Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Релігійної громади парафії на честь святителя [PERSON] єпархії Української Православної Церкви, Панфильської сільської ради, третя особа: [PERSON] про визнання недійсними акту встановлення і погодження меж землекористування, технічного звіту, визнання недійсним та скасування рішення виконкому сільської ради, визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, про зобов"язання повернути державний акт на право постійного користування землею, не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зобов"язання відновити зруйнований паркан, усунути перешкоди у користуванні земельних ділянок шляхом знесення самочинно збудованого паркану, в котрому після зміни позовних вимог зазначено, що їм на праві власності належать земельні ділянки, що розташовані: 1) по вул. Центральна, 73, с. Панфили Яготинського району Київської області - дві земельні ділянки загальною площею 0,4535 га, які належать [PERSON] та які перейшли до неї після батька - [PERSON]; 2) по вул. Центральна, 69, с. Панфили, Яготинського району Київської області - дві земельні ділянки загальною площею 0,3537 га, які належать [PERSON] В той же час, між належними їм земельними ділянками знаходиться інша земельна ділянка, якою користується Свято-Миколаївська церква. Позивачам було відомо, що рішенням Панфильської сільської ради від 10.04.1993 року відповідачу 1 Православній Церкві було виділено і закріплено у користування земельну ділянку в розмірі 0,12 га. Встановлення меж земельної ділянки відповідача 1 в натурі (на місцевості) не проводилось, а тому час від часу між [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] та відповідачем 1 виникали непорозуміння щодо встановлення меж земельних ділянок. В липні 2012 року, під час судового провадження у справі № 1028/450/12 в Яготинському районному суді Київської області, яке було відкрите за позовом Свято-Миколаївської церкви до [PERSON] про скасування державних актів на право приватної власності на землю, вони дізнались про «нове» оформлення користування земельною ділянкою за адресою: вул. Центральна, 71 у с. Панфили Яготинського району Київської областіза Свято-Миколаївською церквою та про видачу останній державного акта на право постійного користування землею серії І КВ № 00340 від 26.12.1996 року на земельну ділянку вже площею 0, 2501 гаСвято-Миколаївська церква обґрунтувала свої позовні вимоги рішенням Панфильської сільської ради народних депутатів № 21 від 06.11.1996 року, яким було вирішено оформити за Свято-Миколаївською церквою право користування земельною ділянкою 0, 25 га по вул. Центральній- 73 (новий номер ділянки після його зміни - 71) в с. Панфили, на підставі якого було видано державний акт на право постійного користування землею серії І КВ № 003440 від 26.12.1996 року на земельну ділянку площею 0,2501 га. Серед документів, якими обґрунтовувались позовні вимоги додавалась технічна документація з землеустрою технічний звіт про встановлення зовнішніх меж землекористування Свято-Миколаївської церкви. Складовою частиною звіту є акт встановлення і погодження меж землекористування від 02.10.1996 року. Згідно цього акту, межі землекористування, нібито, погоджені суміжними користувачами земельних ділянок: [PERSON] та [PERSON] Однак, ні [PERSON], ні [PERSON], не погоджували межі земельної ділянки відповідача 1 та акт не підписували: як виявилось, їх підписи підроблені. За свідченнями [PERSON] він також не підписував вищенаведеного рішення № 21 від 06.11.1996 рокув якості Голови виконкому Панфильської сільської ради народних депутатів та взагалі такого рішення не виносилось. Крім того, на час винесення названого вище та неправомірного рішення [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,08 га за адресою по вул. Центральній 75 (нині Центральна 73) на підставі рішення виконкому Панфильської сільської ради № 10 від 5.05.1996 року. Від зазначеної земельної ділянки [PERSON] відмовилась на користь [PERSON] згідно рішення виконкому Панфильської сільради № 29 від 14.12.1996 р. За таких обставин, на момент складання акту встановлення і погодження меж землекористування від 02.10.1996 року, у ньому мав міститися також й підпис [PERSON], як суміжного власника, однак її підпис в [PERSON] також відсутній. На час оформлення права користування земельною ділянкою у 1996 році на підставі оспорюваного рішення Панфильської сільської ради народних депутатів користувачами суміжних земельних ділянок являлись: [PERSON], (земельна ділянка площею 0, 40 га - Центральна, 75 (нині - Центральна, 73) с. Панфили на підставі рішення виконкому Панфильської сільської ради № 24 від 21.05.91р); [PERSON],(земельна ділянка площею 0, 28 га Центральна, 69 с. Панфили на підставі рішення сесії Панфильської сільської ради № 17 від 05.04.1994 року); [PERSON], (земельна ділянка площею 0,08 га Центральна 75, нині Центральна 73), на підставі рішення виконкому Панфильської сільської ради № 10 від 05.05.1996 року. В подальшому наведені земельні ділянки переоформлялись наступним чином: [PERSON] своєю заявою відмовилась від земельної ділянки площею 0,08 га - рішення виконкому Панфильської сільради № 29 від 14.12.1996 р.; дана земельна ділянка передана [PERSON] рішенням виконкому Панфильської сільської ради № 28 від 14.12.1996 р.; [PERSON] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,4535 га Центральна 75 на підставі рішення сесії Панфильської сільської ради від 07.04.1998 року; [PERSON] подарував свою земельну ділянку своїй дочці - [PERSON] (договір дарування від 12.08.2008 року), яка отримала державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 632233 та серії ЯЛ № 632234 від 17.02.2011 року. На момент переходу до позивача [PERSON] права власності на зазначені вище земельні ділянки, їх межа зі сторони Панфильської Православної Церкви проходила по наявній металевій огорожі та далі по встановленим межовим знакам. [PERSON] на підставі рішення Панфильської сільради № 249 від 10.02.2010 року отримав у власність земельні ділянки площею 0, 1037 га та 0, 2500 га за адресою вул. Центральна 69 в с. Панфили. Відповідно ст. З Земельного кодексу України 18 грудня 1990 року N 561-XII , який діяв на момент оформлення права користування землею відповідачем Свято-Миколаївською церквою, розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх; повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. Згідно пункту 1 ст. 9 ЗКУ 1990 р„ до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. За нормами ст. 19 ЗКУ 1990 р., надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок; розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації. Як зазначено в ст. 22 ЗКУ 1990 р., право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно ст. 99 ЗКУ 1990 р. землеустрій, серед іншого, включає систему заходів, спрямованих на здійснення положень земельного законодавства, а відповідно п. 7 ст. 100 ЗКУ 1990 р. землеустрій передбачає підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею. Згідно з пунктом 2 ст. 102 ЗКУ 1990 р. проекти утворення нових землеволодінь і землекористувань розглядаються і затверджуються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів після погодження із заінтересованими власниками та землекористувачами. Зазначена норма узгоджується із пунктом 1 частини першої ст. 39 ЗКУ 1990 р., яка закріплює право власників і користувачів земельних ділянок самостійно господарювати на землі. Таким чином, оформлюючи користування земельною ділянкою відповідач 1 повинен був погодити із заінтересованими особами землекористувачами суміжних земельних ділянок межі землекористування. Насправді ж відповідач 1 не погоджував межі землекористування ні з [PERSON], ні з [PERSON], ні з [PERSON] Цим відповідач порушив право позивачів самостійно господарювати на своїй землі, що включає надання згоди на встановлення меж із сусідніми земельними ділянками. При цьому, відповідачу 1 було виділено рішенням Панфильської сільської ради земельну ділянку в розмірі 0, 12 га, а згідно довідки МП 'Геодезист" станом на 01.11.1996 р. відповідач 1 вже займав ділянку площею 0, 2 га.В подальшому відповідачу 1 безпідставно та незаконно, оспорюваним рішенням Панфильської сільської ради було дозволено оформити право користування на 0, 25 га землі і державний акт оформлено на ділянку розміром 0, 2501 га. Отже, без будь-яких правових підстав відповідач 1 збільшив свою земельну ділянку та шляхом підроблення відповідних документів оформив право користування на неї.Таким чином, відповідач 1, діючи на порушення законодавства, за рахунок сусідніх земельних ділянок без погодження з їх користувачами незаконно фактично захопив землю, внаслідок чого виникають накладки на сусідні ділянки. Непогодження меж земельної ділянки та самовільне і протизаконне оформлення права користування на землю, вчинене відповідачами, призвело до порушення прав нинішніх власників суміжних земельних ділянок, оскільки відповідач 1 самовільно захопив ті частини сусідніх земельних ділянок, які вже були у постійному законному користуванні інших осіб, а згодом і власників. На земельній ділянці, що належить позивачу 1, як спадкоємиці від свого батька - [PERSON] відповідач 1, в особі настоятеля церкви [PERSON], зруйнував металеву огорожу (паркан) та вимагає від [PERSON] звільнити на його користь частину належної їй на праві власності земельної ділянки.Відповідач 1 в особі настоятеля церкви [PERSON] постійно чинить перешкоди у користуванні власністю позивачам, порушує положення добросусідства, встановлені нормами діючого Земельного кодексу України, ламає існуючий паркан, проникає на територію, що належить позивачам та встановлює на них свої паркани, шкодить насадженням на городах позивачів. З цього приводу [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Згідно постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 13.06.2012 року, дослівно: «Крім того, враховуючи, що [PERSON] пошкодив паркан шляхом гнуття 2 металевих стовпців у його діях вбачається склад злочину, передбачений ст. 194 КК України. Разом з тим, згідно довідки № 62 від 12.10.2012 року виданою ФОП [PERSON], який є також і директором ПП «Аршин», за заявою [PERSON] 06.06.2012 року працівниками ПП «Аршин» за допомогою спеціального вимірювального обладнання, було встановлено на місцевості межу між належними їй земельними ділянками по вул. Центральна, 73 в с. Панфили та між земельною ділянкою Свято-Миколаївської церкви по вул. Центральна, 71, с. Панфили. Внаслідок проведення зазначених вище робіт, межі земельних ділянок, що належать [PERSON] повністю відповідають наявним у неї державним актам на право власності на земельні ділянки. Даний факт додатково підтверджує протиправність дій відповідача 1 щодо розширення земельної ділянки в бік [PERSON] та вказує про незаконність збільшення розміру його земельної ділянки з 0.12 га до 0.2501 га. Таким чином своїми діями відповідач 1 порушує права позивачів. У зв'язку з тим, що відповідач 1 незаконним шляхом захопив частини їх земельних ділянок, фактичні межі земельної ділянки відповідача 1 не співпадають. Ситуація, що склалася на дату подання позову, стала наслідком фальсифікування технічної документації з землеустрою, а також неправомірного постановлення відповідачем 2 рішення про надання відповідачу 1 у користування земельної ділянки розміром 0, 25 га, що й мало наслідком оформлення державного акту на право постійного користування землею серії І КВ № 003440 від 26.12.1996 року. Внаслідок неправомірного, всупереч ст.ст. 9, 22, 23, 39, 102 ЗКУ 1990 року, оформлення права користування земельною ділянкою відповідачем 1, суміжний користувач та власник земельної ділянки позивач 2 [PERSON] також не може користуватись в повній мірі своєю земельною ділянкою: представник відповідача 1 [PERSON]А поламав дерево на його земельній ділянці, поставив на його земельну ділянку паркан, захопивши частину земельної ділянки. Отже, по відношенню до позивача 2 відповідач 1 також порушує норми добросусідства та порушує його право власності на земельну ділянку. Непогодження з позивачем 2 та [PERSON] меж земельних ділянок призвели до незаконного збільшення земельної ділянки відповідача 1 та відповідно до порушення їх майнових прав, оскільки як під час складання акту погодження меж землекористування від 02.10.1996 року так і при розробленні в подальшому технічної документації на земельну ділянку для відповідача 1 не було враховано чи можливо взагалі надати відповідачу 1 у користування земельну ділянку розміром 0, 2501 га, враховуючи розміри суміжних земельних ділянок. Такі незаконні дії призвели до того, що на дату подання позову відповідач 1 діючи на порушення майнових прав позивачів, намагається збільшити розміри своєї земельної ділянки за рахунок земельних ділянок позивачів та які закріплені за ними на праві приватної власності.Крім зазначеного вище, відповідно до п. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до повноважень сільського голови належить: 1) забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 2) організація в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету; 3) підписання рішення ради та її виконавчого комітету тощо. Оспорюване рішення про надання дозволу на оформлення земельної ділянки у користування відповідачу 1 підписане невідомою особою, яка не наділена повноваженнями сільського голови. Це свідчить про те, що рішення Панфильської сільської ради народних депутатів № 21 від 06.11.1996 року є неправомірним і не відповідає вимогам закону. За таких обставин воно є недійсним та має бути скасоване. Відповідно до ст. 23 ЗКУ 1990 р. право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Голова Панфильської сільської ради [PERSON] державний акт не підписував: на акті поставлено підпис невідомою не уповноваженою особою. Дані обставини додатково вказують на неправомірність постановлення відповідачем 2 рішення № 21 від 06.11.1996 року, а також вказують на його недійсність. Таким чином у відповідача 1 не виникло право користування землею розміром 0,2501 га, оскільки рішення про надання дозволу на користування земельною ділянкою уповноваженим органом не виносилось і головою сільської ради не підписувалось, державний акт також не оформлювався головою сільради. Отже, оспорюваний державний акт, який посвідчує неіснуюче право і не оформлявся у відповідності із ст. 23 ЗКУ 1990 р. є недійсним та має бути скасованим. Як вказано в ст. 44 ЗКУ 1990 року, поновлення прав власників і землекористувачів здійснюється судом. Відповідно ст. 152 ЗК України, способами захисту прав громадян на земельні ділянки є: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосуванням інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу України 1963 р., загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно зі ст. 76 цього Кодексу, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися порушення свого права. За положеннями частини шостої Прикінцевих положень чинного Цивільного Кодексу України, правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред»явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Позивач 2 - [PERSON] дізнався про порушення свого права тільки після початку судового провадження № 2/1028/358/12, а тому право на позов у нього фактично виникло з липня 2012 року. Позивач 1 - [PERSON] дізналася про існування підроблених документів та неправомірне оформлення акту на право користування землею тільки після отримання у липні 2012 року позову і матеріалів, що додавались до позову у провадженні № 2/1028/358/12. Складовою частиною технічного звіту є акт встановлення і погодження меж землекористування садиби № 73 (нині № 71) по вул. Центральній в с. Панфили від 02.10.1996 року, в якому замість особистих підписів власників (користувачів) сусідніх земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] вчинено підписи сторонніми особами, а підпис сусідки [PERSON] взагалі відсутній. Даний факт особисто визнав представник Свято-Миколаївської церкви. За наведених вище обставин, зазначений вище акт складено у незаконний спосіб, а відтак й технічна документація, рішення виконкому Панфильської сільської ради та виготовлений на їх підставі акт на право постійного користування землею стосовно земельної ділянки, якою користується Свято-Миколаївська церква є недійсними. Більше того, під час дослідження в судовому засіданні поземельних книг, що зберігаються у Панфильській сільській раді, було встановлено, що вони не містять взагалі такого землекористувача, як Свято-Миколаївська церква та що додатково вказує на фальсифікацію технічної документації та недійсність інших виготовлених на її підставі документів. Вважають, що як технічна документація так і рішення Панфильської сільської ради народних депутатів № 21 від 06.11.1996 року, а також державний акт на право постійного користування землею серії IКв № 003440 від 26.12.1996 року виготовлені значно пізніше від дат, вказаних у названих документах. Свято-Миколаївська церква продовжує порушувати їх майнові права, шляхом руйнування спільної межі між земельними ділянками та незаконного збільшення розміру ділянки, якою протиправно користується. З врахуванням вищевикладеного, просили визнати недійсним акт встановлення і погодження меж землекористування садиби № 73 (нині № 71) по вул. Центральній в с. Панфили від 02.10.1996 року, який є складовою технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування Свято-Миколаївської церкви в с. Панфили в постійне користування складеного МП «Геодезист» в м. Яготин Київської області, визнати недійсним технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування Свято-Миколаївської церкви в с. Панфили в постійне користування складеного МПП «Геодезист» в м. Яготин Київської області, визнати недійсним та скасувати рішення Панфильської сільської ради народних депутатів № 21 від 06.11.1996 р. про оформлення Свято-Миколаївській церкві права на постійне користування земельною ділянкою площею 0,25 га під існуючу територію церкви в с. Панфили, визнати недійсним державний акт на право постійного користування землею серії I КВ № 003440 від 26.12.1996 р. на земельну ділянку площею 0,2501 га під існуючу територію церкви в с. Панфили вул. Центральна-73, зобов"язати Релігійну громаду парафію на честь святителя [PERSON] єпархії Української Православної Церкви с. Панфили повернути державний акт на право постійного користування землею серії I КВ № 003440 від 26.12.1996 року до архіву державного органу земельних ресурсів в Яготинському районі Київської області, зобов"язати Релігійну громаду парафію на честь святителя [PERSON] єпархії Української Православної Церкви с. Панфили не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні належними їй на праві власності земельними ділянками, що розташовані за адресою: вул. Центральна-73 с. Панфили Яготинського району Київської області, та повністю відносити за власний рахунок раніше зруйнований паркан на його попередньому місці, зобов"язати Релігійну громаду парафію на честь святителя [PERSON] єпархії Української Православної Церкви с. Панфили усунути перешкоди у користуванні [PERSON] належних йому земельних ділянок за адресою: вул. Центральна-69 с. Панфили Яготинського району Київсьокї області шляхом знесення самочинно збудованого паркану та зобов"язати не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні земельними ділянками у майбутньому. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги. Представники відповідачів позов не визнали з тих підстав, що земельна ділянка Церкві була передана на законних підставах, та права позивачів нічим не порушені. Третя особа: [PERSON] підтримала позовні вимоги, пояснивши, що під час оформлення права користування на земельну ділянку Церква не погоджувала з нею межі, хоча вона тимчасово користувалась суміжною земельною ділянкою. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. В силу ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно ст. 7 ЗК України користування земельною ділянкою може бути постійним або тимчасовим... Відповідно до ст. 22 ЗК України в редакції 1990 року право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документів, що посвідчує це право. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що з березня 1996 року і до 2007 року вона працювала землевпорядником Панфильської сільської ради. Вона приймала участь у процесі при передачі землі церкві, готувала документи: була заява, рішення. Перед тим вона обміряла земельну ділянку, складала схематичний план. В актах встановлення і погодження меж підпис голови. Як правило, такі акти складались та підписувались у її присутності. Які саме документи вона готувала для земельного відділу у даному випадку не пам"ятає, а також не пам"ятає чи була присутньою під час погодження меж. Під церквою було 13 соток землі, пізніше їй виділили ще 12 соток, а всього 25 соток землі. [PERSON] претензій при оформленні земельної ділянки церкві не мав. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що він був директором «Геодезиста» з 1994 по 1998 року, має освіту інженер-землевпорядник, приймав участь у підготовці технічної документації церкві. Його підпис і печатка наявні у технічному звіті. Представники МП «Геодезист» виїзджали на місце, їх підписували акт встановлення і погодження меж. Провадив зйомку старший геодезист [PERSON] Підпис [PERSON] у акті погодження меж відсутня, так як вона була тимчасовим користувачем. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що він працював в МПП «Геодезист», має освіту: інженер-геодезист. Вони виготовляли документацію церкві, проводили топографічні вимірювальні роботи. Надавався дозвіл на виготовлення проектної документації. Акт погодження і встановлення меж складався за його участю. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що вона була присутня на засіданнях виконкому, але стосовно виділення церкві землі нічого не пам"ятає, так як з тих пір минуло багато часу. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що вона працювала секретарем Панфильської сільської ради з 1982 року по 2007 рік. Вона підписувала протокол під час розгляду питання виділення землі церкві, проте про ці обставини нічого не пам"ятає. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що він був членом виконкому Панфильської сільської ради. Приймав участь у засіданнях виконкому, проте на даний час вже не пам"ятає обставин виділення земельної ділянки церкві. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, він працював головою сільської ради з 1990 року по 2002 рік, та на актах погодження меж, рішенні виконкому сільської ради № 21 від 6 листопада 1996 року наявні його підписи та печатка сільської ради. Питання про виділення земельної ділянки церкві міг вирішувати виконком сільської ради, так як деякі повноваження сільська рада в силу закону делегувала виконкому. Спочатку за церквою рахувалось 13 соток землі, а потім відповідачеві було передано 12 соток за рахунок землі, якою користувалась [PERSON] З показів [PERSON], допитаної в судовому засіданні як свідка, вбачається, що розмір земельної ділянки [PERSON] становив 48 соток. Вона пахала 8 соток землі біля церкви, які пізніше були передані батьку, а йому належало 40 соток. За церквою перепад 1 метр землі, тому межу вони порушити не могли. Мешканці села говорили, що церква (будинок) продавався із 8 сотками землі. Коли церкві видавався державний акт на землю, їй ніхто не пропонував погодити межі земельної ділянки. Настоятель церкві неодноразово порушував права її сестри [PERSON], зносив загорожу. З показів старшого експерта сектору № 4 техніко- криміналістичного забезпечення роботи [PERSON] при ГУМВС України у Київській області [PERSON], даних в судовому засіданні вбачається, що за практикою наукового центру попередня оплата за проведення експертизи не вимагається. Під час проведення почеркознавчої вона керувалась спеціальною літературою, яка зазначена у дослідницькій частині висновку експерта. Вільні зразки не придатні до проведення порівняльного дослідження, оскільки виконані більше ніж 20 років до виконання досліджуваних підписів. З рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради народних депутатів від 6 листопада 1996 року № 21 (а.с.5) вбачається, що розглянувши технічну документацію розроблену МП «Геодезист», виконком Панфильської сільської ради народних депутатів вирішив оформити Свято-Миколаївській церкві право на постійне користування земельною ділянкою площею 0,25 га під існуючу територію церкви в с. Панфили. Доручено МП «Геодезист» виготовити державний акт на право постійного користування землею. З копії державного акту на право постійного користування землею серія I-КВ № 003440, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 53 (а.с.6-7) вбачається, що відповідно до рішення Панфильської сільської ради народних депутатів від 6 листопада 1996 року № 21 Свято-Миколаївській церкві надається у постійне користування земельна ділянка площею 0,2501 га під існуючу територію церкви в с. Панфили. З рішення 15 сесії 21 скликання Панфильської сільської ради народних депутатів від 10.04.1993 року "Про виділення і закріплення земельної ділянки за Українською Православною церквою с. Панфили" (а.с.10) вбачається, що вирішено відібрати в жительки с. Шостак Г.Г. земельну ділянку розміром 0,12 га, яку вона пахає біля церкви. Виділити і закріпити за Українською Православною церквою с. Панфили земельну ділянку в розмірі 0,12 га, яка знаходиться за будівлею. Наділити [PERSON] земельну ділянку в розмірі 0,15 га по вул. Сомковській-25 ( в [PERSON]). З довідки районного відділу земельних ресурсів (а.с.11) вбачається, що згідно земельно-кадастрових даних за Свято-Миколаївською церквою в с. Панфили числиться земельна ділянка площею 0,2 га станом на 1.11.1996 року. З копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2012 року (а.с.12-13) вбачається, що позов Свято-Миколаївської церкви до [PERSON], про скасування Державних актів на право приватної власності на землю, задоволено. Постановлено визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ІУ-КВ № 014042, виданий [PERSON], жителю [INFO], на підставі сесії Панфильської сільської ради народних депутатів від 07 квітня 1998 року, на земельну ділянку яка передана йому в приватну власність площею 0,4535 га, в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Панфильської сільської ради, та призначена; для будівництва та обслуговування житлового будинку площею- 0,25 га, та для ведення особистого підсобного господарства площею-0,2035 га., акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 31, визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 632233, кадастровий номер 3225585201:04:022;0028, виданий [PERSON], на підставі договору дарування земельної ділянки № 4149 від 12.08. 2008 року, на земельну ділянку площею 0,2500 га яка розташована в с. Панфили по вул.. Центральна 73 Яготинського району Київської області та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 632234, кадастровий номер 3225585201:04:022;0029, виданий [PERSON], на підставі договору дарування земельної ділянки № 4149 від 12.08. 2008 року, на земельну ділянку площею 0,2034 га яка розташована в с. Панфили по вул.. Центральна 73 Яготинського району Київської області та призначена для ведення особистого селянського господарства. З рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2012 року (а.с.14-16) вбачається, що рішення Яготинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2012 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову Свято-Миколаївської церкви до [PERSON] про визнання недійсними та скасування державних актів на право приватної власності на землю відмовлено. З рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради народних депутатів № 24 від 21.05.1991 року (а.с.17) вбачається, що за будинком, який належав померлій [PERSON] закріплено земельну ділянку в розмірі 0,40 га у постійне користування. З довідки Панфильської сільської ради, виданої ГВБ «Райземпроект» (а.с.18) вбачається, що згідно облікових даних за гр. [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0,40 га. З копії державного акту на право приватної власності на землю серія IV-КВ № 014042, виданого 8 червня 1998 року на підставі рішення сесії Панфильської сільської ради народних депутатів від 7 квітня 1998 року (а.с.19-20) вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,4535 га, розташованої на території Панфильської сільської ради та призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку-0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства-0,2035 га. З копії договору дарування земельної ділянки від 12 серпня 2008 року (а.с.21) вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку розміром 0,4535 га, що знаходиться по вул. Центральна-73 в с. Панфили Яготинського району Київської області, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку-0,2500 га, для ведення особистого підсобного господарства- 0,2035 га. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 632233, та копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 632234, виданих 26 лютого 2011 року на підставі договору дарування земельних ділянок № 4149 від 12.08.2008 року (а.с.22-23) вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 02500 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,2034 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства та розташованих в с. Панфили Яготинського району Київської області по вул. Центральна-73. З рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради народних депутатів від 05.05.1996 року (а.с.24-25) вбачається, що [PERSON] надано в короткострокове користування строком на 3 роки земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, за рахунок орних земель запасу сільської ради народних депутатів. З довідки Панфильської сільської ради від 21.10.2013 року № 346 (а.с.26) вбачається, що [PERSON] користувалась земельною ділянкою площею 0,08 га за адресою: с. Панфили Яготинського району Київської області вул. Центральна-73, до 14.12.1996 року. З копії рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради від 14.12.1996 року № 28 (а.с.28) вбачається, що жителям с. Панфили передано у приватну власність, безоплатно, для ведення особистого підсобного господарства за рахунок орних земель запасу земельні ділянки: [PERSON]-0,08 га... З рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради від 14.12.1996 року № 29 (а.с.27, 242 т.1) вбачається, що право власності на земельні ділянки, що були надані для ведення особистого підсобного господарства, припинено, в зв"язку з самовільною відмовою власників [PERSON] та [PERSON] та передано ці земельні ділянки в орні землі запасу Панфильської сільської ради народних депутатів. З довідки Панфильської сільської ради № 390 від 27.11.2013 року (а.с.29) вбачається, що [PERSON] згідно наказу Панфильської дослідної станції № 103 від 15.04.1981 року надано під забудову земельну ділянку площею 0,07 га. Рішенням сесії Панфильської сільської ради № 17 від 05.04.1994 року передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку орієнтовною площею 0,28 га (0,21га +0,07 га). З державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 310594, та копії державного акту серія ЯК № 310593, виданих 19 квітня 2010 року на підставі рішення Панфильської сільської ради 24 сесії 5 скликання № 249 від 10.02.2010 року (а.с.30-31) вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1039 га, призначеної для ведення особистого селсньсокго господарства та земельної ділянки площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. З постанови ДІМ Яготинського РВГУ МВС України в Київській області від 13.06.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи з приводу пошкодження паркану та його незаконного встановлення (а.с.32-33 том 1) вбачається, що в порушенні кримінальної справи за ст.ст. 296,194,197 КК України відносно [PERSON] та в порушенні кримінальної справи за ст. 197 КК України відносно [PERSON] відмовлено за відсутністю в їх діях складу злочину. З постанови слідчого СВ Яготинського РВГУ МВС України в Київській області від 7 травня 2013 року про закриття кримінального провадження та висновку ДІМ Яготинського РВГУ МВС України в Київській області по матеріалах перевірки ЖЄО № 752 від 07.05.2013 року (а.с.34-35 том 1) вбачається, що кримінальне провадження № 12013100320000259 від 28.04.2013 року за фактом пошкодження паркану на території домоволодіння [PERSON] закрито, у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України. З висновку судової будівельно-технічної експертизи, який оглядався під час судового засідання (а.с.36-43 том 1, справа № 2/ 382/1/14 а.91,92) вбачається, що фактичні межі земельної ділянки, яка знаходиться по вул. Центральній-71 в с. Панфили Яготинського району київської області та належить Свято-Миколаївській церкві з межами, зазначеними в державному акті, частково не співпадають. На земельну ділянку № 73 по вул. Центральній в с. Панфили Яготинського району Київської області, що належить [PERSON] в матеріалах справи відсутні будь-які докази. Отже, не можливо дати відповідь на питання: Чи співпадають межі земельної ділянки в натурі по вул. Центральна-73 в с. Панфили Яготинського району, із межами, позначеними на державному акті. Спільна межа між ділянками № 71 та № 73 по вул. Центральній в с. Панфили Яготинського району Київської області зміщена в бік ділянки № 71: між точками 3-4 ламаною лінією з найбільшим відхиленням 0,78 м, від точки 4 починається зміщення межі в бік земельної ділянки № 71 у вигляді прямої лінії, яке в точці 5 складає відхилення на відстань 2,39 м. Відхилення межі між сусідніми ділянками № 71 та № 73 по вул. Центральній в с. Панфили Яготинського району можливо усунути, звернувшись до державної або іншої землевпорядної організації, яка має ліцензію на проведення землевпорядних робіт, для відновлення меж на місцевості. З довідки ФОП [PERSON] від 12.10.2012 р. № 62, адресованої [PERSON] (а.с.56 том 1) вбачається, що встановлено межу земельних ділянок гр. [PERSON] по вул. Центральна-73, с. Панфили між земельною ділянкою Свято-Миколаївської Церкви ([PERSON]А.) по вул. Центральна, 71 с. Панфили. Земельні ділянки по вул. Центральна-73, с. Панфили належать [PERSON] згідно державних актів на право власності на земельні ділянки: серія ЯЛ № 632233 (зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322558521000080), серія ЯЛ № 632234 (зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322558521000081). З свідоцтва про реєстрацію статуту релігійної громади та рішення виконавчого комітету Київської обласної Ради народних депутатів від 30.09.91р. № 160 (а.с.85-86 том 1) вбачається, що зареєстровано статут релігійної громади Української православної церкви, діяльність якої поширюється на с. Панфили Яготинського району. З рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 19 серпня 2014 року (а.с.89-92 том 1) вбачається, що рішення Яготинського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Свято-Миколаївської церкви до [PERSON], треті особи: Панфильська сільська рада Яготинського району Київської області, [PERSON]., [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено частково, зобов"язано [PERSON] усунути Свято-Миколаївській церкві перешкоди у користуванні земельною ділянкою по вул. Центральна-71 у с. Панфили Яготинського району Київської області шляхом переміщення паркану на спільній межі між точками 3-4, ламаною лінією з найбільшим відхиленням 0,78 метра, від точки 4 у вигляді прямої лінії, до точки 5 в якій відхилення складає 2,39 метра, стягнено з [PERSON] на користь Свято-Миколаївської церкви судовий збір у розмірі 236 грн. 80 коп. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року вказане рішення скасовано з тих підстав, що паркан між земельними ділянками Цекви та [PERSON] існує з 1991 року, не переставлявся відповідачем, іншу частину земельних ділянок розмежовує орієнтовна природна межа перепад висот. Рішення Яготинського районного суду від 25 червня 2014 року залишено в силі. З копії технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування Свято-Миколаївської церкви Яготинського району с. Панфили вул. Центральна-73, а також трьох оригіналів примірників технічного звіту, оглянутого в судовому засіданні, (а.с.214-216 том 1) вбачається, що приватним малим підприємством «Геодезист» виконано встановлення на місцевості меж землекористування садиби № 73 по вул. Центральній. Зазначені замовником-Свято-Миколаївською церквою межі на місцевості проходять по металевій огорожі і встановленим межовим знакам в кількості 2 шт. Суміжними землекористувачами є [PERSON], [PERSON], землі Панфильської сільської ради, (акт встановлення і погодження меж землекористувачів). При узгодженні зовнішньої межі земельної ділянки суміжними землекористувачами претензій не заявлено. В графі «власники суміжних земельних ділянок» акт погодження меж містить підписи, скріплені печаткою Панфильської сільської ради. З довідки виконавчого комітету Панфильської сільської ради № 310 від 25.12.2014 року (а.с.228 том 1 ) вбачається, що печатка Панфильської сільської ради змінювалась з 1991 року два рази, а саме: 1.Печатка зразка Радянського Союзу на печатку «Україна, Панфильська сільська рада народних депутатів»; 2. Печатка «Україна, Панфильська сільська рада народних депутатів» на печатку «Україна, Панфильська сільська рада». З повідомлення Управління Держземагантства в Яготинському районі від 03.03.2015 року (а.с.1 том 2) вбачається, що достовірні відомості щодо земельно-облікових документів 1996 року, відносно яких обліковувалася земельна ділянка за Свято-Миколаївською церквою в с. Панфили, в управлінні відсутні. З листа Настоятеля Свято-Миколаївської церкви від 23 квітня 2015 року, адресованого [PERSON] (а.с.15 том 2 ) вбачається, що Свято-Миколаївська церква пропонує розглянути та прийняти пропозицію щодо суміжного користування земельними ділянками, а саме: пропонують надати Свято-Миколаївській церкві частину земельної ділянки по вул. Центральна, 73 в с. Панфили, навколо будівлі церкви на відстані двох метрів, згідно схеми, пропонують надати [PERSON] частину земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки по вул. Центральна, 71 в с. Панфили згідно схеми. Витрати по виготовленню відповідних документів бере на себе Свято-Миколаївська церква. З висновку почеркознавчої експертизи (а.с. 82-91 том 2) вбачається, що встановити, «Чи виконано [PERSON] рукописні тексти (підписи) в рядках «1,2,3» у графі «Власники суміжних земельних ділянок» акту встановлення і погодження меж землекористування садиби № 73 (нині № 71) по вул. Центральній в с. Панфили від 02.10.1996 року та який є складовою технічного звіту про встановлення зовнішніх меж землекористування Свято-Миколаївської церкви в с. Панфили в постійне користування, складеного МПП «Геодезист» м. Яготин Київської області (Яготин-1996) ?» не виявилося можливим через непридатність наданих зразків підписів [PERSON] для проведення порівняльного дослідження. Встановити, «чи виконано підпис від імені [PERSON] в рядку «1» в графі «Власники суміжних земельних ділянок» вищевказаного акту встановлення і погодження меж землекористування садиби № 73 (нині 71) по вул. Центральній в с. Панфили від 02.10.1996 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?» не виявилося можливим через непридатність наданих зразків підписів [PERSON] для проведення порівняльного дослідження. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому Панфильської сільської Ради народних депутатів № 21 від 06 листопада 1996 року Свято-Миколаївська церква (на даний час Релігійна громада парафія на честь святителя [PERSON] єпархії Української Православної Церкви) отримала державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2501 га за адресою с. Панфили, вул. Центральна, 73. Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 53. У звязку з упорядкуванням нумерації будинків по вул. Центральній у с. Панфили Православній церкві присвоєно номер 71. Власниками суміжних земельних ділянок є [PERSON], якій на праві приватної власності належать земельні ділянки, що розташовані за адресою: Київська область, Яготинський район, с. Панфили, вул. Центральна, 73, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та 0,2034 га для ведення особистого селянського господарства (державні акти на право власності на земельні ділянки зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності 17 лютого 2011 року), а також [PERSON], якому на праві приватної власності належать земельні ділянки, що розташовані за адресою: Київська область, Яготинський район, с. Панфили, вул. Центральна, 69, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та 0,1037 га для ведення особистого селянського господарства (державні акти на право власності на земельні ділянки зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності 21 квітня 2010 року). Державні акти на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] виготовлялись, у звязку з тим, що на підставі договору дарування від 12 серпня 2008 року [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] земельну ділянку розміром 0,4535 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Яготинський район, с. Панфили, вул. Центральна, 73 (згідно державного акта на ім`я [PERSON] вул. Центральна, 75, у звязку з упорядкуванням нумерації будинку № 75 присвоєно № 73 (т. 2 а.с. 83), надану для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,2500 га, та для ведення особистого селянського господарства 0,2035 га. Вказана земельна ділянка розміром 0,4535 га належала [PERSON] на праві власності на підставі зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 08 червня 1998 року державного акту на право приватної власності на землю. Під час складання та підписання акту встановлення і погодження меж землекористування садиби № 73 від 2 жовтня 1996 року, у графі «власники суміжних земельних ділянок» від імені [PERSON] акт підписано іншою особою, що визнано у судовому засіданні представниками Панфильської Православної Церкви, які зазначили, що підпис належить дружині [PERSON]. В судовому засіданні не здобуто переконливих доказів стосовно того, що позивач [PERSON] не підписував акта погодження меж. Разом з тим, погодження меж є виключно допоміжною стадією у приватизації земельної ділянки, спрямованої на те, щоб уникнути технічних помилок. На це вказує стаття 198 ЗК України, згідно котрої погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами є складовою кадастрових зйомок. Однак, Земельний Кодекс в редакції 1990 року, тобто на момент виникнення правовідносин, посилань на необхідність погодження меж не мав. Процедура погодження меж на той час нормативно правовими актами також не була визначена. Таким чином, у випадку відмови суміжного землекористувача чи землевласника підписати відповідний акт, не можна вважати, що таке погодження не відбулося, а підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення права на земельну ділянку. Позивачі ставлять вимоги про скасування рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради про передачу у користування Свято- Миколаївській церкві земельної ділянки площею 0,25 га від 8 листопада 1996 року, в зв"язку з тим, що воно видано на підставі сфальсифікованої технічної документації, а саме сфальсифікованого технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування. Проте, враховуючи вищевикладене, суд вважає такі твердження безпідставними. Іншою підставою визнання рішення незаконним позивачі зазначають не підписання його головою сільської ради. Проте ці обставини спростовуються показами свідка [PERSON], який працював головою Панфильської ради, та показав, що підписи на акті погодження меж, рішенні виконкому Панфильської ради від 6 листопада 1996 року належать йому. Підстав вважати, що виконкому Панфильської сільської ради не делегувались повноваження щодо вирішення питань про передачу земельних ділянок у користування, як передбачалось ст. 3 ЗК України 1990 року, у суду також підстав немає. Так, сторони у судовому засіданні не заявляли клопотань щодо витребування рішень сесії сільської ради щодо делегування повноважень, а у справі є подібні рішення виконкому щодо передачі у користування та у власність громадянам земельних ділянок, ( приклад а.с.24 т.1, 27,28 т.1). Крім цього, в силу ст. 3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутись до суду за захистом її порушеного, невизнаного або оспорюваного права… Як вбачається з показів позивачів [PERSON], [PERSON] межі їх ділянок не порушені, вони співпадають із даними їх державних актів про право власності на землю, загорожа позивачки була демонтована під час дії рішення суду, що набрало чинності про відновлення межі за позовом СвятоМиколаївської церкви. Таким чином, прийняття оспорюваного рішення виконкомом Панфильської ради, виготовлення технічної документації, видача державного акту про право постійного користування на земельну ділянку не впливають на права позивачів, та права останніх на даний час не порушені, а тому, з врахуванням вищевикладеного у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed