Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом,відповідно до якого зазначили,що 06.01.2015 року [PERSON] написала боргову розписку, згідно якої зобов'язалась повернути [PERSON] 9000 (дев'ять тисяч) гривень за нанесену йому матеріальну шкоду сином [PERSON]. Грошові кошти зобов'язалась повернути до 30.01.2015 року. 06.09.2015 року [PERSON] та [PERSON] позичили [PERSON] готівкою 12 613 гривень. З них 12 000 гривень надав [PERSON] та 613 гривень - [PERSON] В письмовій розписці, останній зобов'язався повернути борг до 20.09.2015 року. Після отримання коштів, відповідачі власноруч написали боргові розписки із зазначенням сум отриманих в борг та термінів виконання зобов'язання, щодо повернення. На даний час боргові зобов'язання [PERSON] та [PERSON] перед [PERSON] та [PERSON] не виконані. Дату повернення грошових коштів було попередньо узгоджено та передбачено у кожній розписці, згідно якої Відповідачі зобов'язувалися повернути грошові кошти в повному обсязі. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У визначений строк і на день подачі позовної заяви до суду Відповідачі грошові кошти не повернули, на чисельні усні вимоги Позивачів повернути кошти відповідачі взагалі не реагують. Позивачі просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за розписками у сумі 9 000 (дев'ять тисяч) гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за розпискою у сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за розпискою у сумі 613 (шістсот тринадцять) гривень. Представник позивача [PERSON] -[PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з»явилась,подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності,позов просить задовольнити,проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з»явились,про день та час розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст.. 128,130 ЦПК України,за місцем проживання,зазначеним у позовній заяві відповідачі не проживаютьКрім того,поскільки місце реєстрації відповідачів не встановлено,то про день та час розгляду справи відповідачі були повідомлені шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Враховуючи,що відповідачі у судове засідання не з»явились,про день та час розгляду справи вважаються такими,що повідомлені належним чином,причину неявки суду не повідомили,заяву про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не подали,також не подали відзив на позовну заяву,а також враховуючи,що позивачі не заперечують проти проголошення по справі заочного рішення суду,суд відповідно до ст.. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд,заслухавши пояснення представника позивача,дослідивши письмові докази по справі,оглянувши у судовому засіданні оригінали розписок,копії яких долучені до матеріалів справи,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» У судовому засіданні встановлено,що відповідач [PERSON] взяв у борг у позивачів [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у суммі 12613гр,які зобов»язався повернути позивачам 20.09.2015р,що підтверджується розпискою(а.с.12),оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. Також встановлено,що зазначені кошти відповідач позивачам не повернув у строк,зазначений у розписці. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.. 611 ЦК України «У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання,якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України "За договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості". Відповідно до ст. 1049 ЦК України " Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором.Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги,позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це,якщо інше не встановлено договором". Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: «Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Враховуючи викладене,суд стягує із відповідача [PERSON] на користь позивачів заборгованість у суммі 12 613 грн.В частині стягнення вказаної суми із відповідача на користь позивача [PERSON] 1200гр і на користь [PERSON] 613 гр суд відмовляє,поскільки суду не було надано доказів тих обставин,що [PERSON] позичив відповідачу саме 12000гр а [PERSON] позичив 613грн. Щодо позовних вимог позивач [PERSON] в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за розпискою в суммі 9000гр,то в даній частині позов не підлягає до задоволення,поскільки у судовому засіданні не було надано доказів тих обставин,що вказані кошти відповідач взяла у позивача [PERSON] у борг.Як вбачається зі змісту розписки (а.с.13) оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні, [PERSON] зобов»язалась відшкодувати позивачу [PERSON] матеріальну шкоду,заподіяну її сином [PERSON]Тобто між позивачем та відповідачем існують інші правовідносини,ніж передбачені ст.1046-1050 ЦК України. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Однак суд при вирішенні даного спору по суті не може застосувати положення ст.. 5 ЦПК України ,поскільки позивач у своїй заяві не заявляє відповідних позовних вимог. На підставі ст.ст. 526,530,1046-1049 України,

Outcome: partial