Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивував тим, що починаючи з 2005 року постійно проживає та користується квартирою №8 в будинку №105 по вул.Харківській в с.Засулля,Лубенського району Полтавської області. З моменту заселення веде господарство, сплачує комунальну плату, здійснює поточні та капітальні ремонти. З 2013 року зареєстрований в квартирі. ВАТ "Лубенський коноплезавод" припинило свої існування як юридична особа з 24.04.2014 року, але відповідно до інформаційної довідки з Дрежавного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно квартира до цих пір перебуває у власності ВАТ "Лубенський коноплезавод". Прохає суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - квартиру за № 8 по вул. Харківській ,105, в с.Засулля, Лубенського району, Полтавської області. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з"явилися. Надали суду заяву в якій прохали справу слухати у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради також в судове засідання не з"явився, прохали справу слухати за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що станом на 2005 рік будинок по вул. Харківська, 105, с. Засулля, Лубенського району, Полтавської області фактично належав ВАТ Лубенський коноплезавод, який даний будинок збудував та утримував на своєму балансі. Позивач [PERSON] на той час працював у ВАТ Лубенський коноплезавод на посаді радника директора, а з 2008 - директором і за ним згідно наказу №34/к від 22 листопада 2005 року було закріплено квартиру за №8 по вул. Харківська 105, с. Засулля, Лубенського району, Полтавської області. (а.с.6) 28.04.2017 року рішенням [PERSON] сільської ради Лубенського району Полтавської області на тринадцятій сесії пятого скликання за поданням ВАТ Лубенський коноплезавод було прийнято у комунальну власність будинок 105 по вул. Харківська, с. Засулля, Лубенського району, Полтавської області. (а.с.10). На виконавчому комітеті [PERSON] сільської ради від 25.05.2007 року було прийнято рішення про визнання права власності на квартиру №8 в житловому будинку по вул. Харківська, 105 за ВАТ Лубенський коноплезавод. (а.с.9). 13.06.2007 року відбулася реєстрація права власності на квартиру №8 по вул. Харківська,105, с.Засулля, Лубенського району, Полтавської області за ВАТ Лубенський коноплезавод.(а.с.12). З 2005 року і до теперішнього часу позивач [PERSON] постійно проживає у вище вказаній квартирі, утримує її, здійснюю поточні та капітальні ремонти. З 25.04.2013 року позивач [PERSON] зареєстрований(прописаний) в даній квартирі.(а.с.5). Згідно постанови Господарського суду Полтавської області від 26.04.2012 року ВАТ Лубенський коноплезавод було визнано банкрутом, а 24.04.2014 року Господарським судом Полтавської області було винесено ухвалу про ліквідацію ВАТ Лубенський коноплезавод. (а.с.17-20). Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду Відповідно до п.9 до Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. В п. 11 вищевказаної Постанови вказано, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння ), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду ( ст.214 ЦПК ). Враховуючи, що позивач [PERSON] добросовісно, за погодженням із самим власником (згідно наказу №34/К ВАТ Лубенський коноплезавод від 22.11.2005 року) заволодів належним йому майном - квартирою №8 по вул. Харківська, 105, с. Засулля, Лубенського району, Полтавської області і після цього продовжив відкрито, безперервно володіти цією квартирою до теперішнього часу на протязі 12 років, суд вважає, що позивач [PERSON] має право на набуття права власності на це майно на підставі ст. 344 ЦК України.

Outcome: approved