Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк", код ЄДРПОУ 14360570, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість у розмірі 17550 грн. 61 коп. за кредитним договором від 13.02.2013 року та судовий збір. В обґрунтування позовних позивач, зокрема зазначив, що між позивачем (далі Банк) та відповідачем було укладено Кредитний договір від 13.02.2013року, зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав відповідачу кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, за умови його повернення, сплати відсотків та комісії (щомісячними платежами), а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, а саме станом на 31.10.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 17550 грн. 61 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом - 7688,71 грн.; за процентами за користування кредитом - 7099,97 грн.; за комісією - 1450 грн.;за штрафом (фіксованої частини) - 500 грн.; за штрафом (процентної складової) - 811,93 грн. Представник позивача просив позов задовольнити. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі копії: Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" та Заяви відповідача; паспорту відповідача; реєстраційних документів позивача та розрахунку заборгованості, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір від 13.02.2013року, зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав відповідачу кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, за умови його повернення, сплати відсотків та комісії (щомісячними платежами), а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, а саме станом на 31.10.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 17550 грн. 61 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом - 7688,71 грн.; за процентами за користування кредитом - 7099,97 грн.; за комісією - 1450 грн.; за штрафом (фіксованої частини) - 500 грн.; за штрафом (процентної складової) - 811,93 грн. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору; Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.ст.549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved