Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач просить суд виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, у зв"язку з систематичним порушенням правил проживання та неможливіст"ю проживання з ними в одній квартирі посилаючись на те, що відповідачі систематично порушують правила співжиття що робить неможливим проживання з ними в одній квартирі, вчиняють сварки, бійки, ображають нецензурними словами, погрожують йому як інваліду 2 - ї групи з дитинства, та його матері [PERSON] фізичною розправою, а заходи запобігання і громадського впливу відносно відповідачів виявилися без результатними. Крім того, після відновлення судом - його та його матері [PERSON] прав та інтересів щодо вселення їх у кімнату площею 9 м.кв. спірної квартири № 26, відповідачі по справі не законно та самоправно зайняли вказану кімнату, в зв"язку з чим він та його мати, фактично позбавлені єдиного житла для проживання. В судовому засіданні позивач та його представник, підтримали свій позов обгрунтувавши його вищенаведеними обставинами. Відповідачі по справі, будучи належним чином повідомленними про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з"явились без поважних причин. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню. Так, відповідно до ст.116 Житлового Кодексу України, якщо наймач, або члени сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших осіб проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу зацікавлених осіб проводитися без надання іншого жилого приміщення. Встановлено, що в квартирі [ADDRESS], наймачем квартири площею 9 кв.м. є [PERSON] та її син - позивач по справі. Наймачами кімнати площею 14 кв.м. в даній квартирі є відповідачі по справі. Згідно з рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 25 січня 2005 року, залишеним в силі судами апеляційної та касаційної інстанції ( цивільна справа № 2-484 / 05 ) встановлено, що оскільки сім"ї [PERSON], кімната площею 14 кв.м. в установленному законом порядку не надавалася, то підстав для виселення відповідачів відсутні, а тому у зв"язку з відсутністю порушення житлових прав сім"ї [PERSON] відповідачами, у позивача не має правових підстав для звернення до суду з позовом про їх виселення. Відповідно до ст. ч.3 ст 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Крім цього, вищевказаним судовим рішенням встановлено законність проживання позивача, а саме сім"ї [PERSON] у спірній квартирі в кімнаті площею 9 кв.м., ці ж обставини встановлено і за рішенням Бердичівського міськрайоного суду від 18.08.2003 року, про вселення позивача та [PERSON] у вказану кімнату. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі по справі незаконно та самоправно зайняли житлове приміщення, а саме кімнату площею 9 кв.м. в квартирі №26, і таким чином порушили житлові права позивача, а тому відповідно до ст.116 ч.3 ЖК України - осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. На підставі наведенного,

Outcome: approved