Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача - Ужгородська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що вона працює в Ужгородській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ст. Закарпатської обласної ради вихователем. 19.02.2017 року, після підвечірку, учень 6б класу цієї школи [PERSON] піднявся на третій поверх школи, в хол, де стоїть телевізор та почав сперечатись з [PERSON] за право сидіти на стільці перед телевізором. Під час розмови [PERSON] обійняв [PERSON] за тулуб і звалив його зі стільця на підлогу. Під час падіння на килим, що лежав на підлозі, [PERSON] отримав невелике садно шкіри (до 2см.) з лівої сторони чола. Позивач обробила садно на чолі [PERSON] перекисем водню, потім йодом, зробила обом учням зауваження. Садно на чолі [PERSON] не кровило, з боку [PERSON] не було жодних скарг на самопочуття, його не нудило, він не блював, тремтіння рук та запаморочення у [PERSON] не було. У нього була адекватна поведінка і звичайне самопочуття. Фактично не було ніякого нещасного випадку, мало місце звичане побутове садно, тому викликати швидку допомогу та терміново повідомляти директора школи не було ніякої потреби. Листом Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів № 01-117 від 23.02.2017 року їй було запропоновано надати письмові пояснення з приводу інциденту, що трапився між учнями 19.02.2017 року у зв`язку з його тяжкими наслідками. Цей лист вона отримала поштою 02.03.2017 року. 03.03.2017 року позивач подала адміністрації школи листа про надання їй копій медичних або будь-яких інших документів відносно [PERSON] щодо тяжкості наслідків від отриманого ним садна 19.02.2019 року для ознайомлення з ними та надання пояснень. У видачі копій документів їй було відмовлено. 13.03.2017 року Департаментом освіти і науки Закарпатсьої ОДА, за поданням Ужгородської спеціальної школи-інтернату І-ІІІ ст.. Закарпатської ОДА, наказом № 21-дс «Про дисциплінарне стягнення» їй оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових та функціональних обов"язків. Позивач не погоджується з вказаним наказом, вважає його безпідставним, таким, що винесений з порушенням приписів КЗпП, зокрема Департаментом освіти і науки не було дотримано правила та порядок застосування дисциплінарного стягнення, а саме від неї не було отримано письмових пояснень. Зазначає, що у зв"язку з відмовою адміністрації Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату і-ІІІ ст. надати їй документи відносно наслідків інциденту, вона письмові пояснення не змогла надати, але не відмовлялась від їх надання, а пов"язувала надання пояснень з ознайомленням з медичними або будь-якими іншими документами, оскільки без ознайомлення з зазначеними документами пояснювати немає чого. Оскільки вона від дачі пояснень не відмовлялася акт про її відмову від дачі пояснень не складався. Її представником - адвокатом Дубровською О.М. до Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи -інтернату І-ІІ ст. № 01-117 від 23.02.2017 року була подана заява про ознайомлення з матеріалами службового розслідування за фактом інциденту, що мав місце 19.02.2017 року. Під час ознайомлення матеріали службового розслідування мали заяву матері - [PERSON] , доповідну записку вихователя [PERSON] , талон-травмпункту від 20.02.2017 року, акт школи від 20.02.2017 року, подання школи з проханням оголосити [PERSON] догану. На думку позивачки, її лист від 03.03.2017 року про видачу копій документів щодо тяжкості наслідків інциденту який трапився 19.02.2017 року не може вважатися пиьмовими поясненнями. Таким чином письмові пояснення [PERSON] щодо порушення нею, за твердженням Департаменту освіти і науки трудової дисципліни, в матеріалах службового розслідування відсутні. Також позивач посилається на те, що відповідно до ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути застосовано до працівника за порушення трудової дисципліни. Згідно наказу № 21-дс від 13.03.2017 року у його описовій частині зазначено, що догану оголошено за неналежне виконання своїх посадових та функціональних обов"язків. Проте описована частина вищевказаного наказу не містить визначення який саме дисциплінарний проступок вчинила [PERSON] та не зазначено у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для застосування догани, чи могло це порушення бути підставою для застосування стягнення у вигляді догани згідно КЗпП України. При виданні наказу щодо оголошення догани Департамент освіти і науки обмежився лише загальними посиланнями на неналежне виконання обов"язків. Із зазначеного наказу не вбачається коли саме мав місце факт порушення та в яких діях [PERSON] він полягає, в ньому відсутні посилання на конкретні обставини вчинення порушення трудової дисципліни, час його вчинення та час виявлення, відсутній склад дисциплінарного правопорушення. Крім того будь-яких фактів та доказів неналежного виконання [PERSON] службових обов"язків оскаржуваний акт не містить, а загальне посилання на невиконання [PERSON] посадових та функціональних обов"язків не може засвідчувати факт вчинення нею дисциплінарного проступку. А тому на підставі вищенаведеного просить суд задовольнити позов та скасувати наказ Департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації № 21-дс «Про дисциплінарне стягнення» про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] у вигляді догани. В судовому засіданні позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Представники третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечили. Зазначили, що дисциплінарне стягнення на [PERSON] накладено за вчинення дисциплінарного проступку з дотриманням вимог законодавства, зокрема позивачці було запропоновано надати пояснення з приводу нещасного випадку , що стався 19.02.2017 року, і вона у листі від 03.03.2017 року надала такі пояснення зазначивши , що під час інциденту, що трапився між [PERSON] та [PERSON] 19.02.2017 року ніяких тяжких наслідків не відбулося, крім садна на чолі [PERSON] . Просили суд у задоволенні позову відмовити. Додали, що [PERSON] при прийнятті на роботу була ознайомлена з посадовою інструкцією і працювала на загальних засадах недивлячись на її фізичні вади. Крім того, [PERSON] зазначила, що повідомити директора або заступника про нещасний випадок , що стався, [PERSON] зобов"язана була і мала таку можливість, оскільки може розмовляти, а також у разі необхідності пише СМС повідомлення по телефону. Представники відповідача в судове засідання яке відбулося 27.09.2019 року не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У матеріалах справи наявні заяви відповідача у яких відповідач просить розглядати справу без участі представника. Крім того представники відповідача Варцаба Н.В. та Шеверя М.М. у попередніх судових засідання де брали участь, також заперечували проти позовних вимог та просили суд у задоволенні позову відмовити. Крім того, матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача проти позову, відповідно до яких відповідач зазначає, що усі наведені позивачем докази не виключають наявність факту неналежного виконання [PERSON] посадових та функціональних обов"язків та не свідчать про недотримання адміністрацією школи та Депатаментом освіти і науки правил і порядку застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Відповідно до ст. 149 КЗпП України роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, однак відсутність пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення. Наказ Департаменту освіти і науки облдержадміністрації № 21-дс від 10.03.2017 року не повинен містити яких-небудь доказів та фактів неналежного виконання функціональних обов`язків [PERSON] , оскільки він складений відповідно до листа Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ст. Закарпатської обласної ради № 01-151 від 10.03.2017 року та всіх доданих до нього матеріалів внутрішнього службового розслідування. А тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала що є матірю [PERSON] , який навчається в Ужгородській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ст. 20.02.2017 року їй зателефонували зі школи директор школи, а також лікар та повідомили щоб вона приїхала за сином, тому що він погано почувається внаслідок отримання травми голови. Вона одразу на рейсовому автобусі поїхала до м. Ужгород. З приводу отримання травми син їй повідомив, що ввечері вони билися з іншим хлопцем, учнем цієї ж школи. Також син їй сказав, що бійка була у присутності вихователя [PERSON] , але вона сміялася з того. Свідок плакала, оскільки у сина було розбите чоло, у нього боліла голова та було головокружіння. В той же день в обід вони з сином автобусом поїхали у м. Берегово. Наступного ранку вона з сином звернулася до лікаря в м. Берегово, який направив її у м. Мукачево. Після обстеження у Мукачеві лікар направив їх до Берегова та сказав щоб сина поклали у лікарню. У Берегові лікар призначив сину лікування на тиждень, оскільки був струс, після цього вони знову звернулися до лікаря, оскільки в сина ще боліла голова та було головокружіння, лікар рекомендував ліжковий режим для сина. Син, ще тиждень лежав вдома, після чого лікар дозволив йому продовжити навчання. До неї приходив присутній у судовому засіданні [PERSON] , шукав сина [PERSON] , але вона заборонила йому спілкуватися з сином. Також свідок [PERSON] подала до суду нотаріально завірену заяву у якій уточнила дату коли вона прибула в школу , щоб забрати травмованого сина. А саме зазначила , що не встигла сісти 20.02.2017 року на атобус до Ужгорода тому прибула в Ужгород у вівторок 21.02.2017 року та після обіду цього ж дні забрала сина [PERSON] додому. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що працює прибиральницею в Ужгородській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ст. близько десяти років. Так 19.02.2017 року вона працювала у школі. У її службову кімнату зайшов учень [PERSON] він був наляканий, і вона запитала в нього що трапилося, але одразу за ним зайшла вихователь [PERSON] Свідок спитала у неї, що трапилося з [PERSON] тому що він був блідий і зляканий, а на чолі у нього була кров. [PERSON] сказала, що нічого страшного, взяла аптечку і обробила рану. Свідок сказала [PERSON] , що [PERSON] погано і потрібно лікаря, але [PERSON] відповіла їй, що нікого не потрібно, вона сама з усім впорається. Після чого вони пішли. На наступний день вона про цей випадок повідомила директора школи. Заслухавши пояснення позивача та представників позивача, представників відповідача та третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи та надані позивачкою відеоматеріали, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 19.02.2017 року працювала на посаді вихователя Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Як встановлено судом згідно наказу Департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації № 21-дс від 13.03.2017 року [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових та функціональних обов`язків. Згідно ч.1 147-1 КЗпП дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до п. 1.1 посадової інструкції вихователя Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ст., затвердженої директором школи, вихователь призначається і звільняється з посади департаментом освіти і науки Закарпатської ОДА. Таким чином за наявності підстав Департамент освіти і науки Закарпатської ОДА є органом який мав право застосувати до [PERSON] дисциплінарне стягнення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зазначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення. В ході судового розгляду встановлено, що 19.02.2017 року під час чергування [PERSON] як вихователя Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ст. відбувся конфлікт між учнями цієї школи, в ході якого учень 6-А класу [PERSON] отримав травму голови. Також судом встановлено , що відповідно до наданої медичної документації, а саме талону № 2004/706 травматологічного пункту ЦМКЛ міста Ужгорода від 20.02.2017 року, у [PERSON] при огляді черговим лікарем встановлено ЗЧМТ, струс головного мозку ?, забій лобної області зліва, та рекомендовано звернутися у поліклініку за консультацією невропатолога . Відповідно до повідомлення Ужгородської міської клінічної лікарні № 32/01-17 від 21.01.2019 року наданого на запит суду вбачається , що відповідно до запису №13 від 21.02.2017 року в журналі прийому лікаря-невролога дитячої поліклініки [PERSON] , було зафіксовано звернення неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в супроводі медичної сестри Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ст. [PERSON] . Дитячим лікарем -неврологом [PERSON] був проведений огляд неповнолітнього [PERSON] , за результатами якого поставлений діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій лобної області зліва та затяжний риніт. дане повідомлення знайшло своє відображення у "огляді невропатолога (первинному)" від 21.02.2017 р. наявному у матеріалах справи. Крім того, згідно з наявною у матеріалах справи довідкою лікаря Берегівської ЦРЛ від 27.02.2017 року, [PERSON] , [INFO] не відвідував школу в період з 21.02.2017 р. по 27.02.2017 р. з приводу ЗЧМТ, струс головного мозку, у зв"язку із чим звільнений від фізкультури на 3 місяці. Згідно п. п. 2.6, 2.10, 2.17 посадової інструкції вихователя Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. вихователь здає і приймає дітей у встановленому порядку від помічників вихователя та вчителів школи; організовує виконання учнями режиму дня, виконання ними домашніх завдань, надає їм допомогу у навчанні, організації відпочинку, залучає їх до художньої і науково-технічної творчості, спортивних секцій, гуртків та інших об`єднань за інтересами; несе відповідальність за збереження життя і здоров`я вихованців, учнів під час навчально-виховного процесу; терміново повідомляє директора школи про нещасний випадок, що трапився з вихованцем, учнем, організовує надання першої, долікарської допомоги потерпілому, викликає медпрацівника. Відповідно до п. п. 4.1,4.2 вищезазначеної посадової інструкції вихователь несе відповідальність за життя і здоров`я учнів класу, за порушення їхніх прав і свобод, визначених законодавством України, за невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Статуту і Правил внутрішнього розпорядку школи, законних розпоряджень директора школи і інших локальних нормативних актів, посадових обов`язків, визначених даною Інструкцією, вихователь несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством. Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2017 року вихователем [PERSON] на ім"я директора Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. подано пояснювальну записку в якій [PERSON] зазначає, що перебуваючи на підйомі 20.02.2017 року вона звернула увагу на те, що учень 6-А класу [PERSON] не зміг встати з ліжка. Він мав поганий вигляд, жалівся на головний біль та нудоту. О восьмій годині вона відвела учня до шкільного лікаря. Також того ж дня заступником директора з виховної роботи Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. [PERSON] подано доповідну записку на ім"я директора вказаної школи про те, що 19.02.2017 року близько 17 год. 00 хв. між учнями 6-х класів виникла конфліктна ситуація, яка перейшла у бійку, внаслідок якої учень 6-А класу [PERSON] отримав травму голови. В цей час на виховній групі працювала вихователь [PERSON] , яка не зреагувала належним чином на цей інцидент, не проінформувала дирекцію школи, лікаря школи. 20.02.2017 року директором Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ст. [PERSON] , заступником директора з навчальної роботи [PERSON] , заступником директора з виховної роботи [PERSON] складено акт про порушення педагогом школи [PERSON] правил внутрішнього трудового розпорядку та посадових обов"язків вихователя , а саме про те, що 19.02.2017 року вихователь [PERSON] , при якій стався нещасний випадок з учнем 6-А класу [PERSON] , не повідомила про це адміністрацію школи, чим порушила правила внутрішнього трудового розпорядку/та посадові обов"язки вихователя. Також у матеріалах справи справи наявна заява [PERSON] - матері [PERSON] , адресована на ім"я директора Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ст. у якій вона вказує, що 19.02.2017 року її син, перебуваючи в школі-інтернаті отримав травму голови під час конфлікту з однокласником. Зі слів її сина, вихователь [PERSON] ніяк не відреагувала на ситуацію, займалась своїми справами. Вихователь [PERSON] не повідомила про інцидент ні лікаря школи, ні адміністрацію. Факт неповідомлення про подію, що сталася 19.02.2017 року внаслідок якого учень [PERSON] отримав травму голови не заперечується [PERSON] , але заперечується тяжкість наслідків, однак суд виходить з того, що тяжкість отриманої травми повинна бути встановлена лікарем, проте ні лікар, ні директор школи не був повідомлений про інцидент. Враховуючи вищенаведене та з огляду на покладені на [PERSON] відповідно до посадової інструкції вихователя завдання та обов"язки, суд приходить до висновку, що такі були нею порушені, зокрема передбачені п. 2.10, 2.17. Частиною першою ст. 147 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Як встановлено згідно листа директора Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ст. від 23.02.2019 року № 01-117, який був направлений [PERSON] та отриманий нею 03.03.2017 року, дирекція школи рекомендувала [PERSON] з"явитися у школу та дати письмове пояснення щодо інциденту, що трапився 19.02.2017 року, між учнями [PERSON] та [PERSON] , з огляду на тяжкість наслідків конфлікту та реагуючи на заяву матері учня [PERSON] . У відповідь на зазначений лист директора школи [PERSON] 03.03.2017 року подала до Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ст. заяву у якій зазначила, щопід час інциденту, що трапився між [PERSON] та [PERSON] 19.02.2017 року ніяких тяжких наслідків не відбулося, крім садна на чолі [PERSON] та просила надати їй копії медичних документів або будь-яких інших документів, що підтверджують тяжкість наслідків конфлікту. Отже, суд вважає , що обов"язок щодо витребування від [PERSON] письмових пояснень до застосування дисциплінарного стягнення роботодавцем був виконаний. Крім того, суд звертає увагу на заяву [PERSON] надану нею 03.03.2017 року у відповідь на листа директора Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ст. від 23.02.2019 року № 01-117 направленого позивачу з рекомендацією надати пояснення щодо інциденту, що трапився 19.02.2017 року, між учнями [PERSON] та [PERSON] , з огляду на тяжкість наслідків конфлікту та реагуючи на заяву матері учня [PERSON] , де позивачкою зазначено, що під час інциденту, що трапився між [PERSON] та [PERSON] 19.02.2017 року ніяких тяжких наслідків не відбулося, крім садна на чолі [PERSON] , тобто надано в короткій формі пояснення по суті події як того бачить позивачка. Чинне законодавство не передбачає конкретних вимог до форми та змісту такого пояснення . Крім того, Верховний Суд України у правовій позиції висловленій в постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2801цс15, зазначив, що відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідстаавного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з"ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов"язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Також суд констатує, що наказ про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення винесений на підставі подання Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст.. Закарпатської обласної ради від 10.03.2017 року № 01-151, у якому зазначено фактичні обставини порушення [PERSON] трудової дисципліни та які шкідливі наслідки порушення мало, а також додано відповідні документи на підтвердження вказаного. Разом із тим, суд не бере до уваги пояснення представника позивачки [PERSON] , в тій частині , що [PERSON] являючись інвалідом ІІІ гр. з вадами слуху не могла фізично повідомити про подію директора школи. Як встановлено в суді, посадова інструкція вихователя з якою ознайомлена [PERSON] не містить будь-яких виключень які б враховували дану обставину. Також як убачається із пояснеь представника 3-ї особи- директора школи [PERSON] , повідомити про нещасний випадок , що стався [PERSON] мала можливість, оскільки може розмовляти , а також у разі необхідності пише СМС повідомлення по телефону. Про можливість [PERSON] повідомити директора школи про нещасний випадок зазначила під час допиту у суді також і свідок [PERSON] , зазначивши , що на її зауваження , що [PERSON] погано і потрібно лікаря, [PERSON] відповіла їй, що нікого не потрібно, вона сама з усім упорається . Надані позивачкою відеоматеріали , які були оглянуті в судовому засіданні, на думку суду доказового значення для підтвердження заявлених позовних вимог - немають. Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі вищенаведеного, враховуючи, що в ході розгляду справи шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів встановлено факт порушення [PERSON] трудової дисципліни та дотримання Департментом освіти і науки Закарпатської ОДА при накладенні на неї дисциплінарного стягнення правил і порядку накладення такого, передбачених статтями 147-149 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed