Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Представник ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" про стягнення частини заборгованості за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.201-72/025 від 17.09.2014 року в розмірі 756 000,00 дол. США, стягнення судових витрат в розмірі 307 500,00 грн., посилаючись на те, що відповідно до Генерального договору про здійснення кредитування №06.201-72/025 від 17.09.2014 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Компанія Рона» кредитор надає позичальнику фінансування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредитні кошти, а позичальник зобов'язується сплачувати кредит у строки та у порядку, визначених договором. Загальний кредитний ліміт кедитування встановлюється у розмірі 6 000 000,00 доларів США, доступний ліміт кедитування встановлюється у розмірі 829 874,40 доларів США, при цьому доступний ліміт може бути збільшено або зменшено на протязі терміну договору. Термін дії загального ліміту кредитування - до 30.06.2019 року. Можливі валюти кредитування: гривня, долар США, євро. Максимальні процентні ставки за кредитами: в гривні: 28% річних; в доларах США - 16% річних, в євро - 17% річних, тип ставки фіксована. 10.02.2015 року між сторонами укладено Додаток № 6.4.1 до кредитного договору, згідно з яким форма кредиту: мультивалютна відновлювальна кредитна лінія, ліміт кредитування та валюта ліміту кредитування 3 059 308,81 доларів США, з можливістю одержання в доларах США, Євро, гривні. Цільове призначення: поповнення обігових коштів для формування грошового покриття з метою виконання платежів за Акредитивами, відкритими відповідно до Додатку №6.6.1 до договору, термін дії ліміту кредитування - до 30.06.2015 року включно. 26.12.2014 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 1 до Генерального договору від 17.09.2014 року. 10.02.2015 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 2 до Генерального договору від 17.09.2014 року. 02.03.2015 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 3 до Генерального договору від 17.09.2014 року. 18.05.2015 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 4 до Генерального договору від 17.09.2014 року. Позивач в період з 29.05.2015 року по 03.03.2016 року перерахував Транші згідно Генерального договору про здійснення кредитування № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року на загальну суму 3 230 188 доларів США. Також позивач в період з 29.05.2015 року по 02.03.2016 року перерахував Транші згідно Генерального договору про здійснення кредитування № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року на загальну суму 6 837 161,15 Євро. Відповідно до укладеного вищезазначеного Генерального договору, зокрема додатку № 6.4.1 було здійснено видачу вказаних вище кредитних коштів для формування грошового покриття за відкритими Акредитивами. Однак, позичальник порушив умови виконання зобов'язань за Генеральним договором про здійснення кредитування № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року, в зв'язку з чим банк направив на його адресу вимогу в якій вимагав погасити в повному обсязі прострочену заборгованість, проте, така вимога залишилась без виконання. Позивачем станом на 16.02.2017 року проведено розрахунок заборгованості позичальника за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.201-72/025 від 17.09.2014 року, відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту становить: 1 595 468,09 доларів США та 3 556 093,72 Євро. 06.04.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 06.201-72/064, відповідно до якого, поручитель поручився перед позивачем за виконання позичальником в повному обсязі усіх існуючих та майбутніх грошових зобов'язань за кредитним договором, у тому числі щодо сплати позичальником усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум. 17.08.2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушень за кредитним договором, однак станом на день подання позову вимога не виконана, заборгованість за кредитним договором не погашена. Представник позивача зазначає, що банк звертається до суду з вимогою про стягнення лише частини заборгованості за кредитом (тілом кредиту) від вищевказаної суми заборгованості в доларах США, а саме в розмірі 756 000 доларів США, що станом на 03.03.2017 року еквівалентно 20 480 040 грн. Просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні 12.12.2017 року о 10.00 год. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві та поясненнях на заперечення відповідача (а.с.178). В судове засідання призначене на 12.12.2017 року о 16.00 год. представник позивача не з"явився, попередньо подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду копію банківської ліцензії, копію генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, копію додатку до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій та копію додатку до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій (а.с. 192-195). Представник відповідача в судовому засіданні 12.12.2017 року о 10.00 год. щодо задоволення позовних вимог заперечив в пованому обсязі, просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у запереченні проти позовних вимог та поясненні (а.с. 153-164, 184-186). В судове засідання призначене на 12.12.2017 року о 16.00 год. представник відповідача не з"явився, попередньо подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує (а.с.196). Представник ТОВ "Компанія Рона" в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 148-150, 172-177). Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Із матеріалів справи вбачається, що 17.09.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Компанія Рона» було укладено Генеральний договір № 06.201-72/025 про здійснення кредитування, згідно якого кредитор надає позичальнику фінансування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредитні кошти, а позичальник зобов'язується сплачувати кредит у строки та у порядку, визначених договором. Загальний кредитний ліміт кедитування встановлюється у розмірі 6 000 000 доларів США, доступний ліміт кедитування встановлюється у розмірі 829 874,40 доларів США, при цьому доступний ліміт може бути збільшено або зменшено на протязі терміну договору. Термін дії загального ліміту кредитування - до 30.06.2019 року. Можливі валюти кредитування: гривня, долар США, євро. Максимальні процентні ставки за кредитами: в гривні: 28% річних; в доларах США - 16% річних, в євро - 17% річних, тип ставки фіксована (а.с.7-27). 10.02.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Компанія Рона» укладено Додаток № 6.4.1 до Генерального договору про здійснення кредитування № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року, згідно з яким форма кредиту: мультивалютна відновлювальна кредитна лінія, ліміт кредитування та валюта ліміту кредитування 3 059 308,81 доларів США, з можливістю одержання в доларах США, Євро, гривні. Цільове призначення: поповнення обігових коштів для формування грошового покриття з метою виконання платежів за Акредитивами, відкритими відповідно до Додатку №6.6.1 до договору, термін дії ліміту кредитування - до 30.06.2015 року включно (а.с.28, 29). 26.12.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Компанія Рона» укладено договір про внесення змін № 1 до Генерального договору № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року, яким внесено зміни в підпункт 1.1 Додатку №6.1. (а.с.30, 31). 10.02.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Компанія Рона» укладено договір про внесення змін № 2 до Генерального договору № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року, відповідно до якого підпункт 1.1 Додатку №6.1 викладено в новій редакції (а.с.32, 33). 02.03.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Компанія Рона» укладено договір про внесення змін № 3 до Генерального договору № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року, яким внесено зміни в підпункт 3. Додатку №6.1. (а.с.34, 35). 18.05.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Компанія Рона» укладено договір про внесення змін № 4 до Генерального договору № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди п.п.1.1., 3.1., 5., 6.1., 6.4.1., 6.6.1. викласти в новій редакції, що міститься в Додатку 1 до Договору №4 про внесення змін до Кредитного договору (а.с.36-53). 17.11.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Компанія Рона» укладено договір про внесення змін № 5 до Генерального договору № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року, відповідно до якого підпункт 2.4.2. Додатку №3.1 викладено в новій редакції (а.с.54, 55). Відповідно до меморіальних валютних ордерів в період з 29.05.2015 року по 01.08.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» перерахував Транші згідно Генерального договору про здійснення кредитування № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року на загальну суму 3 230 188 доларів США. та 6 837 161,15 Євро (а.с.56-101). Пунктом 5.5.4 договору встановлено, що позичальник зобов'язаний забезпечити погашення заборгованості за кредитом за цим договором в строки встановлені договором, забезпечити формування грошового забезпечення на рахунках покриття за діючими Акредитивами та Гарантіями в обсязі та строки, встановлені цим договором. А відповідно до п.5.2 договору кредитор має право вимагати негайного повернення кредиту, сплати процентів та /або комісій, а також можливої неустойки (штрафу, пені) за цим договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. На виконання умов договору банком 17.08.2016 року було направлено позичальнику вимогу про усунення порушень (а.с.102, 106, 107). Згідно з розрахунком заборгованості за Генеральним договором № 06.201-72/025/6.4.1 про здійснення кредитування від 17.09.2014 року станом на 16.02.2017 року за позичальником наявна заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 595 468,09 доларів США та 3 556 093,72 Євро. (а.с. 108-117). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором суду не представлено. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов'язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. В забезпечення виконання зобов'язання за Генеральним договором № 06.201-72/025 про здійснення кредитування від 17.09.2014 року, 06.04.2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 06.201-72/064 (а.с.118-120). Відповідно до вказаного договору поруки, поручитель поручився перед позивачем за виконання позичальником в повному обсязі усіх існуючих та майбутніх грошових зобов'язань за кредитним договором, у тому числі щодо сплати позичальником усіх процентів, комісій, неустойки, регрес них та інших сум. 17.08.2016 року позивачем було направлено на адресу поручитеся письмову вимогу про усунення порушень зобов»язань за Генеральним договором №06.201-72/025 щодо здійснення кредитування від 17.09.2014 року (а.с.103-107). Частиною 1 ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з вищенаведеним, поручителі повинні нести солідарну відповідальність з боржником. Щодо заперечень представника відповідача, то суд вважає їх безпідставними виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя (постанова Верховного Суду України від 17.09.2014 р. у справі № 6-53цс14). Відповідно до п. 1.4. Договору поруки, цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє протягом 13 (тринадцяти) років, але в будь-якому випадку припиняє свою дію при припиненні дії Кредитного Договору (а.с.118), а отже, є дійсним і на даний час. Надіслана 17.08.2016 року відповідачу вимога, містить вимогу про погашення простроченої заборгованості ТОВ "Компанія Рона" (а.с.104), а тому, не може вважатись такою, яка встановила новий строк виконання зобов"язань за кредитним договором. Що стосується рішення Третейського суду від 24.10.2016 року, яким стягнуто з ТОВ "Компанія Рона" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в сумі 140 423 367,73 грн., то жодних доказів щодо його виконання суду не надано (а.с. 156-164). Крім того, з часу винесення вказаного рішення (24.10.2016 року) до 07.03.2017 року (звернення до суду з позовною заявою) не пройшло шість місяців. На підставі вищенаведеного, суд прийшов до висновку про те, що зобов"язання поручителя [PERSON] за договором поруки не є припиненими. Згідно позовних вимог, банк звертається до суду з вимогою про стягнення лише частини заборгованості за кредитом (тілом кредиту) від вказаної суми заборгованості в доларах США, а саме в розмірі 756 000 доларів США, що станом на 03.03.2017 року еквівалентно 20 480 040,00 грн. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача надано суду копію банківської ліцензії, копію генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, копію додатку до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій та копію додатку до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій (а.с.193-195), а тому, стягнення заборгованості за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.201-72/025 від 17.09.2014 року слід здійснювати в іноземній валюті. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача 307 200,60 грн. витрат по оплаті судового збору (1,5% від 20 480 040,00 грн.). На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527, 530, 546, 611, 612, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: dismissed