Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина аліменти на період його навчання у вищому державному навчальному закладі "Українська медична стоматологічна академія" в розмірі твердої грошової суми 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення сином 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання. Мотивує заяву тим, що добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. До початку розгляду по суті до участі у справі залучено в якості третьої особи [PERSON]. В судове засідання позивач не з"явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 24.10.2017 року в приміщенні суду отримав копію позовної заяви з додатками. Телефонограмою повідомив, що не заперечує свій обов"язок допомагати дитині, але не в такому розмірі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав доручення матері [PERSON] представляти його інтереси. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 23.12.2013 року рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження (а.с.5) сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до вимог статтей 199, 200 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання i у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, зі змісту даного пункту постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються на користь дитини незалежно від того, хто звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолiтнiх дочку, сина у твердій грошовій сумі i (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] не надав суду жодних доказів про неможливість надання допомоги сину. Згідно довідки вищого державного навчального закладу "Українська медична академія" № 1390 від 06.09.2017 року [PERSON] є студентом 3 курсу стоматологічного факультету, денної форми навчання за договором і закінчує академію 30.06.2020 року (а.с.9). Вартість навчання згідно договору № 204/26-2015-с від 17.08.2015 року становить 109 993 (сто дев"ять тисяч дев"ятсот дев"яносто три) грн.: починаючи з 2017 року по 23759 грн. щорічно (а.с. 7, 22). Доказів на підтвердження понесення інших витрат, пов"язаних з навчанням, позивачем не надано. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на вартість навчання в рік, обов"язок обох батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково та стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі грошової суми 1200 грн. щомісячно і до закінчення [PERSON] навчання. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову Виходячи з наведеного, суд визначає розмір матеріальної допомоги (аліментів), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на період навчання сина [PERSON] з 14.09.2017 року (момент подачі позову) по 30 червня 2020 року у розмірі твердої грошової суми 1000 грн.

Outcome: partial