Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачка просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] замість 600,00 грн. на 1500,00 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано у 2009 року, у них [INFO] року народилась дочка [PERSON], яка проживає з нею. Відповідно до рішення Мостиського районного суду Львіської області від 05.07.2012 року відповідач щомісячно сплачує на її користь по 600 грн. аліментів на утримання їхньої дочки. ЇЇ матеріальний стан змінився у зв"язк із соціально-економічною ситуацією в країні. Отримуваних від відповідача коштів не достатньо для забезпечення необхідного життєвого рівня дитини: на продукти харчування, одяг, ліки, тощо. Він ухиляється від утримання дочки, додаткової допомоги не надає, участі у інших витратах, необхідних для її нормального розвитку, не бере. З наведених підстав виникла необхідність у зверненні з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з"явилась, однак подала заяву, в якій розгляд справи просить проводити у її відсутності.Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні просив відмовити, вказавши, що сплачувати по 1500,00 грн. аліментів не має можливості, оскільки ніде не працює. Він вдруге одружений, на його утриманні є ще одна малолітня дитина [INFO] та дружина, яка перебуває у декретній відпустці. Позивачка також вийшла вдруге заміж, має іншу сім"ю. Вважає, що сума аліментів у розмірі, завленому позивачкою, є необгрунтовно завеликою, погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 600, 00 грн. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов"язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвали 17.07.2009 року (а.с. 4). Під час спільного подружнього життя, [INFO] року у сторін народилась дочка [PERSON], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5) Дочка проживає з матір"ю та знаходяться на її утриманні, про що відповідач не заперечив у судовому засідання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 згаданої вище Конвенціїї ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 вказаної вище статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось їз них Згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 05.07.2012 рку з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] проводиться стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 600,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів підлягав індексації відповідно до закону (а.с.10) Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2010 року [PERSON], [INFO], зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO] (а.с.6). З матеріалів справи суд встановив, що [PERSON], [INFO], змінив прізвище на "[PERSON]" (а.с. 24). 20.10.2012 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO] (а.с.26). Від даного шлюбу [INFO] року народилась дочка [PERSON], яка знаходиться на утриманні відповідача (а.с.44). Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Виходячи з принципу диспозитивності, предбаченого ч.1 ст.11 ЦПК України, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів про те, що відповідач офіційно працевлаштований, доходи, які він отримує слід вважати нерегулярними та мінливими. У відповідності до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з врахуванням вище викладених обставин, зокрема матеріального становища відповідача, наявність на його утриманні малолітньої дитини та дружини від іншого шлюбу, суд вважає, що можливість для відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно позивачкою не доведена. Однак, з урахуванням віку відповідача, його стану здоров'я, матеріального становища сторін, вік і стан здоров"я дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення. Оскільки, співставляючи матеріальне становище дочки [PERSON], дохід якої складається із суми сплачених аліментів в розмірі 600,00 грн. в місяць, та прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років до 18 років, який з 01.05.2017 року становить 1777,00 грн., суд дійшов висновку, що дитина потребують більше коштів на своє утримання для забезпечення її першочергових потреб. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 141, 181,182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial