Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимоги позивач посилається на те, що на балансі Комунального закладу освіти "Багатопрофільний навчально - реабілітаційний ресурсно - методичний центр колекційної роботи та інклюзивного навчання" Дніпропетровської обласної ради в оперативному управлінні є майно, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області і перебувають в управлінні обласної ради на підставі Розпорядження Голови обласної ради від 21 січня 2010 року № 10-р. Згідно до переліку об'єктів, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області балансоутримувачу КЗО "Багатопрофільний навчально - реабілітаційний ресурсно - методичний центр колекційної роботи та інклюзивного навчання" Дніпропетровської обласної ради належить об'єкт, розташований за адресою [ADDRESS], та складається з житлового будинку Р-1, загальна площа 72,6 кв.м.; Р ?-1- прибудова; Р???-1- прибудова; р?-1-прибудова; р-1- прибудова; р-ганок. На підставі Державних актів на право постійного користування земельною ділянкою від 02 березня 2005 року та 10 лютого 2005 року обласному комунальному закладу освіти "Загальноосвітня спеціальна школа - інтернат для слабочуючих дітей", що розташована в [ADDRESS], на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 08 грудня 2004 року № 238/22 належить земельна ділянка розміром 0,0532 га та 1,9539 га, а також на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 квітня 2010 року КЗО "Багатопрофільний навчально- реабілітаційний центр" Дніпропетровської обласної ради належать будівлі та споруди, а також житловий будинок літ. Р-1, загальна площа 72,6 кв.м.; Р ?-1- прибудова; Р??-1- прибудова; р?-1-прибудова; р-1- прибудова; р-ганок. У 1964 році між Дніпропетровською школою-інтернат (правонаступник КЗО "Багатопрофільний навчально-реабілітаційний ресурсно-методичний центр корекціонної роботи та інклюзивного навчання" Дніпропетровської обласної ради" в особі директора Павлова Н.А. та [PERSON] був укладений договір № XII від 1964 року "Про надання площі для проживання, яка належить КЗО "БНРРМЦКА та ІН" ДОР на праві постійного користування. Згідно договору відповідачка [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] набули право користування площею 23,65 кв. м під житло, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. За період своєї роботи у позивача відповідачка [PERSON] зареєструвала за даної адресою свою доньку та онуку. У 2003 році трудові стосунки між позивачем та [PERSON] припинились, однак відповідача по теперішній час так і не знялися з реєстраційного обліку. З 2003 року відповідачі в спірному будинку не проживають, комунальні послуги не сплачують. Станом на сьогоднішній день позивач вільного доступу до спірного будинку не має, у зв'язку з чим просив суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] (діє також як представник [PERSON].) та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог вваживши їх безпідставними та необґрунтованими. Представник третьої особи головного управління Державної міграційної Служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили слухати справу за їх відсутності. Представник Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради управління служба у справах дітей та Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не з*явилися про день час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Використання власності не може задавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Судом встановлено, що на балансі балансі Комунального закладу освіти "Багатопрофільний навчально - реабілітаційний ресурсно - методичний центр колекційної роботи та інклюзивного навчання" Дніпропетровської обласної ради в оперативному управлінні є майно, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області і перебувають в управлінні обласної ради на підставі Розпорядження Голови обласної ради від 21 січня 2010 року № 10-р. Згідно до переліку об'єктів, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області балансоутримувачу КЗО "Багатопрофільний навчально - реабілітаційний ресурсно - методичний центр колекційної роботи та інклюзивного навчання" Дніпропетровської обласної ради належить об'єкт, розташований за адресою [ADDRESS], та складається з житлового будинку Р-1, загальна площа 72,6 кв.м.; Р ?-1- прибудова; Р???-1- прибудова; р?-1-прибудова; р-1- прибудова; р-ганок. На підставі Державних актів на право постійного користування земельною ділянкою від 02 березня 2005 року та 10 лютого 2005 року обласному комунальному закладу освіти "Загальноосвітня спеціальна школа - інтернат для слабочуючих дітей", що розташована в [ADDRESS], на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 08 грудня 2004 року № 238/22 належить земельна ділянка розміром 0,0532 га та 1,9539 га. а також на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 квітня 2010 року КЗО "Багатопрофільний навчально- реабілітаційний центр" Дніпропетровської обласної ради належить будівлі та споруди, а також житловий будинок літ. Р-1, загальна площа 72,6 кв.м.; Р ?-1- прибудова; Р??-1- прибудова; р?-1-прибудова; р-1- прибудова; р-ганок. У 1964 році між Дніпропетровською школою-інтернат (правонаступник КЗО "Багатопрофільний навчально-реабілітаційний ресурсно-методичний центр корекціонної роботи та інклюзивного навчання" Дніпропетровської обласної ради" в особі директора [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № XII від 1964 року "Про надання площі для проживання, яка належить КЗО "БНРРМЦКА та ІН" ДОР на праві постійного користування. Згідно договору відповідачка [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] набули право користування площею 23,65 кв. м під житло, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. За період своєї роботи у позивача відповідачка [PERSON] зареєструвала за даної адресою свою доньку та онуку. За період роботи [PERSON] у позивача у спірному будинку були зареєстровані її дочка [PERSON] та онука [PERSON] . Згідно наказу № 67-а від 12 липня 2004 року [PERSON] було звільнено із займаної посади за власним бажанням. Згідно даних домової книги щодо реєстрації осіб за адресою [ADDRESS], [PERSON] [INFO] за вказаною адресою зареєстрована у січні 1965 році, [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] - зареєстровані у зв'язку з досягненням 16 років. З матеріалів справи вбачається, що адміністрація підприємства після звільнення [PERSON] з роботи, неодноразово зверталася до відповідачів з проханням звільнити займану жилу площу, однак останні ігнорують такі вимоги. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги ст. ст. 316, 317, 318, 321 ЦК України, які захищають права власника, однак як вбачається з матеріалів справи [ADDRESS] є комунальною власністю, а позивач лише його балансоутримувачем, а тому Комунальний заклад освіти "Багатопрофільний навчально-реабілітаційний ресурсно-методичний центр колекційної роботи та інклюзивного навчання" Дніпропетровської обласної ради не має підстав для звернення до суду з даними позовними вимогами . У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed