Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

16.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 12.06.2006 року зареєстрував шлюб із нею у Вербицькій сільській раді Жидачівського району Львівської області за актовим записом №3. Від подружнього життя у них [INFO] року народилась дочка-[PERSON], яка проживає разом із ними та знаходиться на спільному утриманні. Із відповідачем вирішив розірвати шлюб, оскільки вона безпідставно звинувачує його в подружній зраді, внаслідок чого між ними часто виникають суперечки. За таких обставин вважає, що сім"я існує формально, а тому шлюб просить розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON], після закінчення строку на примирення, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначивши, що після розірвання шлюбу бажає зберегти набуте у шлюбі прізвище "[PERSON]". Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], яке видано Вербицькою сільською радою Жидачівського району Львівській області 12.06.2006 року, вбачається, що 12.06.2006 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище "[PERSON]"(а.с.9). Згідно із копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке видано Вербицькою сільською радою Жидачівського району Львівській області 26 березня 2008 року, [PERSON] народилась [INFO] року та її батьками є сторони у справі(а.с.3). Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, із січня 2015 року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких заходів щодо подальшого примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище та у заяві про визнання позову вказала, що бажає після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі прізвище, тому вона вправі надалі іменуватись цим прізвищем. Ст.161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Дитина сторін, яка є малолітньою, проживає разом із відповідпчем за адресою: с.Вовчатичі Жидачівського району Львівської області. Оскільки позивач у судове засідання висловив свою позицію щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу та не заперечував, щоб малолітня дитина проживала після розірвання шлюбу із відповідачем, тому суд приходить до висновку, що місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] слід визначити разом із матір"ю - відповідачем у справі.

Outcome: approved