Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 грн. до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 17.10.2003 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON]., [INFO]. Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Від постійних суперечок і скандалів, свідком яких стає дитина, погіршилося її самопочуття, вона перебуває у стані постійного стресу. Вважає, що збереження сім»ї неможливо і суперечить їхнім інтересам. Відповідач має постійне місце роботи, працює вантажником в ТОВ «Фоззі-Фут». Дитина залишиться проживати з нею. В ході розгляду справи позивачка подала заяву зі зміненими вимогами у частині стягнення аліментів, відповідно до якої просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини заробітку. В судове засідання позивачка не з»явилася, суду подала заяву про розгляд справи без її участі у якій вказала, що позов підтримує, строк на примирення просить не надавати, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв"язку з чим суд, з урахуванням заяви позивачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов зі зміненими вимогами підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 17 жовтня 2003 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблений відповідний актовий запис за № 1613. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони подружніх стосунків не підтримують, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, сім"я існує формально, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, а тому зберегти сім"ю не надається можливим, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, оскільки існування сім»ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Тому вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, Як пояснила суду позивачка у поданій заяві, неповнолітня дитина [PERSON] мешкає з нею, відповідач працездатний, постійно працевлаштований, працює вантажником у «Фоззі-Фут», на його утриманні будь-які інші неповнолітні та непрацездатні особи не перебувають. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, беручи до уваги, що малолітній син сторін по справі проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач за станом здоров»я працездатний, інших утриманців не має, працевлаштований, тому суд вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення позову про стягнення на користь позивачки з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частки від заробітку відповідача, починаючи з дня подачі позову - з 11.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір на користь позивачки в сумі 243 грн. 60 коп. та на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов"язковому негайному виконанню.

Outcome: approved