Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ Банку "Фінанси та кредит" про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. В судове засідання позивач не з»явився, попередньо подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до змісту ст.ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Суд встановив, що між [PERSON] та АТ Банк "Фінанси та кредит" був укладений Договір про банківський строковий вклад в іноземній валюті - долари США, за яким відповідач прийняв від позивача грошові кошти у сумі 3704,55 доларів США та зобов"язувався їх повернути. Кошти згідно договору позивачу залишилися не повернутими. Диспозицією ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов"язаний надати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановленні договором. Під час провадження по справі відповідачем не було надано суду належних і допустимих доказів існування об"єктивних перешкод або приписів законодавства, що унеможливлювало виконання АТ Банк "Фінанси та кредит" зобов"язань перед позивачем, що виникли на підставі вищенаведеного договору про банківський вклад. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а також згідно ст. 611, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з наведеного, суд зазначає, що відповідач безпідставно, в порушення вимог ЦК України відмовив [PERSON], в поверненні зазначених грошових коштів, чим порушив права та охоронювані законом інтереси вкладника. З наведених підстав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], в частині стягнення коштів підлягають до задоволення. Згідно до приписів ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під час провадження по справі позивачем не було надано суду належних і допутимих доказів існування обставин, з існуванням яких законодавець пов"язує настання наслідків визначених ст.23 ЦК України . З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Outcome: approved