Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду з позовом, предмет якого складають наступні вимоги: визнати недійсним договір купівлі-продажу ВКС №337161 житлового будинку, який розташований по вул.Комсомольській, 67 в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, з відстроченням платежу від 28.12.2007 року, укладений між [PERSON] Миколаєвичем та [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі-продажу ВКС №337160 земельної ділянки, яка розташована по вул. Комсомольській, 67 в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, з відстроченням платежу від 28.12.2007 року, укладений між [PERSON] Миколаєвичем та [PERSON]; зобов"язати [PERSON] повернути [PERSON] житловий будинок, який розташований по вул. Комсомольській, 67 в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області; зобов"язати [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована по вул. Комсомольській, 67 в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області. Як на підставу задоволення заявлених вимог посилається на ст. ст. 11, 16, 202-203, 213, 215-216, 229, 230, 526, 545 ЦК України, ст. ст. 3, 31, 119-120 ЦПК України. На обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] вказав, що 28 грудня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку з відстроченням платежу загальною площею 43,8 кв. м., який розташований по вул. Комсомольській, 67 в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, а також Договір купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,1500 га та 0,0051 га, на яких розташований вказаний житловий будинок, також з відстроченням платежу. Згідно договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 28.12.2007 року, номер правочину 2622281 згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 28.12.2007 року №5271094, набувачем житлового будинку по вул. Комсомольській, 67 в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області є відповідач [PERSON], якому і перейшло право власності на вказаний житловий будинок з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу будинку. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2007 року, номер правочину 2622278 згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 28.12.2007 року №5271092, набувачем земельних ділянок, які розташовані по вул. Комсомольській, 67 в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області є відповідач [PERSON], якому і перейшло право власності на вказані земельні ділянки з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу будинку. Проте, відповідно до п.3.2 Договору купівлі-продажу житлового будинку з відстроченням платежу право власності на житловий будинок у покупця виникає з моменту повного розрахунку та державної реєстрації цього договору. Відповідно до п.5 Договору купівлі-продажу земельної ділянки з відстроченням платежу цей Договір набирає чинності після підписання його сторонами, нотаріального посвідчення, повного розрахунку та державної реєстрації у відповідності з вимогами ст. 128 ЗК України. Посилається на те, що при продажу житлового будинку та земельних ділянок досягнуті у договорах купівлі-продажу домовленості покупцем щодо повного розрахунку за житловий будинок в сумі 142497 грн. та за земельні ділянки в сумі 113925 грн. дотримані не були, так як за проданий житловий будинок та земельні ділянки він, як позивач, вказані грошові кошти не отримав. Це свідчить про недотримання покупцем досягнутих раніше умов договору з продажу житлового будинку та земельних ділянок за обумовленою ними сумою грошових коштів. Для захисту свого права на дотримання з боку покупця умов вищезазначених договорів купівлі-продажу він змушений звернутися до суду. Крім того, продавцем та покупцем не дотримано вимоги цивільного законодавства та не видано покупцеві розписку про одержання від нього, на виконання зобов"язань за договорами купівлі-продажу з відстрочкою платежів грошових коштів, яка б підтвердила виконання ним свого обов"язку по оплаті коштів за куплений житловий будинок та земельні ділянки та свідчила б про виконання досягнутих домовленостей. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, про що надав суду письмову заяву про визнання позову. Третя особа не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 203 ЦК України для чинності правочину його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п"ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Приписами ч. 1 ст. 229 ЦК України встановлено, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним; істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов"язків сторін. Крім того, ч. 1 ст. 230 ЦК України визначено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Нормою ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 545 ЦК України кредитор на вимогу боржника повинен видати йому розписку про одержання виконання зобов"язання повністю або частково; наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обов"язку. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, зясувавши правову позицію відповідача, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 11, 16, 202-203, 213, 215-216, 229, 230, 526, 545 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що при укладенні 28.12.2008 року договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки покупцем були порушені вимоги ч. 5 ст. 203 ЦК України, поскільки з його боку правочин не був спрямований на реальне настання тих правових наслідків, що обумовлені ним, - сплату продавцеві за придбаний житловий будинок та земельну ділянку коштів в тому обсязі, про який вони домовилися, а тому згідно вимог ст. 215 ЦК України є всі законні підстави для визнання вказаних договорів недійсними. При визнанні договорів недійсними слід зобов"язати сторони повернути одна-одній в натурі все, що вони набули на виконання цих договорів. На підставі викладеного,

Outcome: approved