Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Радикал Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 17.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Радикал Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) був укладений Кредитний договір №13513/1-980 (Кредитний договір), згідно якого Банк надає Позичальнику грошові кошти у сумі 30 000, 00 гривень на умовах, визначених цим Договором та Додатковими договорами до нього, які складають невід`ємну частину Договору. Представник позивача зазначає, що станом на 21.09.2016р. за Кредитним договором у Позичальника утворилася заборгованість, яка становить 37 448,67 гривень, з яких: прострочена заборгованість за Кредитним договором щодо повернення суми кредиту - 19 073,82 гривень; прострочені відсотки за Кредитним договором щодо повернення суми прострочених відсотків - 559,92 грн.; нарахована комісія за кредитним договором щодо повернення суми нарахованої комісії - 900,00 грн.; прострочена комісія за Кредитним договором щодо повернення суми простроченої комісії - 10 200,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення простроченого кредиту - 4 167,97 грн.; пеня за несвоєчасне погашення прострочених процентів - 129,47 грн.; пеня за несвоєчасне погашення простроченої комісії - 2 417,49 грн. 04.10.2017 року Рішенням суду позовні вимоги ПАТ "Радикал Банк" до [PERSON] задоволено. 29.01.2018 року Ухвалою суду скасовано заочне рішення суду та призначено справу до розгляду у підготовче судове засудання. 25.01.2019 року закінчено підготовче судове засідання та призначено до розгяду в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з"явився, направив до суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує, підтримує заявлені вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідач, його представник, які належним чином повідомлені не з"явились. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, а тому суд вбачає за можливе проводити розгляд справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. 01.03.2018 року до суду направлено відзив на позовну заяву в якому вказав, що частково не погоджується, вважає, що позов не підлягає задоволенню в частині стягнення нарахованої комісії за кредитним договором в сумі 900 грн., простроченої комісії за кредитним договором - 10 200 грн. та пені за несвоєчасне погашення простроченої комісії - 2 417, 49 грн. посилаючись на порушення норм ЗУ "Про захист прав споживачів". Крім того, вказала, що з моменту звернення банку з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості в зазначеному розмірі було сплачено нею в рахунок погашення заборгованості 8 000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, 17.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Радикал Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) був укладений Кредитний договір №13513/1-980 (Кредитний договір), згідно якого Банк надає Позичальнику грошові кошти у сумі 30 000, 00 гривень на умовах, визначених цим Договором та Додатковими договорами до нього, які складають невід`ємну частину Договору. Судом встановлено, що загальна сума заборгованості Відповідача по Договору станом на 11.08.2016 року складає 32 701,68 гривень, з яких: кредит - 18 479,31 гривень; відсотки - 12 712,36 гривень; плати - 1 510,01 гривень. Судом встановлено, що з моменту звернення банку з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості в зазначеному розмірі було сплачено нею в рахунок погашення заборгованості 8 000 грн., що підтверджується квитанцією № 58 від 21.02.2017 року та квитанцією №0.0.725295969.1 від 16.03.2017 року. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У ст. 629 ЦК України зазначено про те, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім того, право на дострокове повернення коштів передбачено ст. 1050 ЦК України, зокрема, у ч. 2 цієї статті встановлено наступне: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається зі змісту ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді спору з "ПриватБанком" щодо стягнення заборгованості за кредитним договором наголосив на нікчемності пункту кредитного договору про комісії (щомісячна сплата винагороди за надання фінансового інструменту). До такого ж висновку у 2016 році прийшов і ВСУ.Постановою від 20 лютого у справі № № 666/4957/15 залишено в силі рішення апеляції про недійсність пункту кредитного договору щодо винагороди банку через його несправедливість та зарахуванні у рахунок погашення заборгованості по кредиту безпідставно нарахованих процентів на цю суму.ВС зробив висновок, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону "Про захист прав споживачів", є нікчемною.Також при розгляді спору було застосовано позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встанволено, що відповідач у відзові на позовну заячву вказувала, що не погоджується із діями позивача щодо нарахування комісії та простроченої комісії вважає таки умови договору несправедливими. Оскільки, судом було встановлено, що Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial