Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та договором поруки. В позові посилається на ту обставину, що 01 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір №1644 про надання позики на реконструкцію житлового будинку в розмірі 8 000, 00 гривень на 4 роки під 3% річних в гривнях за користування позикою. Згідно вищевказаного договору на позичальника покладено обов"язок погашення позики проводити щорічно частиами в строк до 01 вересня. Перша щорічна плата повинна бути внесена відповідачем в строк до 01 вересня 2010 року. Погашення позики в останній рік - до 01 вересня 2013 року. Крім того, одночасно із погашенням основного боргу відповідач [PERSON] повинен вносити відсотки за користування позикою з розрахунку 3% річних в гривнях. Однак від відповідача в порушення умов договору, починаючи з 01.09.2011 року і до дня подачі позову до суду на рахунки обласного Фонду не поступили кошти на погашення позики і відсотків за користування нею. Заборгованість відповідача [PERSON] перед Фондом по погашенню позики і відсотків становить 3445,43 гривень, з них: 3000,00 гривень - позика; 445,43 гривень - відсотки. Пені нараховано згідно умов договору на суму 3414,58 гривень. Обласним Фондом на адресу позичальника направлялася претензія, яка останнім була проігнорована. На забезпечення належного виконання позичальником своїх обов"язків за договором позики між Фондом та [PERSON] був заключений договір поруки від 06.08.2009 року № 1496. Згідно вищевказаного договору поручитель зобов"язувався перед Фондом відповідати за виконання позичальником зобов"язань щодо повернення суми позики, 3% річних за користування нею та штрафних санкцій на умовах передбачених договором в повному обсязі. 01.10.2013 року на адресу поручителя була направлена вимога про виконання ним зобов"язань боржника за договором позики по сплаті суми позики, відсотків та пені. Однак, до нинішнього часу поручитель не виконав своїх обов"язків по погашенню заборгованості перед Фондом. Оскільки заборгованість в сумі 6860,01 грн. за догором позики не погашена, Фонд звертається до суду з вимогою про стягнення заборгованості з двох відповідачів по справі - позичальника та поручителя у солідарному порядку, а також просять покласти сплату судового збору на відповідачів. В судове засідання на розгляд справи представник позивача обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі не з"явився, але від голови Фонду Корнєйчика В.І. надійшла письмова заява, згідно якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов Обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі про стягнення заборгованості за договором позики та договором поруки визнають повністю, не заперечують проти його задоволення. Суд, засліхавши відповідачів, дослідивши по справі письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Вимоги ст.ст. 526,546 ЦК України передбачають, що зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Виконання зобов"язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, а також договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов"язань. Як вбачається зі змісту ст.527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає з суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним догором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені догором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківських рахунок. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов"язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов"язку часткового або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, а його визнання відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і оскільки відповідачі не виконали свої зобов"язання щодо погашення позики та сплати належних платежів за догором, тому з відповідачів слід стягнути солідарно заборгованість за договором позики та договором поруки в сумі 6860,01 гривень. На підставі ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі 229,40 гривень судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Outcome: approved