Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користування та розпорядженні власністю, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.07.2014 року між нею та [PERSON] був укладений Договір дарування квартири [ADDRESS]. Після набуття права власності на квартиру позивачка не має можливості користуватися нею належним чином, оскільки у 2010 році колишній власник квартири надала можливість проживати у квартирі відповідачу [PERSON], а в подальшому надала дозвіл на його реєстрацію у квартирі. У червні 2014 року [PERSON] повідомила відповідача про свій намір подарувати квартиру дочці та необхідність її звільнення, проте відповідач категорично відмовився звільняти квартиру та змінив замки на вхідних дверях. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд усунути перешкоди їй у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням та виселення його з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що за домовленістю з сестрою він переїхав до м. Києва для догляду за матір"ю, після чого і був зареєстрований у спірній квартирі. Позивачка проживає за межами України, жодних перешкод їй він не чинить, не заперечує, в разі її приїзду до м. Києва, щоб вона проживала у спірній квартирі. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Вказана квартира належить на праві власності позивачці [PERSON], що підтверджується договором дарування квартири від 29.07.2014 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніщенко А.П. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі у 2010 році за згодою колишнього власника квартири [PERSON], а також проживає у спірній квартирі, на вимогу позивачки не бажає звільняти квартиру та зніматися з реєстраційного обліку, чим створює перешкоди для позивачки у здійсненні нею права власності на спірну квартиру. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на подаровану їй квартиру, що включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі за згодою її колишнього власника - [PERSON], і відповідно його право на користування житловим приміщенням квартири та його право на проживання в ньому випливало з права власності на цю квартиру її колишнього власника. Вказані права відповідача припинилися з часу відчуження квартири і зміни її власника на позивачку, яка, як повноправний власник квартири, не надавала свою згоду на проживання та реєстрацію місця проживання відповідача у своїй квартирі. У даному випадку право користування житловим приміщенням для відповідача є похідним від права власності на цю квартиру колишнього власника - [PERSON], у зв"язку з чим припинення нею права власності на спірну квартиру тягне за собою відповідно втрату права на користування квартирою особами, які користувалися нею за її згодою. Таким чином, після відчуження спірної квартири її колишнім власником відповідач користується квартирою [ADDRESS] без відповідної на це правової підстави, чим створює позивачці перешкоди у здійсненні нею свого права користування та розпорядження нерухомим майном. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов"язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов"язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, а також те, що власник має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, відповідач створює позивачці перешкоди у здійсненні нею свого права користування та розпорядження своїм нерухомим майном та позбавляє можливості використовувати квартиру за власником розсудом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Заперечення відповідача щодо того, що він не чинить жодних перешкод у користуванні та розпорядженні майном для позивачки, судом до уваги не приймаються, оскільки не були доведені жодними належними доказами, так як сам факт проживання та реєстрації відповідача у квартирі без відповідної згоди позивачки є перешкодою для здійснення нею свого законного права на користування та розпорядження майном. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved