Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Кредитна спілка «Центр Кредит» звернулась з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми боргу по кредитному договору . Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно кредитного договору № 604 від 12 лютого 2014 року членові кредитної спілки «Центр-Кредит»[PERSON], надано кредит терміном користування 12 місяців, на суму 6 000 гривень зі сплатою щомісячно 48 % річних за його користування. Відповідно до ст.ст. 546, 553 ЦК України з метою забезпечення зобов»язання за кредитним договором 12 лютого 2014 року було укладено договори поруки з [PERSON] , яка зобов»язалась нести солідарну відповідальність по поверненню кредиту та відсотків за користування кредитом відповідача [PERSON] Відповідач порушуючи умови кредитного договору не своєчасно та не в повному обсязі сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, чим порушив майнові інтереси кредитної спілки «Центр-Кредит». Згідно довідки-розрахунку заборгованість по кредиту станом на 23.04.2015 року складає 9432 грн 30 коп , з яких 6 000 грн основного боргу , 3 432.30 грн - відсотки за користування кредитом. В зв»язку з цим просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь кредитної спілки «Центр Кредит» борг по кредитному договору в сумі 9432 грн 30 коп та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі . Проти заочного розглчду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази подані представником позивача, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору № 604 від 12 лютого 2014 року членові кредитної спілки «Центр-Кредит» [PERSON], надано кредит терміном користування 12 місяців, на суму 6 000 гривень зі сплатою 48 % річних залишку кредиту за кожен день користування, що підтверджується копією вказаного договору. Відповідно до ст.ст. 546, 553 ЦК України з метою забезпечення зобов»язання за кредитним договором 12 лютого 2014 року було укладено договір поруки з [PERSON], яка зобов»язалась нести солідарну відповідальність за виконання всіх зобов»язань, що виникли з кредитного договору № 606 від 12 лютого 2014 року , укладеного між кредитором та відповідачем [PERSON] Відповідно до п. 7.1 договору поруки, строк його дії збігається зі строком дії основного договору (а.с. 09). [PERSON] порушуючи умови п. 5.1.3. кредитного договору не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, чим порушив майнові інтереси кредитної спілки «Центр-Кредит». Згідно довідки-розрахунку заборгованість по кредиту станом на 23.04.2015 року складає 9432 грн 30 коп , з яких 6 000 грн основного боргу , 3 432.30 грн - відсотки за користування кредитом . Відповідно до ст.10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, яка зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 526 ЦК України забов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Ст. 546 ч. 1 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до приписів ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність фактів порушення [PERSON] вимог ст. 526, 530 ЦК України та неналежного виконання ним своїх зобовязань перед позивачем. Тому, позов , в частині вимог до нього є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Стосовно вимог заявлених до [PERSON], суд зазначає наступне. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі про стягнення суми заборгованості за кредитним договором від 30.01.2014 року (справа № 6-155цс13) відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Установивши, до договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був змінений ним відповідно до пункту 1.9.1 кредитного договору, не предявив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобовязання, суд дійшов правильного висновку про те, що зобовязання за договором поруки припинилися. Згідно правового висновку Верховного Суду України (справа № 6-53цс14) , регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Так встановлено, що кредитним договором, який було укладено між Кредитною спілкою "Центр-Кредит" та [PERSON] , було передбачено погашення кредиту шляхом періодичних платежів (п. 3.3 договору). Відповідно до п. 7.1 договору поруки, строк його дії збігається зі строком дії основного договору (а.с. 09). Згідно наданої позивачем інформації, [PERSON]починаючи з 28.02.2014 року, свої зобов»язання за кредитним договором не виконував (а.с. 6). Позивач з позовом до суду звернувся лише 30.04.2015 року (а.с.2), що в свою чергу свідчить про припинення дії договору поруки, який був укладений з [PERSON] Доказів пред"явлення вимоги до поручителя у визначені законом строки суду не надано. Тому позовні вимоги, заявлені до [PERSON] є безпідставними. Судові витрати по справі, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд покладає на рахунок [PERSON]

Outcome: partial