Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду 29 травня 2014 року з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 18.09.2011 року о 21.15 годині виникла пожежа в приміщенні веранди житлового будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В результаті пожежі позивачу спричинена матеріальна шкода, яку останній оцінює на суму в 64250 гривень та моральна шкода у розмірі 30 000 гривень. Тому позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з [PERSON] суму матеріальної та моральної шкоди, витрати по сплаті судового збору та витрати по наданню юридичної допомоги, а всього на суму в 95 592,50 гривень. Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, посилаючись на те, що 18 вересня 2011 року у відповідачки в приміщенні веранди житлового будинку виникла пожежа, в результаті чого постраждала його квартира. Йому спричинена матеріальна шкода, яку він оцінює на суму в 64 250 гривень. Крім того, відповідач в добровільному порядку допомоги не надала, незважаючи на те, що після пожежи обіцяла відшкодувати завдану шкоду. Тому, вважає, що йому спричиненя і моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 30000 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та прохала відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що дійсно вона є сусідкою по квартирі позивача. Переїхала вона проживати у вказану квартиру у 2008 році. Переїхавши туди проживати, вона вирішила зробити косметичний ремонт та самостійно без дозволу спеціальних орнанів, запросивши стороннього та не знайомого на той час їй чоловіка, мешканця смт. Краснопавлівка [PERSON]. Цього чоловіка їй по рекомендували її знайомі, а саме, що він, за невеликі кошти, робить ремонти у квартирах та самостійно міняє в квартирах електричну проводку. Обміркувавши все, що їй треба відремонтувати, вона запросила його і він замінив їй проводку у її помешканні. Будь-яких претензій вона до нього не мала. Вона не з"ясовувала у нього чи має він на це спеціальну технічну освіту. Для неї на той час, це не мало значення і вона вирішила з економити кошти. Про те, що вона самотужки замініила електроводку у всоєму помешканні, вона не повідомляла обленерго. Разом з нею у квартирі мешкала її старенька мати. 18 вересня 2011 року, вони як завжди після 21 години, лягли спати. Однак, через деякий час, вона проснулася він тріску та гуркоту і побачила, що внеї зайнялася пожежа у віранді. Коли зрозуміла, що сталося, то полум"я вже охопило і помешкання її сусіда - позивача по справі, який на той час, самотужки намагався загасити пожежу. Коли вона прийшла до тями, то згадала, що у квартирі залишилася її хвора мати, яка сама не пересувалася. Вона намагалася її врятувати, одгнак, із за полум"я, яке розійшлося по будинку, вона цього зробити не змогла і коли приїхали пожежні, то винесли вже недиханне тіло її матері, яка померла від задухи. Відповід зазначає, що вона не вважає себе винуватою в тому, що відбулася пожежа, тому, що до цього, в неї в житті такого не було і вона не мала наміру спричинити шкоду позивачу. Коли пожежні складали Акт, то вона його підписувала і дійсно зазначала, про наявні у позивача збитки так як бачила їх на власні очі і пртетезій та заперечень до акту вона не мала. Вона дійсно обіцяла позивачу відшкодувати збитки від пожежі, однак, на даний час, вона не може цього зробити, так як сама понесла збитки, завдані їй пожежою, адже її квартира також постраждала, і вогнем було знищено всі її речі та докумети, які вона тільки но відновила. Крім того, вона зараз несе витрати на те щоб знімати житло, бо її квартира від пожежі є непригодною для проживання. Крім того, вона понесла витрати і на поховання своєї старенької матері і їй нікому допомогати, так як всі знайомі та органи місцевої влади від неї відвернулися і не бажають допомоги її горю. Позивач також зазначила, що акт про пожежу вона не оскаржувала. будь-яких доказів на зеперечення проти позовних вимог вона не має, все що вона бажала зазначили, вона сказала у своїх усних поясненнях і будь-яких заяв та клопотань по справі, вона не має. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В статті 27 Конституції України зазначено, що Кожна людина має право невід"ємне право на життя. Кожен має право захищати своє життя та здоров"я інших людей від протиправних посягань. Право позивача на подачу позову до суду, передбачено ст.11 ЦК України в якій визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов"язків, зокрема є: завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом з"ясовано, що 18 вересня 2011 року о 21 годині 15 хвилин виникла пожежа в приміщенні веранди житлового будинку громадянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з довідки, виданою старшим інспектором з питань НПД Лозівського РВ ГУ МНС України в Харківській області Карпенко В.Л. 22 вересня 2011 року за № 1633, що дійсно 18.09.2011 року біля 21 год. 15 хв. Виникла пожежа в приміщенні веранди квартири житлового будинку громадянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Причина пожежі - порушення правил технічної експлуатації електроустановок власницею квартири [PERSON]. (а.с. 53) Крім цього, в довідці виданою начальником Лозівського РВ ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській області Подушко С.В., судом встановлено, що в результаті пожежі громадянину [PERSON] нанесено збиток на суму 45 000 гривень. (а.с. 51) В судовому засіданні з пояснень позивача та з матеріалів справи встановлено, що позивач звертався до Лозівського МВ з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON], яка відмовляється відшкодувати йому матеріальний збиток завданий внаслідок пожежі в її квартирі, але постановою ДІМ Лозівського МВ ст. лейтенанта міліції Личковаха С.О. від 30 березня 2012 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст. 194 КК України. (а.с. 49) З приводу заявлених позивачем у позові позовних вимог щодо стягнення на його користь з відповідача моральної та матеріальної шкоди, необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст.. 22 ЦК України зазначено: 1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Стаття 1166 ЦК України зазначає, що 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З огляду на Акт опису матеріальної шкоди, що була спричинена [PERSON] виявлено, що в результаті пожежі 18.09.2011 року: 1. Згорів шиферний трьохскатний дах площею 106 м.кв. 2.Пошкоджені вогнем несучі балки горища, довжиною 9 м у кількості 8 шт. 3. Утеплення горища на площі 106 м. кВ. знищено. 4. Згоріла частина сумісної дерев»яної стіни на площі 5,3 м. кв. та пошкоджена на площі 14,4 м. кв.. 5. Пошкодження пластику в коридорі на площі 7 м. кв.. 6. Залита водою стеля і тріщини на площі 19,7 м. кв.. 7. Пошкодження шпалер водою на стінах на площі 90 м. кв.. 8. Піднялася підлога та ДВП на підлозі площею 25 м. кв.. В результаті чого позивачу [PERSON] нанесено матеріальну шкоду, прямі затрати по якій становлять 61870 гривень, що також підтверджується технічним висновком про стан несучих та огороджувальних конструкцій та кошторисом на будівельні роботи квартири, [ADDRESS] від 12 травня 2014 року та копіями товарних чеків№ (а.с.№ 14-35, 36 - 40). З приводу вищевикладеного, суд зазначає, що всім сторонам по справі, судом було роз»ясно їх права та обов»язки по даній справі, а саме: за положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, вживав заходи для надання їм можливості скористатися належними правами, з'ясовував наявність клопотань до суду. Відповідач вважала, що надані нею докази у справі є достатніми для обґрунтування її заперечень на позовні вимоги, надання інших доказів вважала непотрібним. За положеннями ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Позивач сам вибирає, який позов та до кого пред'явити до суду. Предмет позову як його один з основних елементів представляє собою матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, яка витікає зі спірної матеріально-правової відносини, з приводу якої суд повинен ухвалити рішення у справі. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги. Отже, на підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з"ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідачки матеріальних збитків на суму в 64 250 гривень 00 копійок - підлягають задоволенню. З приводу заявлених позивачем у позові позовних вимог щодо стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди, необхідно зазначити наступне. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, що передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України. Згідно з роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України, даними у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року за № 4 "Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року за № 5), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. З огляду на зазначене, у [PERSON], виник обов"язок відшкодувати не лише матеріальну, а і моральну шкоду позивачу [PERSON]. При визначенні ступеню і розміру завданої моральної шкоди, що заявлена позивачем про відшкодування в грошовому еквіваленті, суд виходить із того, що внаслідок неправомірних дій [PERSON], позивач, який безпосередньо постраждав внаслідок дій останньої дійсно завдані моральні страждання, в результаті яких позивачу спричинено непоправну психічну травму, душевні страждання у зв»язку з тим, що позивач змушений робити ремонт взимку, а його сім»я практично залишилась без даху головою в холодну пору року. Також був порушений звичний для позивача спосіб життя, оскільки вимушений ремонт квартири вагомо відобразився на сімейному бюджеті. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім"ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. А тому на підставі викладеного, з урахуванням доказів по справі та пояснень сторін, суд вважає частково задовольнити вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, а саме в розмірі 2 000 гривень. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичний осіб, поданих відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем заявалено про стягнення на його користь з відповідача витрат на правову допомогу адвоката в сімі 400 грн. З приводу даної вимоги, суд зазначає, що відповідно до ст.79 ЦПК України до витрат належить витрати на правову допомогу. Згідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Матеріалами справи підтверджено укладання угоди позивача з адвокатом (а.с..№55), повноваження адвоката (а.с.№55) та сума за послуги (а.с.№ 54) в 400 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Outcome: partial