Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 2593 грн. 17 коп. та судовий збір 243 грн. 60 коп. Вимоги мотивує тим, що за результатами розгляду цивільної справи № 2-1024/1 за його позовом до відповідача про поділ майна, що є спільною власністю подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до нього про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу Дніпровським районним судом м. Києва 24.12.2008 року була постановлена ухвала про затвердження мирової угоди, відповідно умов якої [PERSON] залишає собі у власність автомобіль Мitsubishi Lancer, д\\н [NUMBER], а йому сплачує 3000 дол. США до 26.12.2008 р., а в подальшому відповідно до графіку узгодженому у мировій угоді з помісячною оплатою по 475 дол. США до 01.09.2009 року. До травня 2009 р. [PERSON] на виконання умов мирової угоди було сплачено 5 100 дол США та у вересні 2009 року відповідач пообіцяла виплатити решту коштів. У 2010 році [PERSON] вкотре пообіцяла розрахуватися по мировій угоді про що надала розписку від 02.09.2010 року, відповідно якої зобов"язувалася виплатити йому залишок боргу у розмірі 1 700 дол. США до 01.03.2011 року. Проте після видачі розписки сплатила лише 300 дол. США, решту суми 1 400 дол. США не виплатила по теперішній час. В подальшому за його позовом рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2012 року з відповідача на його користь було стягнуто 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 02.03.2011 року по 02.07.2012 р. у розмірі 448 грн. 33 коп. На тепер при неодноразовому зверненні відповідач ухиляється від спілкування, ігноруючи зобов"язання за мирової угодою. У зв"язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми 1 400 дол. США, згідно положень ч. 2 ст. 652 ЦК України, за період з 03.07.2012 року по 06.03.2015 року у розмірі 2 593 грн. 17 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позов та викладені у ньому обставини. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що мирова угода нею була підписана у стані глибокої депресії і жалоби, оскільки позивач через три місяці після трагічної загибелі їхнього сина розпочав поділ майна подружжя, на сьогодні вона виплатила за автомобіль 5 450 дол. США, з 2012 року вона пенсіонер. Автомобіль купувався для її сина, який являється інвалідом 3 групи. Фактична вартість автомобіля на даний час не відповідає оцінці, зазначеній у мировій угоді. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2008 р. постановленою у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу було затверджено мирову угоду, відповідно до умов якої [PERSON] залишає собі у власність автомобіль Мitsubishi Lancer, д\\н [NUMBER], та сплачує [PERSON] 3000 дол. США до 26.12.2008 р., а надалі здійснює вісім платежів по 475 дол. США, відповідно до узгодженого у мировій угоді графіку, при цьому останній платіж обумовлювався до 01.09.2009 року (а.с. 6). Пунктом 3 мирової угоди визначено, що платежі будуть проводитись в національній валюті України - гривні за курсом НБУ на дату оплати. Судом встановлено, що умови мирової угоди від 24.12.2008 року [PERSON] виконала частково, а саме станом на 02.09.2010 року залишилася несплачена сума у розмірі 1 700 дол. США, яку зобов"язувалася сплатити позивачу до 01.03.2011 року, про що видала розписку (а.с. 7). В подальшому відповідач сплатила [PERSON] ще 300 дол. США. Залишок боргу відповідно до умов мирової угоди становить 1 400 дол. США. Позивач попередньо звертався до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача зазначеної суми коштів, процентів за користування грошима, суми індексу інфляції за час прострочення повернення коштів та 3 % річних. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2012 року вказаний позов [PERSON] було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 448 грн. 33 коп., відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, виходячи із простроченої суми богу 1 400 дол. США за період з 02.03.2011 року по 02.07.2012 року (а.с. 8-10). Як пояснили сторони, після ухвалення Дніпровським районним судом м. Києва рішення суду від 26.11.2012 року кошти в рахунок виконання зобов"язань за мировою угодою відповідачем позивачу не передавались. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача з посиланням на складне матеріальне становище та відсутність боргових зобов"язань перед позивачем у зв"язку зі спливом часу та нижчої реальної вартості автомобіля, ніж зазначено у мировій угоді, оскільки укладена між сторонами мирова угода є чинною, не скасовувалася та змін до неї не вносилося. За нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За викладених обставин вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних від суми боргу грунтуються на нормах чинного законодавства. За заявленими вимогами позивач просить стягнути 3 % річних за період з 03.07.2012 року по 06.03.2015 року, що включає 976 днів, у розмірі 2 593 грн. 17 коп. При цьому суд враховує, що на день ухвалення рішення за даними НБУ курс долара США становить 1 дол. США = 22,27 грн. У зв"язку з цим 3 % річних від простроченої суми боргу 1 400 дол. США становить 2 501 грн. 07 коп. ((1400 дол. США х 22,27 - курс НБУ) х (3 : 365 : 100) х 976 дні). У решті суми до стягнення заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial