розмірі 30 відсотків від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку; - стягнути з відповідача на користь [PERSON] додаткові витрати на оплату навчання доньки [PERSON] в Київському національному торговельно-економічному університеті в розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про навчання (підготовку) №2515д/6кс-2016 від 25.08.2016 року до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, починаючи з 01.09.2016 року та продовжуючи до закінчення [PERSON] навчання на денній формі в університеті; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на оплату 1/2 вартості послуг по відшкодуванню проживання в гуртожитку на час навчання доньки [PERSON] в Київському національному торговельно-економічному університеті до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, починаючи з 01.09.2016 року та продовжуючи до закінчення [PERSON] навчання на денній формі в університеті; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на оплату вартості навчання доньки [PERSON] в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права на денній формі навчання згідно Договору №ФК-9/13-2 про навчання студенту від 06.08.2013р. в розмірі 1/2 витрат на навчання, а саме: 10650,00 грн. Позов обгрунтовувався тим, що донька [PERSON] в період з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року навчалась в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права на контрактній основі, вартість навчання склала 21300 грн., які були сплачені нею особисто. Надалі у вересні 2016 року донька вступила до Київського національного торговельно-економічного університету та продовжуватиме навчання на денній формі по 30.06.2019 року, загальна вартість навчання становить 49470 грн., з яких позивачем сплачено 7475 грн. Вказувалося про оплату за послуги з проживання в гуртожитку в сумі 3960 грн. за один рік. Посилаючись на те, що всі витрати позивач здійснює самостійно, а батько самоусунувся та не бере участі в сплаті вказаних додаткових витратах на навчання доньки, хоча має таку можливість, вважає, що має всі правові підстави для стягнення з відповідача половини вартості понесених витрат. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначали, що відповідач не відмовляється від сплати аліментів на утримання доньки, однак не погоджувалися з пред"явленою позивачем сумою та вказували на неможливості брати участь у додаткових витратах, оскільки позивач самостійно обрала для доньки навчальний заклад на контрактній основі без погодження з відповідачем, вартість навчання в якому є дорогим, та відповідач пропонував інший навчальний заклад з дешевшою вартістю навчання. Вказували на те, що відповідач отримує заробітну плату в розмірі 5 тис. грн., з яких сплачує комунальні послуги, допомагає батьками пенсіонерам та має захворювання на цукровий діабет, у звязку з чим потребує лікування та значних витрат. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до договору №2515д/6кс-2016 про навчання від 25.08.2016 року, [PERSON] навчається в Київському національному торгівельно-економічному університеті за першим (бакалаврським) рівнем на базі освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» на факультеті фінансів та банківської справи, на денній формі навчання (а.с.33). Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наданих у судовому засіданні відповідачем [PERSON] пояснень вбачається, що останній працює начальником АЗС "Амік Україна", отримує заробітну плату близько 5 тис. грн на місяць, проживає один у [INFO], з приводу поділу якої між сторонами триває судовий спір, іншої сім"ї не має, аліменти або інші стягнення з його заробітку не проводяться, інвалідність відповідачу не встановлювалась. Відповідно до довідок Житомирського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, батьки відповідача - [PERSON] та [PERSON] знаходяться на обліку в ПФУ та отримують пенсію за віком при повному стажі (а.с. 39,40). Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Таким чином, враховуючи, що повнолітня донька сторін [PERSON], з 01.09.2016 р. продовжує навчання в університеті на денній формі, не працює, інших доходів не має, тобто потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] працює та отримує офіційний заробіток, має можливості надавати таку допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Щодо позовних вимог в частині стягнення понесених позивачем витрат на навчання доньки [PERSON] в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права, суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України). У п. п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, що викликані, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Участь батьків у додаткових витратах на дитину є їх обов'язком. Відповідно до наявного в матеріалах справи договору №ФК-9/13-2 про навчання студента від 6 червня 2013 року вбачається, що [PERSON] в період з 01.09.2013 р. по 30.06.2016 р. проходила навчання в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права, на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем - молодший спеціаліст (а.с. 30,31). Згідно із довідкою Житомирського кооперативного коледжу бізнесу і права №6.2.45/129 від 09.10.2016 року, за навчання [PERSON] в коледжі на контрактній основі у період з 01.09.2013 р. по 30.06.2016 р. було сплачено в 2013-14 навчальному році - 6800 грн, в 2014-15 навчальному році - 7100 грн та в 2015-16 навчальному році - 7400 грн (а.с. 32). Відповідач у судовому засіданні вказував, що за час перебування сторін у шлюбі, останні мали спільний бюджет з якого й проводили спільні витрати, зокрема й на навчання доньки. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20.08.2014 року (а.с.7). 31 січня 2016 року [PERSON] виповнилось 18 років (а.с. 6). Таким чином, зважаючи, що позивач самостійно понесла додаткові витрати, пов"язані з навчанням дитини [PERSON] у період 2014-2016 роки, а відповідач як батько згідно ст. 185 СК України зобов"язаний брати участь додаткових витрат на неповнолітню дочку (за часу її навчання) та має можливість надавати таку допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1/2 частини понесених позивачем додаткових витрат на навчання дочки в період з 01.09.2014 року по 31.01.2016 року (до повнолітня доньки) у розмірі 5 400 грн = 1/2 х (7100 грн (за 2014/15 навчальний рік) + 740 грн х 5 міс. (за 5 календарних місяців навчання з 01.09.2015 по 31.01.2016 )), та відмові у стягненні суми за навчання за 2013/14 навчальний рік, оскільки в указаний період сторони перебували у шлюбі та мали спільний бюджет, а доказів оплати позивачем навчання доньки за власні кошти в порушення ст.ст. 11, 60 ЦПК України суду не надано. Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрати на оплату вартості навчання та проживання на час навчання повнолітньої доньки, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що з 01.09.2016 року повнолітня [PERSON] продовжила навчатися на денній формі в Київському національному торгівельно-економічному університеті на базі освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» на факультеті фінансів та банківської справи. Загальна вартість освітніх послуг становить 49 470 грн (а.с.33-35). Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Такий правовий висновок також викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на повнолітню з 31.01.2016 р. [PERSON] у виді витрат на навчання в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права за період з 01.02.2016 по 30.06.2016 та за весь час навчання та проживання в Київському національному торговельно-економічному університеті не підлягають до задоволення, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: partial