Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі в позові посилаються на те, що 23.08.2012 року близько 22 години водій [PERSON] керував автомобілем "TOYOTA CAMRY", державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Запорізьке шосе у м.Дніпропетровську, значно перевищив встановлене обмеження швидкості руху, що позбавило водія можливості вжити своєчасних заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки автомобіля або безпечного об"їзду перешкоди, чим порушив п.п. 12.3, 12.4 ПДР України, в результаті чого в районі електроопори №34 допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ-21063, державний номер 570-52, що належить праві власності [PERSON], яким керувала [PERSON], що рухався попереду відповідача по його смузі руху у попутному напрямку. В наслідок зіткнення автомобіль, яким керувала [PERSON], перекинувся, в результаті чого [PERSON] та пасажир автомобіля [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які згідно довідок СМО №4555 від 25.12.2012 року та № 262 від 22.01.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також було пошкоджено вказаний автомобіль ВАЗ-21063. Позивачі посилаються на те, що відповідач від сплати вартості матеріальних збитків, пов"язаних з ремонтом автомобіля ВАЗ-21063, та відшкодовування витрат на їх лікування у добровільному порядку відмовився. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012 року встановлено, що настання події ДТП обумовлено не діями [PERSON], а саме діями водія [PERSON], в зв"язку з чим провадження у справі відносно неї було закрито. Позивачі посилаються на те, що відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріального збитку, нанесеного власнику КТЗ №4131-12 від 10.12.2012 року, матеріальна шкода, заподіяна власнику автомобіля [PERSON], складає 14 592,95 грн., розмір моральної шкоди, завданої йому з вини відповідача, склав 3000,00 грн. Позивачем [PERSON] для проведення оцінки матеріальної шкоди, що була спричинена пошкодженням автомобіля, було сплачено 1188,73 грн., за проведення судово-медичного дослідження для визначення ступеню тяжкості заподіяних їй під час ДТП ушкоджень нею було витрачено 293,03 грн., на лікування ушкоджень, отриманих в результаті ДТП, вона була змушена купувати ліки, на які витратила 292,80 грн. Позивач [PERSON], посилаючись на зазначене, зазначає, що спричинена їй з вини відповідача матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню ним, становить 1774 грн. 56 коп., розмір моральної шкоди, яку вона зазнала з вини відповідача, складає 5000,00 грн., її витрати на правову допомогу склали 2000,00 грн. Позивачі також зазначають, що в результаті вказаної ДТП [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає в тому, що їй довелось оплатити проведення судово-медичного дослідження для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що були їй спричинені внаслідок ДТП, на що нею було витрачено 297,00 грн., на придбання ліків для лікування отриманих під час аварії ушкоджень та розладу здоров"я вона була змушена витратити 505,98 грн., тому загальна сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на її користь, складає 802 грн. 98 коп. Також [PERSON] з вини відповідача була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінила в 5000,00 грн. Посилаючись на вищезазначене, [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь на відшкодування майнової шкоди 1774,56 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.; [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь на відшкодування майнової шкоди 14 592,95 грн., заподіяну моральну шкоду у сумі 3000,00 грн.; [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь на відшкодування майнової шкоди 802,98 грн., заподіяну моральну шкоду у сумі 5000,00 грн.; та понесені витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON], [PERSON], представник позивачів, посилаючись на обставини, викладені в позові, заявлені позовні вимоги підтримали. В судовому засіданні відповідач з представником позовні вимоги не визнали, посилаючись на відсутність вини відповідача у скоєнні вказаної ДТП. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість. Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у цивільній справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до ч.2 цієї статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно до ч.3 цієї статі збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. У відповідності до ч.4 - на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наданих у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Як встановлено в судовому засіданні, 23.08.2012 року близько 22-00 години водій [PERSON] керував автомобілем "TOYOTA CAMRY", державний номер [NUMBER], і, рухаючись по вул. Запорізьке шосе у м. Дніпропетровську, значно перевищив встановлене обмеження швидкості руху, що позбавило його можливості вжити своєчасних заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки автомобіля або безпечного об"їзду перешкоди, чим порушив п.п. 12.3, 12.4 ПДР України, в результаті чого в районі електроопори №34 допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ-21063, державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], яким керувала [PERSON], та який рухався попереду відповідача по його смузі руху у попутному напрямку. В наслідок зіткнення автомобіль ВАЗ-21063, яким керувала [PERSON], перекинувся. Постановою старшого інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП, ВДАІ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 28.08.2012 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди відмовлено в порушені кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ст.6 КПК України, і відносно [PERSON] було складено протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012 року справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно [PERSON] була закрита в зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.11.2012 року вказана постанова Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012 року залишена без змін, а апеляційна скарга [PERSON], подана на цю постанову, залишена без задоволення. Вказаними постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012 року та постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.11.2012 року було встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-21063, реєстраційний номер [NUMBER], виконувала перестроювання у крайній правий ряд з послідуючою зупинкою на вимогу працівника ДАІ про зупинку, як в цей момент відбулося зіткнення з автомобілем під керуванням [PERSON] Поряд з цим, [PERSON] заходів щодо гальмування не вживав, жодних перешкод щодо безпечного об"їзду перешкоди також встановлено не було. Крім цього, з огляду на механізм зіткнення, можна дійти висновку, що швидкість руху транспортного засобу "TOYOTA CAMRY", державний номер [NUMBER], значно перевищувала швидкість руху автомобіля ВАЗ-21063 та дозволену в межах населеного пункту і не відповідала дорожній обстановці та позбавила [PERSON] можливості вжити своєчасних заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки його автомобіля або безпечного об"їзду автомобіля ВАЗ-21063. При розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що настання події зазначеної дорожньо-транспортної пригоди обумовлено не діями водія [PERSON], а діями водія [PERSON] і, таким чином, прямий причинний зв"язок між діями водія [PERSON] та наслідками у вигляді зіткнення автомобілів відсутній. Таким чином, обставини винності [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 23.08.2012 року, встановлені постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012 року, яка набрала законної сили, у відповідності до положень ч.3 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. З наведених підстав суд вважає необгрунтованими доводи відповідача з представником в судовому засіданні про недоведеність вини відповідача у скоєнні вищевказаної ДТП, оскільки ними не надано належних та допустимих доказів таких тверджень. Крім того, судом за клопотанням представника відповідача було призначено у справі проведення судової автотехнічної експертизи, проведення якої було доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Разом з цим, при проведенні дослідження поставлених в ухвалі суду питань відповідно до клопотання представника відповідача, з урахуванням пояснень сторін в судовому засіданні, судовий експерт до будь-якого висновку про відсутність вини відповідача у вказаному ДТП експерти дійти не зміг, що не було спростовано відповідачем. В наслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди належний [PERSON] автомобіль [NUMBER], був пошкоджений, чим йому як його власнику було завдано матеріальну шкоду у розмірі 14 592,95 грн., що підтверджується Висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріального збитку, нанесеного власнику КТЗ № 4131-12 від 10.12.2012 року, складеним Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, на час розгляду справи автомобіль не відремонтований, тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] Будь-яких належних та допустимих доказів в спростування розміру завданих матеріальної шкоди відповідачем суду не надано. Встановлено, що [PERSON] для проведення оцінки матеріальної шкоди, що була спричинена пошкодженням автомобіля під час ДТП, було сплачено 1188,73 грн., що підтверджується квитанціями №41 та №42 від 04.12.2012 року і ця сума відповідно до положень ст.22 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на її користь. Судом також встановлено, що в наслідок зіткнення автомобілів автомобіль ВАЗ-21063 перекинувся, в результаті чого його водій [PERSON] та пасажир автомобіля ВАЗ-21063 [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які згідно Висновків фахівця судово-медичного експерта № 4555 від 25.12.2012 року та № 262 від 22.01.2013 року, відповідно, відносяться до легких тілесних ушкоджень, За проведення судово-медичного дослідження для визначення ступеню тяжкості заподіяних під час ДТП тілесних ушкоджень [PERSON] було сплачено 293,03 грн., для лікування тілесних ушкоджень, отриманих в результаті ДТП, вона була змушена купувати ліки, на які витратила 292,80 грн., всього з вини відповідача [PERSON] була спричинена матеріальна шкода в розмірі 1774 грн. 56 коп., що підтверджено документально, і ця сума підлягає стягненню з відповідача на її користь. Вказане не було спростовано відповідачем. Судом також встановлено, що в результаті вказаної ДТП пасажиру автомобіля ВАЗ-21063 [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає в тому, що їй довелось оплатити проведення судово-медичного дослідження для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що були їй спричинені внаслідок ДТП, на що нею було витрачено 297,00 грн., на придбання ліків для лікування отриманих під час аварії ушкоджень та розладу здоров"я вона була змушена витратити 505,98 грн., тому загальна сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на її користь, складає 802 грн. 98 коп., що підтверджено документально, та що не було спростовано відповідачем. В судовому засіданні представник відповідача повідомив суд, що на час вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО" і у випадку встановлення вини відповідача у скоєнні ДТП виплату страхового відшкодування повинна здійснювати вказана страхова компанія відповідно до страхового полісу, який у відповідача не зберігся. В зв"язку з зазначеним вказана страхова компанія була залучена судом до участі у справі в якості третьої особи. Відповідно до листа Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО" від 28.10.2014 року №28/10-14(01), наданого суду, страховою компанією було повідомлено суд про те, що Поліс АВ/2289849 (чи його копія) не зберіглися, однак ТДВ СК "КРЕДО" підтверджує його укладення та дійсність на момент ДТП 23.08.2012 року, про що надає копію Витягу з централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України. Крім того, страховою компанією повідомлено суд про те, що по теперішній час ТДВ СК "КРЕДО" не повідомлялось про ДТП 23.08.2012 року та не отримувало жодних документів (заяв про страхову виплату тощо), в порядку Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Як вбачається із вказаного Витягу з централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] відповідно до Полісу АВ/2289849, був застрахований автомобіль "TOYOTA CAMRY", державний номер [NUMBER], з лімітом страхового відшкодування за шкоду життю та здоров"ю в сумі 100 000,00 грн. та за шкоду майну в сумі 50000,00 грн., при цьому розмір франшизи зазначений 1000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У відповідності до п. 33.1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально; п. 33.4. - у разі оформлення працівниками відповідного підрозділу МВС України відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї. Відповідно до п. 35.1. цього Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування та необхідні передбачені цим Законом документи. Разом з цим, встановлено, що про наявність зазначеного Полісу позивачі відповідачем повідомлені не були, що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача, і після ДТП відповідач в порядку, передбаченому Законом України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України не повідомив вказану страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, що відбулася за участю застрахованого автомобіля. Тому заподіяні позивачам матеріальні збитки підлягають відшкодуванню саме відповідачем. Крім того, суд вважає такими, що підлягають задоволенню частково позовні вимоги позивачів про стягнення з відповідача моральної шкоди, зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як встановлено в судовому засіданні в наслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, позивачам було дійсно заподіяно моральну шкоду, яку [PERSON] та [PERSON] оцінили в 5000,00 грн. кожна, а [PERSON] оцінив в 3000,00 грн. Встановлено, що позивач [PERSON] в зв"язку з пошкодженням у ДТП належного йому автомобіля переніс моральні страждання, відсутність в користуванні автомобіля заподіяло позивачу значні незручності у повсякденному житті, він був позбавлений можливості користуватися автомобілем для поїздки на роботу та використовувати його для потреб сім"ї, що вимусило його докладати додаткові зусилля та кошти для організації свого життя та життя сім"ї. Позивач [PERSON], яка керувала автомобілем, під час ДТП перенесла сильний стрес та хвилювання за свої життя та здоров"я; відчула душевні страждання. В зв»язку з пошкодженням у ДТП автомобіля, яким вона користувався, вона відчула великі незручності у повсякденному житті, оскільки також була позбавлений можливості користуватися ним для особистих потреб, що вимусило її докладати додаткові зусилля та кошти для організації свого життя та життя сім"ї. Крім того, під час ДТП вона була травмована, в зв"язку з чим відчувала фізичний біль та душевні страждання. Для поновлення свого здоров"я та доведення вини відповідача у ДТП нею були докладені великі зусилля, що призвело до додаткового психічного стресу. Позивач [PERSON], яка під час ДТП в якості пасажира перебувала в автомобілі ВАЗ-21063, перенесла сильний стрес та хвилювання за свої життя та здоров"я; відчула душевні страждання, під час травмування вона відчувала фізичний біль та розпач. На її моральний стан вплинуло і те, що вона була змушена певний час лікуватися у медичному закладі, що значно порушило звичний для нею розпорядок життя та змусило значно його змінити, докладати додаткових зусиль для його організації. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень вона до сих пір відчуває головний біль та має незадовільний стан здоров"я. Суд вважає доведеним факт заподіяння відповідачем позивачам моральної шкоди в наслідок ДТП. Будь-яких доказів в обґрунтування своїх заперечень відповідачем суду не надано. Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачам моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких вони зазнали, та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивачів з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду позивачу [PERSON] у розмірі 2000,00 грн., позивачу [PERSON] в розмірі 1000,00 грн., позивачу [PERSON] - в розмірі 2000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди позовні вимоги позивачів задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути понесені ними судові витрати, пов'язані з розглядом судової справи, а саме сплачений судовий збір, що підтверджується документально, тому з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., які були нею понесені відповідно до договору про надання правової допомоги адвоката від 04.12.2012 року, укладеного нею з адвокатом Тарасевич С.В., що підтверджується вказаним договором та квитанцією від 04.12.2012 року. Крім того, з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню понесені ними витрати по сплаті судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп. на користь кожного, сплата яких підтверджена відповідними квитанціями, які перебувають в матеріалах цивільної справи. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню - на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди сума в розмірі 1774 грн. 56 коп., моральна шкода в сумі 2000,00 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп., а всього 4118 грн. 66 коп. З [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди сума в розмірі 14 592 грн. 95 коп., моральна шкоду в сумі 1000,00 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп., а всього 15 937 грн. 05 коп. З [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди сума в розмірі 802 грн. 98 коп., моральна шкода в сумі 2000,00 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 344 грн. 10 грн., а всього 3147 грн. 08 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial