Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Суворовський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в якій просить встановити факт неправильності в актовому записі про шлюб № 138 від 01.02.1991 року, складеного Палацом урочистих подій м.Одеси між [PERSON] та [PERSON] у написанні в графі "прізвище" після державної реєстрації шлюбу дружини «[PERSON]», заміcть вірного « [PERSON] » та внести зміни до актового запису про шлюб № 138 від 01.02.1991 року, вказавши в графі прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », замість неправильного « [PERSON]». Обґрунтовує свої вимоги тим, що 01.02.1991 року Палацом урочистих подій м.Одеси зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №138. 01.01.1991 року заявницею отримано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ., в якому вказано про те, що прізвище заявниці після укладення шлюбу - [PERSON] . Після укладення шлюбу, на підставі свідоцтва про шлюб, всі документи, які отримувалися заявницею - отримувала на прізвище « [PERSON] ». Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 04.03.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Однак, виявилося про те, що в актовому записі про шлюб №138 від 01.02.1991 року, допущено помилку в написанні прізвища дружини після реєстрації шлюбу, а саме вказано « [PERSON] », а саме прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . При зверненні до органів РАЦС з метою виправлення вищевказаних розбіжностей в написанні прізвища, а саме вірного « [PERSON] » замість помилково вказаного в актовому записі про шлюб «[PERSON]», заявниці було рекомендовано звернутися до суду.? В судове засідання заявник не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. В судове засідання заінтересовані особи не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви в яких не заперечували про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що заява є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 01.02.1991 року Палацом урочистих подій м.Одеси зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №138 (а.с.7). 01.01.1991 року заявницею отримано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , в якому вказано про те, що прізвище заявниці після укладення шлюбу - " [PERSON] ". Після укладення шлюбу, на підставі свідоцтва про шлюб, всі документи, які отримувалися заявницею - отримувала на прізвище « [PERSON] ». Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 04.03.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.16). Однак, виявилося про те, що в актовому записі про шлюб №138 від 01.02.1991 року, допущено помилку в написанні прізвища дружини після реєстрації шлюбу, вказано « [PERSON] », замість правильного прізвища дружини після укладення шлюбу - " [PERSON] ", що підтверджується листом з Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 156/50-86 від 13.02.2019р. (а.с.8). В паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 31.05.1996 року, прізвище заявниці вказано - " [PERSON] " (а.с.5). Відповідно до письмової довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, прізвище заявнці також зазначено - " [PERSON] " (а.с.6). Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, роз'яснює їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При таких обставинах, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved