Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 31 липня 2004року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі.В шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] народження, та син [PERSON], [INFO] народження. Внаслідок різних поглядів на життя, характерів, уподобань, подружнє життя у них не склалося, зникло почуття любові, взаємної згоди, бажання жити як чоловік та жінка. Протягом останніх років подружнього життя між ними періодично виникали суперечки, які переростали в тривалі конфлікти. З червня 2018року вони з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, не мають спільного побуту, господарства та сімейного бюджету, не пов"язані взаємними правами та обов"язками, проживають окремо , в зв"язкуз чим шлюб фактично припинився. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх відносин. Просить щлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Щур" . Ухвалою суду від 03 січня 2019року відкрито провадження у даній справі, визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. В підготовче засідання сторони не з"явилися. Обидва надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Не заперечують проти прийняття рішення в підготовчому засіданні. Позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. (а.с.33-34). Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і оскільки відповідач визнає позов в повному обсязі , суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2004року. [INFO] в них народилася донька [PERSON], [INFO] народився син [PERSON]. (а.с.20-22). Судом встановлено, що у червні 2018року їхня сім"я розпалася. Сторони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. До теперішнього часу примирення між ними не відбулося, що визнається сторонами у справі. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітям. Сторони не проживають однією сім'єю, обидва вважають, що шлюб необхідно розірвати. Суд вважає не можливим примусити їх зберегти шлюб. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 704,80грн. В позові позивач просить судові витрати стягнути з відповідача (а.с.1,3). Відповідно до ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнаний позов до початку розгляду справи по суті, є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 352,40грн, сплаченого при поданні позову. Решту суму судових витрат 352,40грн, на підставі ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на коритсь позивача.

Outcome: approved