Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

04.07.2019 року позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив визнати [PERSON] . таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що у належній йому квартирі залишився зареєстрованим відповідач, хоча там не проживає, чим створює йому перешкоди в користуванні і володінні належним житлом. В односторонньому порядку знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. А тому, у порядку усунення перешкоди у користуванні власністю, звернувся до суду з даним позовом. 05.07.2019 року у справі постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, надано строк для усунення її недоліків. 11.07.2019 року після усунення недоліків позовної заяви даний позов, прийнято до розгляду судом, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, у якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з"явився, про час і місце судового розгляду вважається повідомленим вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, а тому суд постановив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів з винесенням заочного рішення, проти чого від позивача заперечень не поступило. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Встановлено, що позивач у справі, [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] , що слідує із Договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.06.2019 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5,6). Як слідує з довідки відділу ведення реєстру територіальної громади ЦНАП Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 01.07.2019 року за № 1542 в належному позивачу житловому будинку [ADDRESS] рахується зареєстрованим відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Однак, як вбачається з Акту обстеження від 19.06.2019 року, складеного депутатом Новоград-Волинської міської ради Федорчуком В.Г., зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] ,там не проживає. Інформацію підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Також, поштова кореспонденція, адресована відповідачу за місцем його реєстрації, повернулася з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" та "розвалини". Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач значиться зареєстрованим у житловому будинку, що належить позивачу, однак не є членами його сім`ї та там фактично не проживає, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим порушує право позивача як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. А тому є достатні підстави вважати, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд бере до уваги клопотання позивача, що міститься у позовній заяві, в якому він просить не стягувати судові витрати з відповідача. Тому не стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір, на що вказано у ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved