Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

кредитна спілка "Бойківщина" звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Зокрема, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно борг в сумі 813,33 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 24.07.2013 року згідно кредитного договору № ВВ-112 від 24.07.2013 року, видаткового касового ордеру № 173 від 24.07.2013 року відповідач отримав кредит на власні потреби (пенсійний) в сумі 10000,00 грн. на строк 24 місяці під 0,1151% за кожен календарний день. В забезпечення своєчасного виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору було прийнято поруку [PERSON] згідно договору поруки № ВВ-112 від 24.07.2013 р. та [PERSON] згідно договору поруки № ВВ-112/1 від 24.07.2013 р. Відповідно п. 3.2 кредитного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання сплатити кредит та відсотки за користування ним шляхом першочергової щомісячної сплати процентів, а в наступну чергу основну суму кредиту рівними частинами по 623 грн. щомісячно до 24.07.2015 р. До 16.12.2015 р. було зроблено декілька платежів невчасно та не в повному обсязі, з 17.12.2015 р. сплата по кредиту припинилася. Станом на 15.01.2016 р. заборгованість відповідача становить 813,33 грн., з яких 787,94 грн. - заборгованість за кредитом; 25,39 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві. Просить суд позов задовольнити. Відповідачі, які в порядку ст.74 ЦПК України повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином, своєчасно, в судове засідання не з"явилися. Так, рекомендовані поштові відправлення з судовими повістками, які направлялися відповідачам, повернулися до суду з довідками Укрпошти, згідно яких причиною повернення є відмова адресатів від одержання (а.с. 29-31, 33, 34, 39, 40). За правилами ч. 8 ст. 76 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими. Відповідачі причини неявки не повідомили, клопотання від відповідачів не надходили, а відтак на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи та ухвалення рішення за відсутності відповідачів у заочному порядку, представник позивача в судовому засіданні не заперечила проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2013 року між кредитною спілкою "Бойківщина" та [PERSON] - відповідачем у справі було укладено кредитний договір № ВВ-112. На підставі даного договору відповідач [PERSON] 24 липня 2013 року отримав кредит у сумі 10000,00 грн. на строк 24 місяці - до 24 липня 2015 року під 0,1151% за кожен календарний день від суми залишку кредиту з наступного дня після дня надання кредиту до дня повного повернення заборгованості за кредитом включно. Згідно п. 2.1 договору він діє до повного виконання позичальником зобов"язань за договором. У відповідності до умов укладеного договору (пункти 3.2, 3.3, 3.5) відповідач [PERSON] взяв на себе обов"язки сплатити кредит та відсотки за користування ним шляхом першочергової щомісячної сплати процентів, а в наступну чергу основну суму кредиту річними частинами по 623 грн. щомісячно. Прострочення сплати кредиту та процентів згідно п. 3.2 не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття кредитодавцем окремого рішення про це. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов"язань за вказаним кредитним договором 24.07.2013 року кредитною спілкою "Бойківщина" було укладено два договори поруки, а саме: договір поруки № ВВ-112 з відповідачами [PERSON], [PERSON] та договір поруки № ВВ-112/1 з відповідачами [PERSON], [PERSON] Відповідно п. 2.2 договорів поруки поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед спілкою. Поручитель відповідає по зобов"язаннях позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а також за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням (неналежним виконанням) позичальником умов кредитного договору № ВВ-112 від 24 липня 2013 року. Строк дії договорів поруки згідно п. 3.1 - з моменту підписання договору і до повного виконання сторонами зобов"язань перед спілкою. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] не виконував взяті на себе зобов"язання належним чином, в результаті чого виникла заборгованість. Сума заборгованості станом на 13.01.2016 року становить 813,33 грн., з яких 787,94 грн. - заборгованість за кредитом; 25,39 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач направляв відповідачам претензію про повернення боргу за № 500 від 12.08.2015, проте станом на час розгляду справи судом заборгованість відповідачами не погашено. Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, які є належними та допустимими, а саме: копією кредитного договору № ВВ-112 від 24.07.2013 (а.с. 5, 6), копією договору поруки № ВВ-112 від 24.07.2013 (а.с. 7), копією договору поруки № ВВ-112/1 від 24.07.2013 (а.с. 8), розрахунком боргу відповідача [PERSON] станом на 13.01.2016 року (а.с. 4), іншими письмовими доказами. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як встановлено судом відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору, укладеного з позивачем, неналежно виконував зобов"язання за кредитним договором, в результаті чого утворилася заборгованість, що порушує право позивача на отримання виконання за договором, тому порушене право підлягає захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що зобов"язання відповідача [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою згідно договорів поруки, укладених з відповідачами [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON] порушив забезпечене порукою зобов"язання, умовами договору поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителів, то кожен з відповідачів [PERSON] та [PERSON] є солідарним боржником з відповідачем [PERSON] по погашенню заборгованості перед кредитором за кредитним договором. Разом з тим, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є солідарними боржниками між собою. Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1348цс15, у якій 30.09.2015 року прийнято постанову, висловлено наступну правову позицію. Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. Умовами договорів поруки передбачено також право кредитора предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Отже, висновки судів про наявність підстав для стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та підлягає частковому задоволенню. Зокрема, сума боргу підлягає стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до абз. 6 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив 1378 гривень судового збору (а.с. 1), тому дана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах, а саме по 459,33 грн. з кожного.

Outcome: partial