Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачів та третьої особи про позбавлення батьківських прав. На підставу своїх вимог спирається на те, що громадяни [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували спочатку у фактичних (незареєстрованих) шлюбних відносинах, від яких вони мають спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження [PERSON] , (серія [NUMBER] ), виданим Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 19 листопада 2016 року, та свідоцтвом про народження [PERSON] , (серія [NUMBER] ), виданим Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 19 листопада 2016 року. Шлюб відповідачі зареєстрували 20 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області про що складено актовий запис №49. Відповідачі із своїми малолітніми дітьми проживають по [ADDRESS] . Відповідачі являються батьками своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проте, вони зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, не забезпечують матеріальний стан дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Обстеженням сім'ї [PERSON] за місцем проживання по [ADDRESS] , в листопаді 2018 року встановлено, що будинок в якому проживає сім'я знаходиться в аварійному стані, стеля в кімнаті підперта стовпами, що загрожує життю дітей. В кімнатах антисанітарний стан: сміття, бруд. Діти босі, брудні, голодні, що підтверджується актом обстеження від 20.11.2-18 року №447 та листом директора школи [PERSON] , від 19.11.2018 року №227/7.4. З інформацій керівництва відділу освіти Маньківської РДА та директора Маньківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1, в якій навчається неповнолітня [PERSON] , вбачається, що остання з 18 січня 2019 року школу не відвідує. Батьки [PERSON] , та [PERSON] , ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, батьківські збори не відвідують, життям дівчинки зовсім не цікавляться, що пітверджується листом відділу освіти Маньківської РДА від 21.11.2018 року №1273/01-16, від 21.02.2019 року №216/01-16, директора шкоди [PERSON] , від 18.02.2019 року №07-14/15; характеристикою [PERSON] З 2012 року сім'я [PERSON] перебуває у полі зору центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маньківської РДА, Черкаської області. Протягом усього періоду роботи сім'я відзначалась як така, що потрапила у складні життєві обставини та потребує сторонньої допомоги. Мали місце факти зловживання алкоголем, неналежних умов проживання, низького виховного потенціалу, безвідповідального ставлення до виконання батьківських обов'язків, небажання працевлаштування тощо. Сім'я отримувала послуги, спрямовані на вихід з негативних ситуацій, проте, зокрема, увага медичному обстеженню дітей та їх лікуванню приділялася лише інколи. У зв'язку з низькою відповідальністю батьків - [PERSON] , та [PERSON] , за виконання батьківських обов'язків, небажанням та суб'єктивною неспроможністю забезпечити належні умови проживання дітей та задоволити їхні потреби, в подальшому сім'я [PERSON] була взята центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маньківськрої РДА під соціальний супровід. Було підписано 06.12.2018 року договір про надання послуги соціального супроводу. У ході роботи було здійснено оцінку потреб дітей, та спільно з батьками визначено чинники, що спричиняють складні життєві обставини та складено план заходів для їх подолання. Однак і дані заходи до позитивних результатів не привели. На неодноразові рекомендації фахівців, спрямовані на вихід сім'ї зі складних життєвих обставин відповідачі реагують агресивно, постійно змінюють місце перебування, не дотримуються плану заходів, передбачених соціальним супроводом, зловживають алкогольними напоями, не працевлаштовуються та, загалом, не мають засобів для існування та виховання дітей. Під час комісійного відвідування сім'ї [PERSON] 12.03.2019 року відповідачі за видимими ознаками перебували у стані алкогольного сп'яніння, було виявлено сліди фізичного насильства над дітьми (подряпини та сліди від пальців рук на обличчі малолітнього [PERSON] ), відсутні продукти харчування, антисанітарні умови проживання, що піфдтверджується інформацією ЦССДМ від 12.03.2019 року №36, від 14.03.2019 року №38, та актом від 12.03.2019 року. ЦСССДМ достроково розірвало договір про надання сім'ї [PERSON] послуги соціального супроводу у зв'язку з невиконанням останніми умов договору та плану соціального супроводу. У відповідачів, згідно рішення виконавчого комітету Маньківської селищної ради смт. Маньківка Черкаської області, від 12.03.2019 року №37-19, малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв'язку з виникненням безпосередньої загрози для їх життя та здоров'я, відібрано і направлено до Комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально - психологічної реабілітації у м. Умані Черкаської обласної ради». Із інформації керівництва Комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації у м. Умані Черкаської обласної ради» слідує, що батьки малолітніх дітей, тобто відповідачі, зловживають алкоголем, ведуть аморальний спосіб життя, злісно ухиляються від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей: не турбуються про стан здоров'я дітей, психічний, інтелектуальний та фізіологічний розвиток не відповідає віку (дівчинці 8 років, навчається у 1 класі, три місяці не відвідувала школу), батьки не забезпечують повноцінною їжею та одягом дітей. У результаті психолого-педагогічного обстеження виявлено: високий рівень тривожності та страхів; нестійкий емоційний стан; відчуття непотрібності та невпевненості, соціальна та педагогічна запущеність. Стан дітей зафіксовано в довідках відповідних спеціалістів Комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації у м. Умані Черкаської обласної ради» від 15.03.2019 року №59, №60. Зазначене вказує на ухилення батьків від виховання дітей, свідоме нехтування ними своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачів до своїх батьківських обов'язків, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи: служби у справах дітей Маньківської райдержадміністрації підтримала вимоги позивача і просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей, оскільки вони не створили належних умов для росту і розвитку дитини, не піклуються про них, ухиляються від виконання батьківських обов"язків і тому в інтересах дітей відповідачів слід позбавити батьківських прав. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13), та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11), перебували у фактичних (незареєстрованих) шлюбних відносинах, від яких мають спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження [PERSON] , (серія [NUMBER] ), виданим Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 19 листопада 2016 року, та свідоцтвом про народження [PERSON] , (серія [NUMBER] ), виданим Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 19 листопада 2016 року (а.с.15-16). Шлюб відповідачі зареєстрували 20 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області про що складено актовий запис №49 (а.с.14). Відповідачі із своїми малолітніми дітьми проживають по [ADDRESS] (а.с.17-19). Представник позивача обгрунтовуючи позовні вимоги зазхначив, що відповідачі які являються батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, не забезпечують матеріальний стан дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Обстеженням сім'ї [PERSON] за місцем проживання по [ADDRESS] , в листопаді 2018 року встановлено, що будинок в якому проживає сім'я знаходиться в аварійному стані, стеля в кімнаті підперта стовпами, що загрожує життю дітей. В кімнатах антисанітарний стан: сміття, бруд, діти босі, брудні, голодні, що підтверджується актом обстеження від 20.11.2-18 року №447 та листом директора школи [PERSON] , від 19.11.2018 року №227/7.4 (а.с.20,21). З інформацій керівництва відділу освіти Маньківської РДА та директора Маньківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1, в якій навчається неповнолітня [PERSON] , вбачається, що остання з 18 січня 2019 року школу не відвідує. Батьки [PERSON] , та [PERSON] , ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, батьківські збори не відвідують, життям дівчинки зовсім не цікавляться, що пітверджується листом відділу освіти Маньківської РДА від 21.11.2018 року №1273/01-16, від 21.02.2019 року №216/01-16, директора шкоди [PERSON] , від 18.02.2019 року №07-14/15; характеристикою [PERSON] (а.с.22,23,24). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи та показами свідка [PERSON] даними безпосередньо в судовому засіданні з 2012 року сім'я [PERSON] перебуває у полі зору центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маньківської РДА, Черкаської області. Протягом усього періоду роботи сім'я відзначалась як така, що потрапила у складні життєві обставини та потребувала сторонньої допомоги. Мали місце факти зловживання алкоголем, неналежних умов проживання, низького виховного потенціалу, безвідповідального ставлення до виконання батьківських обов'язків, небажання працевлаштування тощо. Сім'я отримувала послуги, спрямовані на вихід з негативних ситуацій, проте, зокрема, увага медичному обстеженню дітей та їх лікуванню приділялася лише інколи. У зв'язку з низькою відповідальністю батьків - [PERSON] , та [PERSON] , за виконання батьківських обов'язків, небажанням та суб'єктивною неспроможністю забезпечити належні умови проживання дітей та задоволити їхні потреби, в подальшому сім'я [PERSON] була взята центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маньківськрої РДА під соціальний супровід. Було підписано 06.12.2018 року договір про надання послуги соціального супроводу. У ході роботи було здійснено оцінку потреб дітей, та спільно з батьками визначено чинники, що спричиняють складні життєві обставини та складено план заходів для їх подолання. Однак і дані заходи до позитивних результатів не привели. На неодноразові рекомендації фахівців, спрямовані на вихід сім'ї зі складних життєвих обставин відповідачі реагують агресивно, постійно змінюють місце перебування, не дотримуються плану заходів, передбачених соціальним супроводом, зловживають алкогольними напоями, не працевлаштовуються та, загалом, не мають засобів для існування та виховання дітей (а.с.25, 29, 31). Також встановлено, що під час комісійного відвідування сім'ї [PERSON] 12.03.2019 року відповідачі за видимими ознаками перебували у стані алкогольного сп'яніння, було виявлено сліди фізичного насильства над дітьми (подряпини та сліди від пальців рук на обличчі малолітнього [PERSON] ), відсутні продукти харчування, антисанітарні умови проживання, що підтверджується актом від 12.03.2019 року (а.с.26), в зв"язку з чим ЦСССДМ достроково розірвало договір про надання сім'ї [PERSON] послуги соціального супроводу у зв'язку з невиконанням останніми умов договору та плану соціального супроводу. У відповідачів, згідно рішення виконавчого комітету Маньківської селищної ради смт. Маньківка Черкаської області, від 12.03.2019 року №37-19, малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв'язку з виникненням безпосередньої загрози для їх життя та здоров'я, відібрано і направлено до Комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально - психологічної реабілітації у м. Умані Черкаської обласної ради» (а.с.27-28). Із інформації керівництва Комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації у м. Умані Черкаської обласної ради» вбачається, що у результаті психолого-педагогічного обстеження виявлено: високий рівень тривожності та страхів; нестійкий емоційний стан; відчуття непотрібності та невпевненості, соціальна та педагогічна запущеність (а.с.32). Також стан дітей зафіксовано в довідках відповідних спеціалістів Комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації у м. Умані Черкаської обласної ради» від 15.03.2019 року №59, №60 (а.с.33,34). Суд при вирішенні даного спору керується наступним. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, при цьому, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України, яка закріплює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, а також зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень статті 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно зі статтею 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Судом встановлено, що має місце факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків, оскільки із матеріалів справи вбачається, що відповідачі зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, не забезпечують матеріальний стан дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки відповідачів, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналогічні роз'яснення викладені у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно витягу з протоколу №12 від 30.11.2018 р. засідання комісії з питань захисту прав дітей Маньківської РДА вбачається, що відповідачів було попереджено, що невиконання всіх поставлених умов неналежного виконання батьківських обов"язків, буде ставитися питання про позбавленя їх батьківських прав, відносно дітей (а.с.63), тобто встановлено факт того, що відповідачі вже попереджувалися про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, проте свідомо проігнорували дане попередження, що свідчить проте що змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і у їх діях має місце винна поведінка щодо ухилення від виконання батьківських обов"язків відносно малолітніх дітей. Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав, тобто прав наданих батькам до досягнення їх дитиною повноліття на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу. Не може й свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню дітей факт стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком). За змістом роз"яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Проте суд зауважує, що відповідачі не виявили свідомого бажання приймати участь у вихованні дітей, що підтверджується вищевикладеними ообставинами, а також тим, що останні в судовому засіданні порзовні вимоги визнали визнали та не заперечували проти їх задоволення, що в сукупності свідчить про відсутність інтересу до дітей. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України), проте в даному випадку суд погоджується із наданим позивачем висновком органу опіки та піклування від 04.04.2019 року (а.с.51-52) про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. Факт ухилення відповідачами від виконання батьківських обов'язків також підтверджується безпосередніми показами даними в судовому засіданні свідками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які фактично підтвердили вищевикладені обставини, що свідчать про ухилення відповідачів від виконання батьківських обов"язків. У відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними, згідно ч. 1, 2 ст. 181 СК України. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зазначені положення відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 СК України. Конкретна частка заробітку (доходу) матері, батька (платника аліментів), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у кожному конкретному випадку визначається лише судом. Суд може присудити одній дитині аліменти у будь-якій частці від заробітку (доходу) з врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України. Суд вважає, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази винної поведінки відповідачів щодо своїх дітей та винятковості даного випадку, яка свідчить про наявність підстав для застосування до відповідачів крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення їх батьківських прав щодо малолітніх дітей, тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до повного задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідачів в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved