Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Мормуль П.В. звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання поновленим строк договору оренди землі № б/н від 18.05.2005 року зареєстрований у Нижньосірогозькому відділені Херсонської регіональної філії Центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31 серпня 2005 року за № 040572501089 та укладеною дадаткову угоду до договору оренди землі на новий строк 7 років між [PERSON] та Головним Управлінням Держгеокадастру у Херсонській області з 18.05.2020 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18.05.2005 року між ним та Вербівською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 25 га, строком на 5 років, починаючи з моменту його державної реєстрації. Договір зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів оренди землі 27 січня 2005 року за № 04:05:131:00089. Таким чином, враховуючи, що державна реєстрація договору оренди вчинена 27 січня 2005 року, а договір укладено на десять років, термін дії договору оренди спливав 27 січня 2015 року. В подальшому строк договору оренди було продовжено шляхом укладання додаткових угод до договору оренди від 18.05.2005 року, при цьому переглядався розмір орендної плати з урахуванням коефіцієнтів індексації. Крім того, відповідно додаткової угоди від 30.12.2015 року, змінився розмір земельної ділянки, яка передавалася в оренду, такий розмір став становити 9, 3187 га, строк дії договору - до 18.05.2020 року з переважним правом поновлення договору на новий строк, при цьому орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити про намір продовжити його дію. Позивач отримав лист - повідомлення від 02.03.2020 року за № 31-21-030-16/113-20 "Про поновлення договору оренди землі" з пропозицією ГУ Держгеокадастру, як розпорядника та орендодавця земель сільськогосподарського призначення державної власності щодо розміру орендної плати на рівні 12 % від нормативної грошової оцінки та строку дії договору на рівні 7 років. Бажаючи продовжити строк дії договору оренди зазначеної земельної ділянки, зібрав та підготував необхідний перелік документів для укладання додаткової угоди до договору оренди землі та, з врахуванням карантинних обмежень та встановленого карантину з 12.03.2020 року, 16.03.2020 року намагався здійснити відправку зібраних документів з описом про вкладення до цінного листа через Укрпошту, але 16.03.2020 року поштове відділення не працювало через запровадження карантинних обмежень. В зв"язку з чим направив заяву про поновлення строку дії договору оренди на адресу відповідача через відділення "Нової Пошти". Позивач за договором оренди землі заборгованості по орендній платі не має, продовжує безперешкодно користуватися вищевказаною земельною ділянкою; жодних заперечень щодо використання землі позивачем або вимог про повернення земельної ділянки від відповідача або інших осіб позивачеві не надходило. Також, відповідачем протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди не направлялося позивачу лист-повідомлення про заперечення щодо поновлення договору оренди землі. Враховуючи наведене, позивач просив визнати поновленим на 7 років договір оренди землі від 18.05.2005 року, який був укладений між ним та Вербівською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області, зареєстрований у Нижньосірогозькому відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.08.2005 року за № 040572501089 та визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди, який був зареєстрований у Нижньосірогозькому відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК 31.08.2005 року за № 040572501089 щодо зміни строку дії договору оренди - на новий строк 7 років. Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав за підставами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечив, надав відзив на позов (а.с.68,78), зазначивши про відсутність підстав для поновлення договору оренди землі. Представник третьої особи - Вербівської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області в судове засідання не з"явився, надавши письмові пояснення щодо предмету позову (а.с. 66), вказавши що 5.03.2020 року позивач [PERSON] подав до Вербівської сільської ради заяву щодо погодження поновлення строку дії договору оренди на земельну ділянку площею 9,3187 га, кадастровий номер 6523880500:06:0001:0042 на 7 років з орендною ставкою 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, в зв"язку з закінченням даного договору оренди 18 травня 2020 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до змісту ст.15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). Судом встановлено, що 18.05.2005 року між позивачем та Вербівською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 25 га, строком на 5 років, починаючи з моменту його державної реєстрації. Договір зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів оренди землі 27 січня 2005 року за № 04:05:131:00089. Таким чином, враховуючи, що державна реєстрація договору оренди вчинена 27 січня 2005 року, а договір укладено на десять років, термін дії договору оренди спливав 27 січня 2015 року. В подальшому строк договору оренди було продовжено шляхом укладання додаткової угоди 30.12.2015 року, при цьому договір оренди було укладено до 18.05.2020 року.(а.с. 12-14) Судом встановлено, що 16.03.2020 року позивач звернувся до Головного Управління Держгеокадастру в Херсонській області з листом-повідомленням, в якому, посилаючись на ст. 33 Закону України "Про оренду землі", просив поновити Договір оренди землі на новий строк терміном на 7 років, зазначаючи розмір орендної плати 12%. До листа-повідомлення надав проект додаткової угоди до договору оренди землі та докази належного виконання обов`язків за умовами договору оренди землі. У вказаному листі також повідомив Управління Держгеокадастру про свою готовність до узгодження з істотних умов Договору оренди землі (а.с.19-22). В підтвердження надіслання зазначених документів відповідач надав до суду експрес - накладну № 59000495488339 від 16.03.2020 року про надіслання відправлення ТОВ "Нова пошта", яке отримане одержувачем 18.03.2020 року. (а.с.18). Листом-повідомленням від 23.04.2020 року № 3906/0-290/0/95-20 Головного управління Держгекадастру у Херсонській області, позивача повідомлено про прийняте рішення щодо заперечення у поновленні договору оренди землі загальною площею 9,3187 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербівської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області та про результати розгляду заявника повідомлено листом. (а.с.28,29). Нормами частини 4 статті 4 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Відповідно до змін, внесених до земельного законодавства України, та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодизації, картографії та кадастру (Держгеокадастр) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру. Положеннями статті 770 ЦК України визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка, яка є предметом Договору, розташована на території Вербівської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, а тому повноваження по розпорядженню такою земельною ділянкою відносяться до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, що не оспорюється сторонами. Отже, за наведеними вище нормами законодавства орендодавцем землі, що отримана позивачем в оренду за Договором, стало Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області. Вказана зміна не є підставою для припинення дії відповідного Договору. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди. Згідно з частиною першою статті 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, завчасно, за 60 днів до закінчення строку дії договору, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки, яким повідомив про своє бажання скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк (поновити договір оренди землі) та направив підписаний орендарем проекту додаткової угоди до Договору оренди землі. Отже, Головним управлінням Держгеокадасту у Херсонській області у встановлений строк, запропонований позивачем проєкт додаткової угоди не підписано. Вказане стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Суд враховує, що спеціальним законом, що регулює питання оренди землі, є Закон України «Про оренду землі», яким встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України,Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною першою статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки. Згідно із частиною першою статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 31 Закон України «Про оренду землі» договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 8 Договору та ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено переважне право орендаря на поновлення договору на новий строк. Це положення договору узгоджується із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Згідно частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді". У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті. У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді. З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, термін дії якого закінчився 18.05.2020, оскільки завчасно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з повідомленням про поновлення договору оренди землі, додавши проект додаткової угоди до нього. Отже, орендар належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити строк дії Договору оренди землі, як це передбачено його умовами та вимогам ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». В свою чергу, відповідач після отримання листа позивача зобов`язаний був відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» протягом місяця розглянути дану заяву, узгодити з орендарем істотні умови договору, прийняти рішення та укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди, або повідомити орендаря про відмову в продовженні договору в разі недосягнення згоди щодо істотних умов договору. Проте, у відповідь на вказане звернення, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області листом-повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, повідомило позивача про відмову у поновленні дії договору оренди землі. Таким чином, суд вважає встановленим факт добросовісного виконання позивачем як орендарем умов укладеного договору оренди земельної ділянки та вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у процесі звернення до відповідача з повідомленням про намір поновити договір оренди земельної ділянки. В той же час, відмова відповідача за результатом розгляду вказаного повідомлення, не переконання суду, є неправомірною. Згідно ч.11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Таким чином, враховуючи безпідставність відмови позивача в поновленні договору оренди землі, судом встановлено факт порушення відповідачем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення, оскільки таке рішення, як вбачається з матеріалів справи, орендодавцем не отримано, що у свою чергу, дало позивачеві підстави розраховувати на поновлення договору оренди землі. Відтак, у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із листом-повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті ст. 33 Закону України «Про оренду землі» обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17. Доводи відповідача про не вчинення позивачем необхідних дій для укладення додаткової угоди та недосягненням домовленості щодо істотних умов договору, передбачених ст.15 ЗУ «Про оренду землі», на переважне право за договором, не підтверджені матеріалами справи. За встановлених судом обставин, належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди відповідач порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору. Таким чином, суд наголошує, що саме відповідачем порушено процедуру реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі». Таким чином, саме на ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, як на державному органі, лежить обов`язок належного дотримання процедури розгляду питання, пов`язаного з поновленням договору оренди земельної ділянки, яка відноситься до державної власності. Як зазначено в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17, відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» містить пряму вказівку щодо обов`язковості укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та продовження договору оренди землі з мовчазної згоди орендодавця. Отже, враховуючи, що нормами законодавства України, які були чинними під час виникнення спірних правовідносин, прямо встановлена обов`язковість оформлення додаткової угоди до договору оренду землі для оформлення факту його поновлення і виникнення за орендарем права оренди (стаття 640 Цивільного кодексу України, стаття 125 Земельного кодексу України), суд вважає, що позивачем правильно обрано спосіб захисту свого цивільного права чи інтересу, який відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зібрані у справі докази свідчать про те, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку. Відтак, беручи до уваги законодавчі приписи ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договорів оренди землі, установивши належне виконання позивачем умов договору оренди земельної ділянки, не спростування цих фактів відповідачем, суд дійшов висновку відновити порушене право позивача на поновлення спірного договору оренди землі шляхом укладання відповідної додаткової угоди у редакції, наведеній позивачем у проекті додаткової угоди, що направлявся відповідачеві разом із повідомленням про поновлення договору оренди землі Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, вищезазначені норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, що відповідає ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. З огляду на вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України. У відповідності до ст.141 ЦПК України з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved