Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в котрому зазначено, що на обліку з 20.04.2010 р. перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] . В Комунальному закладі Київської обласної ради Київського обласного центру охорони здоров"я матері і дитини, гр. [PERSON] народила дівчинку та відмовилася забрати її із закладу. У заяві про відмову від дитини від 1 лютого 2010 р. матір вказала, що не перебуває у зареєстрованому шлюбі, проживає в [ADDRESS] , працювала на посаді двірника. Дівчинка з 29.01.2010 р. влаштована до Комунального закладу Київської обласної ради "Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка". 22.09.2010 р. дитина була влаштована в сім"ю опікунів. З часу народження дитини та по даний час її матір [PERSON] не цікавилася дитиною, за час перебування дівчинки у закладі та під опікою до служби не зверталася, долею доньки не цікавилася. Дівчинка навчається у 3 класі Яготинської ЗОШ № 1, має достатній рівень знань у навчальному закладі, задовільний стан здоров"я. Просили позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої доньки та стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів її доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. В судове засідання представник позивача не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності, позов визнала. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайніми заходом впливу, у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, коли має місце, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти… В силу ст. 150 СК України батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов"язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов"язані поважати дитину. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини; 3) є хронічними алкоголіками або наркоманами. Згідно із ст. 165 Сімейного кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина... Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У зв`язку з цим зазначений орган необхідно залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від сплати аліментів. Статтею ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Змістом ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти... З узагальнення практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року вбачається, що «… якщо згідно з положеннями частин 3 і 4 ст. 60 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) судом над дитиною встановлюється опіка чи піклування і опікуном призначається особа інша, ніж державний дитячий заклад, то аліменти необхідно стягувати на користь особи, що призначається опікуном або піклувальником.» В судовому засіданні установлено, що [INFO] в Комунальному закладі Київської обласної ради Київського обласного центру охорони здоров"я матері і дитини, відповідачка народила дівчинку та відмовилася забрати її із закладу, (свідоцтво про народження та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, а.с. 4, 11-12, медичне свідоцтво про народження, а.с. 5, виписка з історії новонародженого, а.с. 6, виписка з історії розвитку дитини, а.с. 7, акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, а.с. 8, заява [PERSON] про відмову від дитини, а.с. 9). Малолітня [PERSON] з 20.04.2010 р. перебуває на обліку служби у справах дітей та сім"ї Яготинської РДА, (розпорядження Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, а.с. 3). 22.09.2010 р. малолітня [PERSON] влаштована в сім"ю опікунів. З часу народження дитини та по даний час відповідачка не цікавиться донькою, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не дбає про її духовний та фізичний розвиток. Дівчинка навчається у 3 класі Яготинської ЗОШ № 1, має достатній рівень знань у навчальному закладі, задовільний стан здоров"я, (довідка, а.с. 6). Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із п.2- дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З висновку Яготинської РДА від 16.04.2019 року (а.с. 28) вбачається, що відповідачка відмовилася від своєї доньки [PERSON] та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини. З часу народження доньки та по даний час [PERSON] не цікавилася долею дитини, до служби у справах дітей та сім"ї не зверталася. Вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини. Враховуючи інтереси дитини, а також те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Приймаючи до уваги ті обставини, що відповідачка є особою працездатною, здатна надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 26), а також доньку [PERSON] , [INFO] , яка також проживає разом з нею (а.с.25), а також те, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2019 року становить 2118 грн., то суд вважає, що з відповідачки на утримання малолітньої дитини необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини щомісячного заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Outcome: partial