Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість у розмірі 15642,40 грн. за кредитним договором від 03.09.2007 року, яка складається з наступного: 4811,81 грн. - заборгованість за кредитним договором; 5694,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3915,18 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи: 500 грн. - фіксована частина та 721,07 грн. - процентна складова; стягнути з відповідача судові витрати. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що відповідно до укладеного договору від 03.09.2007 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії цього договору, він автоматично лонгується на такий же термін. ПАТ КБ "Приват Банк" свої зобов"язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому цим договором. Натомість відповідач [PERSON] своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншим витратам відповідно до умов договору. Таким чином відповідач зобов"язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до умов договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У зв"язку з порушенням зобов"язання за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2014 року має заборгованість - 15642,40 грн., яка складається з наступного: 4811,81 грн. - заборгованість за кредитним договором; 5694,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3915,18 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи: 500 грн. - фіксована частина та 721,07 грн. - процентна складова. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала в задоволенні позову просила відмовитив зв'язку зі спливом строку позовної давності та надала до суду заяву його застосування. Судом встановлено, що 03.09.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Кредитний договір складається із заяви позичальника, з якої вбачається, що [PERSON] було видано кредитну картку [NUMBER], а також Умов і Правил надання банківських послуг, які не містять особистого підпису позичальника. Пунктом 9.12. зазначених Умов встановлено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. У разі якщо протягом встановленого строку жодна із сторін договору не проінформує іншу сторону про його припинення, договір автоматично лонгується на той же строк. Разом з тим у заяві відповідача сторони погодили порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості останнє виконання зобов'язань за договором відповідачем здійснено 13.05.2009 року і з цього часу користування карткою і виконання зобов'язань припинилося. З матеріалів справи вбачається, що Банк звернувся до суду з позовом 26 лютого 2014 року. Під час розгляду справи відповідачем були подані заяви про застосування судом строку позовної давності та відмови у задоволенні позову з цієї підстави. Зазначеними умовами договору, що обумовлені сторонами у заяві відповідача, сторони встановили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням 7% від суми заборгованості. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв'язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку. Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку - штраф відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як вже зазначалося вище останній платіж відповідачем було здійснено 13.05.2009 року, який було зараховано на погашення процентів. Перебіг позовної давності з цього часу вчиненням дій відповідача про визнання свого боргу не переривався. Оскільки між сторонами не було встановлено іншого строку позовної давності, відповідно до ст.257 ЦК України застосовується загальний строк позовної давності у три роки. Оскільки позивач своєчасно не звернувся до суду за захистом свого права суд приходить до висновку про сплив строку позовної давності щодо сплати кредиту та процентів за його користування. Будь-яких поважних причин пропущення позовної давності позивачем не зазначається, а суд з встановлених обставин таких причин не вбачає. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штрафи 500,00 грн. (фіксована частина) та 721,07 грн. (процентна складова) згідно п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг відповідно до якого при порушенні строків платежів за грошовими обов'язками, передбаченими договором більш ніж на 120 днів, боржник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5% відсотків від суми позову. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (ч.2 ст.258 ЦК України - позовна давність в один рік). За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed