Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Представник первісного позивача,посилаючись на те,що між ними та відповідачем був заключений договір,відповідач всупереч умов кредитного договору кредит та відсотки за його користування добровільно не сплачує, а тому просить суд стягнути з нього заборговані станом на 29 травня 2014 року грошові кошти в сумі - 13 381,71 грн.,з них: заборговані кошти по основному кредиту(тіло кредиту) в сумі - 3 510,57 грн., прострочене тіло кредиту - 5 114,5 9 грн., заборгованість по комісії - 4 756,55 грн., сплачений судовий збір в в сумі 443,60грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав письмову заяву,просив справу розглянути без них, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі,при цьому зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнав,просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимо¬гами Банку не погодився,просив відмовити в їх задоволенні,свої позовні вимоги підтримав,при цьому надав відповідні пояснення. Третя особа,яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову - [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надіслала письмову заяву,просила справу розглянути без неї,свої позовні вимоги до Банку підтримала. Вислухавши пояснення відповідача,дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності,суд приходить до висновку,що позовні вимоги Банку підлягають до задоволення,а зуст¬річні позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановленого 14 травня 2012 року між ПАТ „Дельта Банк" м.Київ(надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Відповідач) був заключений кредитний договір № 013-05501-140512 про надання останньому кредиту в сумі 30 000,00 грн. шляхом від¬криття кредитної лінії на зазначену суму з лімітом у сумі 7 200,00 грн. зі строком повернення коштів та відсотків у строки дії картки. На виконання умов кредитного договору позивач шляхом перера¬хування 30 000,00 грн. на визначений Договором картковий рахунок позичальника таким чином видав відповідачу кредит на згадану суму для потреб. В порушення умов кредитного договору відповідач не повернув повністю кошти за отриманий кредит та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами,щомісячні платежі також проводив періодично. Згідно розрахунків позивача станом на 29 травня 2014 року Відповідач заборгував Банку грошові кошти в сумі - 13 381,71 грн.,з них: заборговані кошти по основному кредиту(тіло кредиту) в сумі - З 510,57 грн.,прострочене тіло кредиту - 5 114,59 грн., заборгованість по комісії - 4 756,55 грн. [PERSON]не погоджуючись з позовними вимогами,звернулася до Банку з позовом в якому зазначила про те,що кредитний договір укладений її чоловіком - [PERSON] не є дрібнопобутовим і при його укладенні Банк повинен був отримати від неї,як дружини Позичальника письмову згоду на укладення кредитного Договору від 14 травня 2012 року,про укладання якого вона дізналася тільки після отримання повістки з суду, а тому просила визнати такий Договір недійсним,застосувавши наслідки, передбачені ст.216 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним Догово¬ром Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно ч.2 Згаданої статті Закону до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави,якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник,який прострочив виконання грошового зобов"язання,на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час просрочення,а також три проценти річних від просрочено! суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом та не заперечено Відповідачем отримавши від Банку кредит на суму 30 000,00 грн.,[PERSON] не виконав умови Договору та станом на 29 травня 2014 року Відповідач заборгував Банку грошові кошти в сумі - 13 381,71 грн. Порушення Відповідачем законних прав Банку є підставою для задоволення позовних вимог останнього. За правилами ч.І ст.631 ЦК України строком Договору є час,протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов»язки відповідно до Договору. У відповідності до ч.І ст. 215 ЦК України підставою недій¬сності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторо¬ною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодав¬ства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності з положеннями ст.62 7 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору,виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови,що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Крім того слід зазначити, що відповідно до приписів ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України,норми якої є нормами прямої дії,основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Нормою,визначеною ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільні права та обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов"язки, згідно до вимог ст. 11 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, можуть бути: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії,яка порушує право; - припинення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання зобов"язання в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової шкоди; - визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд також вправі захистити цивільне право або інтерес сторін іншим способом,що встановлений Договором або Законом. У відповідності до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів цивільної справи та п.5.17 спірного Договору вбачається,що [PERSON] при укладанні даного Договору отримав згоду іншого з подружжя на отримання кредиту на умовах,викладених в Договорі,про що повідомив Банк,тобто суд приходить до висновку про те,що Договір укладений за згодою [PERSON],як дружини Позичальника [PERSON] Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,суд приходить до висновку,що ні [PERSON] ні [PERSON] не надали доказів на підтвердження своїх вимог,а тому суд вважає заявлені позовні вимоги останньої безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону,а тому відмовляє в їх задоволенні. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд приймає рішення щодо розподілення судових витрат між сторонами у спорі. На підставі викладеного,

Outcome: approved