Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

30 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору №ZPC0AN57190053 від 26.12.2007 року [PERSON] 26 грудня 2007 року отримав кредит у розмірі 19973,81 (Долар США) на наступні цілі: 13670,63 (Долар США) на купівлю автомобіля, 6303,18 (Долар США) на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2014 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед Відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 19973.81 [Долар США]. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.05.2014 року має заборгованість - 60188.03 [Долар США], яка складається з наступного: - 14555.24 [Долар США] - заборгованість за кредитом; - 8401.52 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1336.54 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 33008.40 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 21.24 [Долар США] - штраф (фіксована частина); - 2865.09 [Долар США] - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 26.12.2007 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з Договором застави Відповідач надав в заставу автомобіль MAPLE, модель: R80 SMA7 180, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий хетчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за Договором застави не виконує; предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, цілком очевидно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), позивач вважає вимогу про зобов'язання Відповідача виконати зобов'язання в натурі, - законною і обґрунтованою. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-нродажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 590 ПК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. В судовому засіданні Представник Позивача уточнив позовні вимоги та прохає звернути стягнення на предмет застави, а також стягнути з відповідача судовий збір. Представник Відповідача в судовому засіданні прохав в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши Представника Позивача, Представника Відповідача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав. На підставі ст.10, ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до кредитного договору №ZPC0AN57190053 який укладено 26.12.2007 року в письмовій формі у відповідності до ст. 1055 ЦК України Позивач надав Відповідачу кредит у розмірі 19973,81 (Долар США) на наступні цілі: 13670,63 (Долар США) на купівлю автомобіля, 6303,18 (Долар США) на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2014 року. (а.с.11-13). На підставі ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач зобов'язання за вищевказаним кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 19973.81 [Долар США]. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4-6) в зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.05.2014 року має заборгованість - 60188.03 [Долар США], яка складається з наступного: - 14555.24 [Долар США] - заборгованість за кредитом; - 8401.52 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1336.54 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 33008.40 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 21.24 [Долар США] - штраф (фіксована частина); - 2865.09 [Долар США] - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Позивач і Відповідач 26.12.2007 року уклали договір застави рухомого майна (а.с.15-17) відповідно до умов якого Відповідач надав в заставу автомобіль MAPLE, модель: R80 SMA7 180, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий хетчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов"язання повинні виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов"язання. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. За ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов"язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов"язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, [PERSON] забов"язання за кредитним договором не виконує. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок. заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та умов цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - можливо в зв"язку з фактичним знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. На підставі ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. У відповідності до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Крім того, ст. 590 ЦК України передбачено, що, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 243, 60 грн. який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви (а.с.20) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial