Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 08 січня 2014 року до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до УМВС України в Сумській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду ( а.с.а.с. 1-2). З позовної заяви [PERSON] вбачається, що 23 грудня 2008 року його було притягнуто як обвинуваченого по кримінальній справі порушеній за ч. 2 ст. 286 КК України.28 грудня 2008 року матеріали кримінальної справи були направлені до суду.16 вересня 2009 року вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на три роки, якщо протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. На підставі ст.76 КК України зобов'язано засудженого [PERSON] повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області вирок від 16.09.2009 року відносно [PERSON] залишено без змін. · року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26.11.2009 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. · року постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 286 КК України повернуто Охтирському міжрайонному прокурору Сумської області на додаткове розслідування. 16.05.2011 року постановою ст. слідчого СВ Охтирського MB УМВС України в Сумській області Коваленко С.В. притягнуто [PERSON].13.02.1984 р.н. в якості обвинуваченого і пред"явлено йому обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. 05.04.2013 року в судовому засіданні по справі № 583/1108/13-к було отримано постанову про закриття матеріалів кримінальної справи від 16.05.2011 року та стало відомо, що кримінальну справу № 08030288 по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.09.2008 року, близько 8-ої години 45 хвилин за участю водія автомобіля марки «Daewoo-Lanos» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та водія автомобіля марки «КРАЗ 65101» д.н.з.[NUMBER] [PERSON] з подальшим провадженням закрито на підставі ст. 6 п.2 КПК України, за відсутністю в їх діях ознак складу злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. [PERSON] було визнано невинним і виправдано. Міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд скасовано. За час досудового слідства [PERSON] було два рази пред"явлено обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України. Позивач вважає, що він був незаконно засуджений та позбавлений права керувати автотранспортом протягом семи місяців,з 16.09.2009 року (вирок Охтирського міськрайонного суду) по 11.11.2010 року (ухвала Верховного Суду України від 22.04.2011).Тільки 11.11.2011 року позивач був знятий з обліку Охтирського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відповідно до повідомлення № 3042 від 11.11.2011 року. Весь цей час він був зобов"язаний відповідно до умов вироку періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, що завдавало йому додаткових моральних страждань. Крім цього позивач посилається на те , що він має двох дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. На момент позбавлення [PERSON] права керування автотранспортом,він неодноразово винаймав транспорт для доставлення лікаря для дітей. Крім цього робота позивача [PERSON] знаходилася в м. Охтирка,вулиця Кірова, 168,Сумської області, а прожив він на той час в [ADDRESS] і у зв"язку з позбавлення права керувати автотранспортом він вимушений був добиратися попутнім транспортом, що кожного разу завдавало йому моральних страждань.Позивач посилається на те, що він не має юридичної освіти і тому для захисту своїх прав та у зв"язку з упередженим ставленням досудового слідства та Охтирського міськрайонного суду Сумської області до нього, вимушений був укласти договір про правову допомогу із адвокатом [PERSON], що призвело до його додаткових матеріальних витрат. Позивач наголошував, що лише 05.04.2013 року дізнався про те, що 16.05.2011 року постановою слідчого СВ Охтирського МВ ГУМВС України в Сумській області Коваленко С.В. справу закрито, а матеріали кримінальної справи № 08030288 факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.09.2008 року, близько 8- години 45 хвилин за участю водія автомобіля марки «Daewoo-Lanos» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та водія автомобіля марки «КРАЗ 65101» д.н.з.[NUMBER] [PERSON] з подальшим провадженням закрито на підставі ст.6 п.2 КПК України, за відсутністю в його діях ознак складу злочину передбаченого ст. 286 ч.2 К України. Вважає, що фактично ні він, ні його захисник не повідомлялися про закриття кримінальної справи.Посилаючись на те, що незаконними діями органів досудового слідства і суду йому була завдана надмірно велика шкода, яка повинна бути відшкодована в повному обсязі, незаконні дії цих органів завдали йому матеріальних втрат, призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, у нього різко погіршився стан здоров'я, його нормальні життєві зв'язки погіршилися, значно ускладнилися родинні відносини, він втратив перспективу ділової активності і реалізації особистих планів, було обмежено свободу пересування на 51 місяць, позивач [PERSON] звернуся до суду з заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним діями органів досудового слідства і суду та просив суд відшкодувати йому за рахунок коштів державного бюджету в рахунок відшкодування моральної шкоди 435000 грн. та 10 000 грн. - витрат на правову допомогу . Ухвалою суду від 06.05.2014 року залучено по справі співвідповідачем Охтирський МВ УМВС України в Сумській області (а.с.151). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили суд відшкодувати позивачу за рахунок коштів державного бюджету в рахунок моральної шкоди 435000 грн. та стягнути з Державного казначейства за рахунок коштів державного бюджету на його користь відшкодування витрат по оплаті юридичної допомоги в сумі 10 000 грн. По суті позову позивач пояснив, що 24.09.2008 року, близько 8-ої години 45 хвилин за участю водія автомобіля марки «Daewoo-Lanos» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] та водія автомобіля марки «КРАЗ 65101» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] сталася дорожньо - транспортна пригода. 23 грудня 2008 року його було притягнуто як обвинуваченого по кримінальній справі порушеній за ч. 2 ст. 286 КК України. 16 вересня 2009 року вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області його було визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України. 26.11.2009 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області вирок від 16.09.2009 року відносно [PERSON] залишено без змін. року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26.11.2009 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. · року постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] по ст. 286 ч.2 КК України повернуто Охтирському міжрайонному прокурору Сумської області на додаткове розслідування. 16.05.2011 року постановою ст. слідчого СВ Охтирського MB УМВС України в Сумській області Коваленко С.В. притягнуто [PERSON] [INFO] в якості обвинуваченого і пред"явлено йому обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. 05.04.2013 року в судовому засіданні по справі № 583/1108/13-к було отримано постанову про закриття матеріалів кримінальної справи від 16.05.2011 року та стало відомо, що кримінальну справу № 08030288 по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.09.2008 року після повернення Охтирським міськрайонним судом Сумської області для додаткового розслідування, постановою ст. слідчого СВ Охтирського MB УМВС України в Сумській області Коваленко С.В. від 16.05.2011 року було закрито на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, про наявність цієї постанови він дізнався лише 05.04.2013 року і усвідомлював, що перебуває під слідством. Через незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, та з інших дій, викладених ним в позовній заяві, він зазнав моральних страждань, на підтвердження цього підтримав доводи, викладені ним в заяві і просив суд задовольнити його позовну заяву. Представник відповідача УМВС України в Сумській області в судові засідання 08.04.2014 року, 18.04.2014 року, 06.05.2014 року, 27.05.2014 року, 12.06.2014 року та 15.01.2015 року не з"явився, належним чином повідомлений, надав суду заперечення, яке приєднано до матеріалів справи( а.с.125-128). Представник відповідача Державної казначейської служби України в судові засідання 08.04.2014 року,18.04.2014 року, 06.05.2014 року, 27.05.2014 року, 12.06.2014 року та 15.01.2015 року не з'явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.117,121,143,159.179,245), заперечень на позов не надав. Представник співвідповідача Охтирського МВ УМВС України в Сумській області у судові засідання 27.05.2014 року, 12.06.2014 року не з"явився по невідомій суду причині, належним чином повідомлений, заперечень на позов не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника, адвоката [PERSON],дослідивши письмові докази по справі, надані учасниками процесу на засадах змагальності та диспозитивності,оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 1-кп/583/123/13 по обвинуваченню [PERSON], вивчивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає до часткового задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Сумській області майора міліції Кудіна О.М. було порушено кримінальну справу за фактом дорожньо - транспортної пригоди за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та прийнято до провадження ( а.с.49). 23 грудня 2008 року постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Сумській області майора міліції Кудіна О.М. позивача [PERSON] було притягнуто як обвинуваченого по кримінальній справі порушеній за ч. 2 ст. 286 КК України.( а.с.48) 16 вересня 2009 року вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області позивача було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого [PERSON] від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на три роки, якщо протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки. На підставі ст. 76 КК України зобов"язано засудженого [PERSON] повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію ( а.с.50-52). 26.11.2009 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області вирок від 16.09.2009 року відносно [PERSON] залишено без змін.( а.с. 53-56) 22.04.2010 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26.11.2009 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд (а.с.57-59). 29.12.2010 року постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 286 КК України повернуто Охтирському міжрайонному прокурору Сумської області на додаткове розслідування ( а.с.60-61). 16.05.2011 року постановою ст. слідчого СВ Охтирського MB УМВС України в Сумській області Коваленко С.В. притягнуто [PERSON] [INFO] в якості обвинуваченого і пред"явлено йому обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України ( а.с.62-63). 16.05.2011 року ст. слідчим СВ Охтирського MB УМВС України в Сумській області Коваленко С.В. винесено постанову про закриття кримінальної справи № 08030288 відносно [PERSON] в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с. 64-65). Як вбачається з копії постанови про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] від 16.05.2011 року, всупереч вимогам ч.1 ст. 214 КПК України рішення про скасування запобіжного заходу, обраного щодо позивача [PERSON] не прийнято (а.с.64-65).З досліджених матеріалів кримінальної справи також не вбачається, що ст. слідчим СВ Охтирського MB УМВС України в Сумській області Коваленко С.В. та прокурором Охтирського міжрайонної прокуратури Сумської області [PERSON] роз'яснявся порядок поновлення його прав та відшкодування завданої шкоди, як те визначено ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Згідно ст. 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства - охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що досудове слідство по кримінальній справі відносно позивача [PERSON] проводилося без додержання вимог, встановлених ст.22 КПК України і [PERSON]був незаконно притягнутий як обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянину внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 2 ч.1 ст.2 вищевказаного Закону передбачено право на відшкодування шкоди у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину. Виходячи з положень п.5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Згідно ч.ч.1,2,7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. З висновку судово-психологічної експертизи № 7674 від 28.11.2014 року вбачається , що психологічний аналіз ситуації, що склалася для [PERSON] у зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності кваліфікується як інтенсивно психотравмуюча, яка порушила нормальний, звичний душевний стан, призвела до душевних страждань [PERSON] Переживання даної ситуації супроводжувалось низкою інтенсивних негативних емоцій, тривоги, хвилювання, образи, приниження, сорому, гніву, тривалої емоційної напруги, невизначеності, необхідності виправдовуватись та доводити свою невинність. Внаслідок зазначених негативних емоцій у нього з"явилась фіксація на суб'єктивно важливих переживаннях, посилилась емоційна вразливість, лабільність, а також замкненість, закритість, дистантність у взаємовідносинах. Ситуація притягнення до кримінальної відповідальності створювала негативну психологічну установку відносно позивача, сприяла зниженню поваги до нього та авторитету серед оточуючих, зазначена ситуація порушила адаптивне життєве функціонування, внесла повну невизначеність щодо майбутнього, позбавила свободи в організації власного життя. Позбавила почуття життєвої захищеності, усталеності та передбаченості певних подій, а також негативно позначилась на мікрокліматі в родині позивача та на взаєминах з оточуючими. Вартість експертизи, оплачена позивачем у повному обсязі, становить 7400 гривень (а.с. 204). Згідно із вимогами ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Нормою ч.4 ст. 62 Конституції України встановлено, що у разі скасування вироку суду, як неправосудного, держава відшкодовує матеріальну та моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням . Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Нормою ч. 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу. Відповідно до вимог ч. ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного притягнення, як обвинуваченого, а згідно із вимогами ст. 3 цього ж Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода. Згідно із вимогами ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до п. 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Постановою від 16.05.2011 року старшого слідчого СВ Охтирського МВ ГУМВС України в Сумській області Коваленко С.В. кримінальну справу № 08030288, по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.09.2008 року, близько 8-ої години 45 хвилин за участю водія автомобіля марки «Daewoo-Lanos» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та водія автомобіля марки «КРАЗ 65101»д.н.з.[NUMBER] [PERSON] з подальшим провадженням закрито на підставі ст. 6 п.2 КПК України, за відсутністю в діях позивача ознак складу злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Тому, притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, обрання йому запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, є незаконними. У зв'язку з винесенням постанови про закриття кримінальної справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, тобто він отримав право на відшкодування моральної шкоди. Ці незаконні дії, згідно з висновками проведеної по справі судово-психологічної експертизи, викликали моральні страждання позивача, які перешкоджали його активному соціальному функціонуванню, як особистості, у реалізації його власних амбіцій, почуття власної честі та гідності, у реалізації відчуття безпеки і правової захищеності щодо себе та своєї родини, а також у взаємодії з правоохоронними органами, як гарантами таких, у реалізації прав та обов'язків глави сім'ї, чоловіка та батька та у спілкуванні з товаришами та колегами. У суду відсутні підстави для того, щоб ставити під сумнів правомірність висновків зазначеної експертизи чи вважати їх такими, які не відповідають дійсності. З цих підстав суд погоджується з експертним висновком про факт заподіяння [PERSON] фізичних та моральних страждань, а тому суд визнає, що ступінь провини відповідача пов'язаний з непрямим умислом, оскільки вина може виступати у формі умислу та необережності. У свою чергу, необережність може проявлятися у вигляді простої або грубої необережності. Вина пов'язана з психічними процесами, які відбуваються в свідомості людини. Ці внутрішні процеси можуть бути оцінені лише на основі поведінки людини, в якій вони знаходять своє зовнішнє вираження. Вина у формі умислу має місце тоді, коли з поведінки особи видно, що вона свідомо направлена на правопорушення. Вина у формі необережності не має елементів наміру у поведінці правопорушника. Така поведінка не направлена свідомо на правопорушення, однак у поведінці відсутня належна уважність та обачливість, що характерно для грубої та простої необережності. При грубій необережності у поведінці особи відсутня будь-яка уважність та обачливість. Проста необережність характеризується тим, що особа проявляє певну обачність та уважність, які, однак, недостатні для того, щоб уникнути правопорушення. Отже виходячи з вищевикладеного суд вважає, що ступінь провини відповідача пов'язаний з непрямим умислом, тому позивач [PERSON] має право на відшкодування йому моральної шкоди. Оскільки в ході досудового слідства по кримінальній справі відносно [PERSON] останній не визнавав своєї вини у інкримінованому злочині, не допускав само обмови, чим не перешкоджав з'ясуванню істини, і цим не сприяв незаконному притягненню до кримінальної відповідальності чи незаконному застосуванню запобіжного заходу підписки про невиїзд, підстав для застосування судом положень ч.4 ст.1176 ЦК України немає та визнає факт заподіяння йому моральної шкоди. Також суд погоджується із орієнтовним розміром відшкодування заподіяної [PERSON], внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та засудження, моральної шкоди, визначеним експертним висновком у розмірі 270 мінімальних заробітних плат, що у грошовому еквіваленті становить 328860 гривень 00 копійок, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення з відповідача - Державного казначейства України, грошових коштів на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди у визначеній у експертному висновку сумі, а не у сумі 4350000 гривень, а також стягнути з нього витрати на оплату судово-психологічної експертизи у сумі 5594 гривні 40 коп.,тому,що згідно з вимогами чинного цивільного законодавства України шкода, завдана позивачеві незаконними діями органу державної влади, відшкодовується державою, незалежно від вини цього органу.У справі державу представляє Державне казначейство України, яке діє на підставі Положення про Державне казначейство України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 21 грудня 2005 року, а не прокуратура Сумської області та ГУМВС України у Сумській області. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до висновку, що вони підлягають до задоволення, оскільки підтверджуються письмовими доказами (а.с.102). На підставі викладеного,

Outcome: partial