Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 04.02.2008 року позивачку було призначено на посаду офіційного лікаря Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини з випробувальним терміном три місяці на підставі наказу від 04.02.2008 року №36, а з 04.04.2008 року призначено на посаду офіційного лікаря постійно згідно наказу від 04.04.2008 року №80к. Наказом Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 18.05.2015 року №93, трудовий договір з позивачкою було розірвано з 18.05.2015 року у зв»язку з скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивачка вказувала на те, що дане звільнення є незаконним, та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позивачка просила в судовому порядку скасувати наказ від 18.05.2015 року №93 «Про скорочення штату», виданий Білоцерківською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, в частині розірвання трудового договору у зв»язку з скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України з офіційним лікарем [PERSON]; поновити [PERSON] на посаді офіційного лікаря Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини; стягнути з Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 872, 00 грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді офіційногго лікаря Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Під час розгляду справи позивачка надавала суду заяви про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, останній раз таку заяву позивачка надавала в судовому засіданні 28.09.2015 року і позивачка просила стягнути з Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.05.2015 року по 28.09.2015 року у розмірі 9 747,40 грн., а в іншій частині позивачка просила позовні вимоги залишити без змін. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали вищевка зані позовні вимоги та збільшені позовні вимоги позивачки. Представник відповідача - начальник Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] позов заперечував та вказав на те, що звільнення позивачки було проведено відповідачем відповідно до чинного трудового законодавства України. Третя особа [PERSON] позов не підтримала. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, по справі встановлено, що відповідно до наказу №36 від 04.02.2008 року [PERSON] була зарахована на посаду офіційного лікаря Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 04.02.2008 року, з випробувальним терміном 3 місяці. Наведене підтверджується копією наказу, копією трудової книжки позивача. Згідно до наказу №80/К від 04.04.2008 року [PERSON] зараховано на посаду офіційного лікаря Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 04.04.2008 року постійно. Наведене підтверджується копією наказу, копією трудової книжки позивача. Згідно до копії виписки з ЄДРПОУ виданої 25.05.2015 року, 24.12.2002 року проведено державну реєстрацію юридичної особи - Білоцерківська районна державна лікарня ветеринарної медицини, керівник - [PERSON]. Згідно до копії штатного розпису Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини та її структурних підрозділів з 01.01.2015 року підписаного т.в.о. начальника лікарні [PERSON], головним бухгалтером [PERSON], та затвердженого начальником Головного управління ветеринарної медицини в Київській області А.О. Жук 21.02.2015 року, кількість штатних одиниць у відділі ветеринарно-санітарної експертизи провідних лікарів ветмедицини (на посадах офіційних лікарів, заступників офіційних лікарів) - 9, посадовий оклад - 1 806 грн. Відповідно до копії наказу начальника Головного управління ветеринарної медицини в Київській області А.О.Жук від 12.02.2015 року №8ф «Про особливості здійснення окремих видатків бюджету» було наказано: 1. Директору Регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини в Київській області, начальнику Київської обласної державної лікарні ветеринарної медицини привести штатну чисельність працівників у відповідність до затвердженого фонду заробітної плати цих державних установ на 2015 рік; 2. Начальникам управлінь ветеринарної медицини в районах Київської області, містах Білій Церкві та Ірпені забезпечити приведення штатної чисельності працівників підпорядкованих державних установ ветеринарної медицини у відповідність до затвердженого фонду заробітної плати цих державних установ на 2015 рік. В судовому засіданні встановлено, що згідно до наказу №74 від 18.03.2015 року «Про затвердження штатного розпису та скорочення штатної чисельності» начальника Білоцер ківської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON], відповідно до ст. 51 БК України, постанови КМ України від 28.02.2002 року №228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» та наказу Головного управління ветеринарної медицини в Київській області від 12.02.2015 року №8ф «Про особливості здійснення окремих видатків бюджету», та приведенням штатної чисельності працівників у відповідність до затвердженого фонду заробітної плати на 2015 рік, наказано: 1. Подати на затвердження штатний розпис по Білоцерківській районній державній лікарні ветеринарної медицини, який ввести в дію з 18.03.2015 року; 2. Попередити про наступне скорочення штатів згідно з додатком та звільнення з роботи за ст. 40 п. 1 КЗпП України з таких посад: провідні лікарі ветмедицини (на посадах офіційних лікарів) (3 посади). Також в судовому засіданні було встановлено, що 18.03.2015 року [PERSON] під розпис була ознайомлена з наказом № 74 від 18.03.2015 року і Додатком до нього, тобто від повідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України позивачка була попереджена за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно до копії штатного розпису Білоцерківської районної державної лікарні ветери нарної медицини та її структурних підрозділів з 18.05.2015 року підписаного начальником лікарні [PERSON], головним бухгалтером [PERSON], та затвердженого начальником Головного управління ветеринарної медицини в Київській області А.О. Жук 18.03.2015 року, кількість штатних одиниць у відділі ветеринарно-санітарної експертизи провідних лікарів ветмедицини (на посадах офіційних лікарів, заступників офіційних лікарів) - 4,5 посадовий оклад - 1 355 грн. Відповідно до копії наказу начальника управління ветеринарної медицини в Білоцерківському районі М.П. Довгаль від 21.04.2015 року №8-к, у зв»язку з розірванням трудового договору з 20.04.2015 року з начальником лікарні [PERSON] призначено тимчасово виконання обов»язків начальника Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини на завідувача відділом незаразних хвороб [PERSON] з 21.04.2015 року. Судом було встановлено, що т.в.о. начальника Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] 14.05.2015 року зверталася до голови первинної профспілкової організації Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини С.Г.Фещенка із заявою, в якій просила дати згоду на розірвання трудового договору у зв»язку з скороченням штату ст. 40 п. 1 КЗпП України з працівниками, в тому числі і з офіційним лікарем [PERSON] Відповідно до копії протоколу №4 засідання профспілкового комітету Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 18.05.2015 року, профспілковим комітетом було надано згоду на розірвання трудового договору у зв»язку із скороченням штату за ст. 40 п. 1 КЗпП України з [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв»язку з скороченням штату. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст. 49-2 КЗпП України відповідачем [PERSON] не пропонувалася робота за відповідним фахом (спеціальні стю), бо така робота була відсутня у відповідача. Також були відсутні вакантні посади по Білоцерківській районній державній лікарні ветеринарної медицини. Наведене підтверджує ться поясненнями сторін та довідкою відповідача. Згідно до наказу №93 від 18.05.2015 року, т.в.о. начальника Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] видала наказ «Про скорочення штату». В п. 1 вказаного наказу зазначено, розірвати з 18.05.2015 року трудові договори у зв»язку з скороченням штату працівників за статтею 40 п. 1 КЗпП України з наступними працівни ками Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини: 1.6. [PERSON] - офіційний лікар. Підстави: 1. Наказ Головного управління ветеринарної медицини в Київській області №8ф «Про особливості здійснення окремих видатків бюджету», та приведення штатної чисельності працівників у відповідність до затвердженого фонду заробітної плати на 2015 рік від 12.02.2015 року. 2. Наказ БЦРДЛВМ «Про затвердження штатного розпису та скорочення штатної чисельності» №74 від 18.03.2015 року. 3. Рішення (погодження) профспілки протокол №4 від 18.05.2015 року. Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу, копією вказаного наказу про звільнення, копією трудової книжки позивача. В судовому засіданні учасники процесу ствердили, що 18.05.2015 року [PERSON] ознайомилася із вказаним наказом та отримала копію вищевказаного наказу про звільнення, однак від підпису [PERSON] відмовилася. Під час розгляду справи в суді було встановлено, що згода профспілкового комітету Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 18.05.2015 року на звільнення [PERSON] по п. 1 ст. 40 КЗпП України є такою, що не має юридичного значення, оскільки профспілковим комітетом Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини не були виконані вимоги ч. 3 ст. 43 КЗпП України. Ухвалою суду від 30.07.2015 року зупинено провадження по справі у зв»яку із запитанням згоди профспілкового комітету Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини на звільнення [PERSON] по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно до протоколу №8 засідання профспілкового комітету Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 17.08.2015 року, профспілковим комітетом було надано згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв»язку з скороченням штату. При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 40 п.1 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілюван ня підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Згідно до ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Статтею 42 КЗпП України передбачене переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. Так у вказаній статті зазначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинністьЗакону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" /зі змінами/, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов»язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Суд вважає, що до задоволення підлягають позовні вимоги позивачки про скасування наказу від 18.05.2015 року №93 «Про скорочення штату», виданого Білоцерківською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, в частині розірвання трудового договору у зв»язку з скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України з офіційним лікарем [PERSON]. Згідно до довідки відповідача від 29.09.2015 року №262 про наявність провідних лікарів ветмедицини (на посадах офіційних лікарів) згідно штатного розпису станом на 18.03.2015 року, на дату попередження про скорочення штату працюючих офіційних лікарів було вісім: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до копії наказу відповідача від 18.02.2015 року №49 [PERSON] звільнено з посади офіційного лікаря Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 18.02.2015 року по переведенню до Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини. Згідно до копії наказу відповідача від 25.03.2015 року №76, [PERSON] розраховано з посади офіційного лікаря Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 25.03.2015 року за згодою двох сторін ст. 36 п. 1 КЗпП України. Таким чином після переводу [PERSON] та звільнення [PERSON] на посадах офіційних лікарів ветеринарної медицини залишалися працювати: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В наказі т.в.о. начальника Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] від 18.05.2015 року №96 «Про виплату заробітної плати», зазначено, що проводити виплату заробітної плати з 18.05.2015 року у відсотках від посадового окладу з урахуванням обов»язкових виплат згідно заяв наступних працівників: 1.24 [PERSON] - офіційний лікар -75%, 1.25 [PERSON] - офіційний лікар-75%, 1.26 [PERSON] - офіційний лікар -75%, 1.27 [PERSON]- офіційний лікар-75%, 1.28 [PERSON]- офіційний лікар-75%. А в наказі відповідача від 21.05.2015 року №99 «Про виплату заробітної плати згідно штатного розпису» зазначено, про проведення офіційному лікарю [PERSON] виплату заробітної плати 75% від посадового окладу з 21.05.2015 року . Також в судовому засіданні було встановлено, що тільки позивачку [PERSON] відповідачем було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв"язку із скороченням штату працівників. Як встановлено в судовому засіданні, у офіційних лікарів Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини на час винесення наказу № 74 від 18.03.2015 року «Про затвердження штатного розпису та скорочення штатної чисельності» були відсутні догани. Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вказував на те, що при розгляді відповідачем питання про офіційних лікарів Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини посади яких підлягають скороченню, відповідачем бралося до уваги те, що у [PERSON] нижча кваліфікація порівняно з іншими офіційними лікарями Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини, оскільки вона має диплом спеціаліста, а не диплом магістра, а також відповідачем бралося до уваги і те, що у [PERSON] нижча продуктивність праці порівняно з іншими офіційними лікарями Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини, а тому, саме [PERSON] було звільнено згідно ст. 40 п.1 КЗпП України у зв"язку з скороченням штату. В судовому засіданні встановлено, що позивачка має вищу освіту, у 1984 році закінчила Білоцерківський сільськогосподарський інститут ім. П.Л. Погребняка за спеціаль ністю ветеринарія і їй присвоєно кваліфікацію ветеринарного лікаря. Наведене підтверджує ться копією диплому [NUMBER] виданого на ім»я [PERSON], та копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Згідно до Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 року, ч.2 п.2 Розділу XV Прикінцеві та перехідні положення, вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (повна вища освіта) після набрання чинності цим Законом прирівнюється до вищої освіти ступеня магістра. Закон України "Про вищу освіту" набрав чинності з 06.09.2014 року. Також судом встановлено, що [PERSON] підвищувала кваліфікацію в інституті післядипломного навчання БНАУ з 25.01.2010 року по 12.02.2010 року, 11.11.2014 року пройшла атестацію і за рішенням атестаційної комісії [PERSON] відповідає займаній посаді, неодноразово була відмічена подяками за роботу на посаді офіційного лікаря Біло церківської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що наказ від 18.05.2015 року №93 «Про скорочення штату», виданий Білоцерківською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, в частині розірвання трудового договору у зв»язку з скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України з офіційним лікарем [PERSON] є незаконним, оскільки суд вважає, що відповідачем при винесенні вказаного наказу були порушені вимоги ст. 42 КЗпП України. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що необхідно скасувати наказ від 18.05.2015 року №93 «Про скорочення штату», виданий Білоцерківською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, в частині розірвання трудового договору у зв»язку з скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України з офіційним лікарем [PERSON]. Крім вказаного, суд також суд вважає, що [PERSON] було незаконно звільнено відповідачем з роботи, оскільки відповідачем при звільненні позивачки за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв"язку зі змінами в організації виробництва та праці не було враховане переважне право на залишення її на роботі, а також відповідачем було порушено вимоги ст. 42 КЗпП України щодо того, що не було враховане переважне право на залишення позивачки на роботі, передбачене законодавством, а саме те, що [PERSON] має тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві, а саме 7 років 3 місяці, при цьому у 3-х офіційних лікарів Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини безперервний стаж роботи на даному підприємстві значно менший ніж у [PERSON] А тому на підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для звільнення [PERSON] з роботи за ст. 40 п.1 КЗпП України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що відповідачем не було надано до суду належних та безспірних доказів щодо того, що кваліфікація і продуктивністю праці у [PERSON] була нижчою порівняно з іншими офіційними лікарями Білоцерківської районної державної лікарні вете ринарної медицини. Суд також вважає, що відповідач не надав суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх заперечень щодо того, що позивачка була звільнена відповідачем з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України законно і відповідно до вимог чинного трудового законодавства. Таким чином, з врахуванням всього наведеного вище, суд вважає за можливе поновити позивачку на посаді офіційного лікаря Білоцерківської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Суд також вважає, що підлягають до часткового задоволення і вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивача. За ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Обчислення середнього заробітку провадиться судом згідно довідки №259 від 23.09.2015 року та пояснюючого листа відповідача від 29.09.2015 року №261, де вказаний розмір заробітної плати позивача за два останні місяці перед звільненням з поса ди відповідно до п.п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100 /зі змінами/, наступним чином: заробітна плата за березень 2015 року за 22 р.д. - 2022,72 грн. + заробітна плата за квітень 2015 року за 21 р.дн.- 2022,72 грн. = 4045,44 грн. за 43 р. дн.; середньоденний заробіток = 94,08 грн..; кількість днів вимушеного прогулу за період з 19.05.2015 року по 29.09.2015 року при 5-денному робочому тижні становить 93 р.дн., а тоді середній заробіток буде становити 8 749,44 грн. /94,08 грн. х 93 р. дн./. Таким чином, на користь позивачки з відповідача підлягає до стягнення 8 749,44 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.05.2015 року по 29.09.2015 року. Суд вийшов за межі позовних вимог [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі ст. 235 КЗпП України. Суд вважає, що позивачці слід відмовити у задоволенні її позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 997,96 грн. за необгрунтованістю вказаних позовних вимог. На підставі ст. 5 ч.1 п.1 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору на користь держави. Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення суду про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст.40,42,43,49-2,233,235 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" /зі змінами/,

Outcome: approved