Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Старший державний виконавець Повідайчик Т.І. звернулась до суду з вищезазначеним поданням, яке мотивувала тим, що на виконанні у Воловецькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження №56264151 з виконання виконавчого листа №300/988/15-ц, виданого 10.03.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь Воловецького районного центру зайнятості незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 11729 (одинадцять тисяч сімсот двадцять дев"ять) гривень 87 копійок, а також судовий збір в розмірі 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) гривень, а всього- 12947 (дванадцять тисяч дев"ятсот сорок сім) гривень 87 копійок. Боржник не реагує на неодноразові виклики державного виконавця, в ході виконання майна чи коштів боржника не виявлено, рішення суду [PERSON] не виконує, тому просить суд тимчасово обмежити його у праві виїзду за кордон до виконання ним своїх зобовязань за виконавчим документом. Відповідно до ст.441 ЦПК України сторони та інші заінтересовані особи про розгляд подання не повідомлялись. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. На виконанні у у Воловецькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження №56264151 з виконання виконавчого листа №300/988/15-ц, виданого 10.03.2016 року Воловецьким районним судом про стягнення з [PERSON] на користь Воловецького районного центру зайнятості незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 11729 (одинадцять тисяч сімсот двадцять дев"ять) гривень 87 копійок, а також судовий збір в розмірі 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) гривень, а всього- 12947 (дванадцять тисяч дев"ятсот сорок сім) гривень 87 копійок. 24.04.2018 року старшим державним виконавцем винесено простанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам. Також з матеріалів доданих до подання, вбачається, що виконавчою службою проведено ряд виконавчих дій, в ході яких майна та коштів боржника не виявлено Статтею 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного, хто законно перебуває на території будь- якої держави, в межах цієї території на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь- яку країну, включаючи свою власну. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють договірні чи інші невиконані зобов"язання; якщо він ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням- до виконання зобов'язань. На підставі ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів. Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні можуть свідчити будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Тобто, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Враховуючи, що державним виконавцем не доведено, а матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження факту обізнаності боржника з виконавчим провадженням щодо нього, умисного ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, не наведено доказів, які б свідчили про те, що боржник має намір виїхати за межі України та наявність у нього відповідного паспорта, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed