Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON], з подальшим його уточненням, в якому просить шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 445, розірвати; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред"явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред"явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обгрунутовані тим, що травня 2010 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Нажаль, останні роки вони не можуть, як сім"я проживати разом та виконувати сімейні обов"язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та суперечки неодноразово відбувались в присутності їх дітей, які є ще маленькими і багато речей не розуміють, але в подальшому це може суттєво вплинути на їхню психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування їх світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою сім"ї. Вважає, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, непорозуміння, відсутності спільних поглядів на життя та сім"ю. Спору про розділ майна, що є їх сумісною власністю, на даний час немає. Між ними досягнуто згоди про проживання сина та доньки з нею. Крім того, вважає, що відповідач повинен утримувати дітей та надавати їм матеріальну допомогу. У нього немає іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, немає на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов"язкового утримання з його боку. Ухвалою суду від 31 жотвня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 27 листопада 2018 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення задоволено частково. Надано сторонам строк для примирення на три місяці. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, наданого судом. Ухвалою суду від 04 березня 2019 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 25 березня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року підготовче провадження\~у справі\~ закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 09:30 год. 09 квітня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. В підготовчому судовому засіданні судом визнано неповажною причину неявки відповідача у зв"зку із тим, що ним подано документи про відкриття йому візи для виїзду за кордон, однак не надано підтвердження вимушеного виїзду і взагалі виїзду за межі території України.\~ В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Заслухавши виступ позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 02 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 445, між сторонами зареєстровано шлюбу, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №057032 (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №139423, актовий запис №1063 та свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №209649, актовий запис №964 (а.с.7-8) . Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що у відповідності до положень ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд має врахувати обставини, які мають істотне значення, в тому числі, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, тощо. Враховуючи встановлені по справі обставини, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, відповідач є працездатним, фізично здоровим, може працювати та виконувати обов"язок по утриманню дитини та приймаючи до уваги вимоги статей 180,182,184 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі, який просить позивач, а саме, 1500 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. У свою чергу з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved