Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка "СОЮЗ-ДНІПРО" звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] предмет якого складають такі вимоги: 1) Стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за [PERSON] договором № 366/14 від 18.02.2014 р., укладеного між КС "СОЮЗ-ДНІПРО" та [PERSON], [PERSON] в загальній сумі 2959, 64 грн., з яких:1596,09 грн. - залишок по кредиту; 1363,55 грн. - відсотки нараховані за прострочення платежів. 2) Стягнути з відповідачів на їхню користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. Як на підставу задоволення позовних вимог посилався на ст.ст. 212, 526, 527, 541, 543, 553-555, 611, 651, 1054, 1055 ЦК України та ст.ст. 3, 15, 57, 107, 109, 110, 118-120, 151, 152 ЦПК України. Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 366/14 від 18 лютого 2014 року (а.с. 3); кредитний договір № 366/14 від 18 лютого 2014 року (а.с. 4-5); договір поруки № 366/14 від 18 лютого 2014 року (а.с. 6); видатковий касовий ордер від 18.02.2014 року (а.с.7); претензія за вих. №929/16 від 13.06.2016 року на ім"я [PERSON] (а.с.8); претензія-попередження за вих. №930/16 від 13.06.2016 року на ім"я [PERSON] (а.с.9); довідка з ЄДРПОУ серії АА №245026 (а.с.10); свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи [PERSON] спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" серії А01 №048660 (а.с.11); статут [PERSON] спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" (а.с.12); наказ з особового складу [PERSON] спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" №5 від 01.07.2008 року (а.с.13); паспорт громадянина України на ім"я [PERSON] (а.с.14-15); паспорт громадянина України на ім"я [PERSON] та картка фізичної особи платника податків на ім"я [PERSON] (а.с.16-17). На обґрунтування заявлених вимог у поданій до суду заяві позивач вказав наступне. 18 лютого 2014 року між [PERSON] спілкою "СОЮЗ-ДНІПРО", як кредитором, та відповідачем в справі [PERSON], як позичальником, було укладено кредитний договір № 366/14, згідно умов якого позивач надав останньому кредитні кошти в сумі 12580,00 грн. строком на 24 місяці починаючи з 18 лютого 2014 року по 17 лютого 2016 року, в рахунок зобов'язання позичальника повернути отриманий кредит і сплатити відсотки за користування кредитом. Отримання кредиту 18 лютого 2014 року [PERSON] підтверджується Видатковим касовим ордером № 906 від 18 лютого 2014 року на суму 12580,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з 16 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідач повинен був повернути 12580,00 грн., що є сумою кредиту, а також проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.1. кредитного договору із розрахунку 1,95% на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. За період своєчасного повернення кредиту фактично за кожен день користування кредитом було нараховано 2738,61 грн. Проте, [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобов'язання по кредитному договору, несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту, тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно до п.4.4. кредитного договору за кожен день простроченого платежу, що склало 1213,03 грн. Згідно розрахунку загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем на момент подачі позовної заяви складає 2959 грн. 64 коп., з яких: 1596,09 грн. залишок по кредиту; 1363,55 грн. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, яку вони і просять стягнути з відповідача на їхню користь. Крім того вказують, що в якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, було укладено договір поруки № 366/14 від 18.02.2014 року між Позивачем та відповідачем [PERSON], поручителем [PERSON], відповідно якого [PERSON] прийняв на себе зобов'язання перед Позивачем відповідати у повному обсязі по зобов'язання [PERSON], визначених кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. договору поруки відповідальність відповідача [PERSON] настає в разі, коли відповідач [PERSON] не виконує та/або неналежним чином виконує свої зобов"язання за кредитним договором. П.2.2 договору поруки встановлено, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Також, умовами договору поруки встановлено, що в разі невиконання зобов"язань боржником за кредитним договором, відповідачі несуть відповідальність перед позивачем як солідарні боржники, при цьому позивач вправі вимагати виконання зобов"язань як від всіх відповідачів разом, так і від кожного з них окремо, як в цілому, так і в частині боргу. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити існуючу заборгованість, але відповідачі проігнорували їхні вимоги. На підставі викладеного вважають, що відповідачем [PERSON] порушені зобов"язання за кредитним договором, а відповідачем [PERSON], зобов"язання за договором поруки. В судове засідання представник позивача не з"явився. Надав суду заяву з проханням про розгляд даної справи без участі представника позивача. Одночасно зазначив, що позовні вимоги вони підтримують повністю та не заперечують проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. [PERSON] надала суду заяву про розгляд цивільної справи без її участі так як доглядає за хворою людиною. Згідно ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, своєї правової позиції в заяві про розгляд справи без їх участі не висловили, на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши правову позицію відповідачів, перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" заборгованості за кредитним договором № 366/14 від 18 лютого 2014 року в розмірі 2959 грн. 64 коп., з яких: 1596,09 грн. залишок по кредиту; 1363,55 грн. відсотки, нараховані за прострочення платежів. В позові [PERSON] спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором слід відмовити повністю. При цьому суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов такого договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено судом, 18 лютого 2014 року між позивачем в даній справі [PERSON] спілкою "СОЮЗ-ДНІПРО" та відповідачем в даній справі [PERSON] було укладено кредитний договір № 366/14, згідно умов якого позивач надав останній кредитні кошти в сумі 12580,00 грн. строком на 24 місяці, починаючи з 18 лютого 2014 року по 17 лютого 2016 року, в рахунок зобов"язання позичальника повернути отриманий кредит і сплатити відсотки за користування кредитом (а.с.4-5). Вказані вище дії не суперечать нормам ст. 1054 ЦК України. Отримання кредиту 18.02.2014 року [PERSON] підтверджується Видатковим касовим ордером № 906 від 18 лютого 2014 року на суму 12580,00 грн. (а.с.7). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов"язалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з 16 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідач в даній справі [PERSON], отримавши кредит в сумі 12580,00 грн., взятих на себе зобов"язань відповідно до умов договору не виконала, у зв"язку з чим за нею дійсно утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку складає 2959 грн. 64 коп., з яких: 1596,09 грн. залишок по кредиту; 1363,55 грн. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів (а.с. 3), яка на думку суду, беззаперечно підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Позивач в даній справі наполягав на солідарному стягненні з обох відповідачів в даній справі, тобто з [PERSON] та з поручителя [PERSON], суми заборгованості за кредитним договором № 366/14 від 18.02.2014 року. Вирішуючи дане питання, суд дійшов висновку, що в позові [PERSON] спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" до [PERSON] слід відмовити повністю за таких підстав. Відмовляючи в позові до [PERSON], суд виходив з такого. Виходячи з системного аналізу норм, закріплених у ст.ст. 546-548, 553-558, 626-636, 638 ЦК України, суд прийшов до переконання, що договір поруки є договором на користь третьої особи (кредитора боржника) між боржником і поручителем. Цей договір є двостороннім за своєю природою, так як поручитель бере на себе зобов'язання за виконання боржником свого обов'язку (ст.ст. 638, 553 ЦК України), а боржник бере на себе зобов'язання оплатити послуги поручителя (ст. 558 ЦК України). Відповідно до ст. 228 ЦК України змістом такого договору є умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, для договору поруки згідно ст.ст. 558, 638 ЦК України істотною умовою є розмір та порядок оплати послуг поручителя, наданих ним боржникові. Згідно ст. 638 ч.1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що правочин, на який посилається позивач, під назвою "Договір поруки №366/14" між [PERSON] спілкою "Союз-Дніпро" ("Кредитодавець"), з однієї сторони, [PERSON] ("Поручитель"), з другої сторони, та [PERSON] ("Позичальник"), з третьої сторони, що був викладений в письмовій формі 18.02.2014 року (а.с.6), не є договором поруки у розумінні нормативних приписів, що містяться в Главі 49 ЦК України "Забезпечення виконання зобов'язань", не містить істотних умов договору поруки, зазначених у параграфі 3 цієї глави ЦК України. Зокрема, відсутні відомості про розмір та порядок оплати послуг поручителя, наданих ним боржникові. Оскільки "Договір поруки №366/14" від 18.02.2014 року не містить істотних умов, які є обов'язковими для договору поруки, тобто його зміст не відповідає вимогам ЦК України, він не може вважатися укладеним в силу ст. 638 ч.1 ЦУК України, і відповідно до ст. 215 ч.2 ЦК України є нікчемним правочином. У цьому разі визнання такого правочину недійним судом не вимагається. За таких обставин суд вважає, що позивач не довів того факту, що [PERSON] є поручителем за зобов'язаннями [PERSON] перед [PERSON] спілкою "Союз-Дніпро" через відсутність договору поруки в розумінні ст.ст. 546, 547, 553, 558, 638, 636 ЦК України. Отже, позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів в даній справі на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню тільки в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з нього на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 1378 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору, що документально підтверджено. На підставі викладеного та

Outcome: partial