Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

01 липня 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві послалася на наступне. 17 червня 2001 року в м.Миколаєві помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,53га в межах території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту про право власності на землю. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка. При зверненні до нотаріальної контори, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа, у зв"язку з чим вона не має можливості реалізувати своє право на спадкове майно, розпорядитися ним. Просила суд визнати за покійним чоловіком право власності на земельну частку (пай) та за нею право власності у порядку спадкування за законом на вказане нерухоме майно. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомили. Судом ухвалено про слухання справи у порядку заочного розгляду у відсутність нез"явившихся осіб відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України. Заслухавши позивачку, дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218, 1220-1223, 1225, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той із подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що 17 червня 2001 року в м.Миколаєві помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії 1-ФП №123469 (а.с.7). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,53га, в межах території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на землю серії 1-МК №042952, виданого Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 10 березня 2000 року на підставі рішення 9 сесії 23 скликання Кобзарцівської сільської ради (а.с.10). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина - позивачка по справі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу на а.с.8, довідкою виконкому Снігурівської міської ради Миколаївської області на а.с.9, копією спадкової справи №186/2016 до майна померлого [PERSON] (а.с.21-24). Нотаріальна контора відмовила спадкоємиці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.11). Суд вважає, що позивачкою надано достатньо доказів того, що спадкодавець являвся власником нерухомого майна, на яке вона претендує та не може використати своє право на спадщину через відсутність оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку, вирішити питання іншим шляхом вона також не має можливості, у зв"язку зі смертю власника земельної ділянки, а тому вимоги позивачки знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи і підлягають задоволенню частково. У своїй заяві позивачка ставить питання і про визнання права власності на вказану земельну ділянку за покійним чоловіком. Згідно положень ст.ст.391-392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, діючим законодавством передбачено право власника майна на пред"явлення позову та визнання за ним права на нерухоме майно у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Власник земельної ділянки [PERSON] помер, а тому визнати за померлим право власності не можливо, але його право на вказане нерухоме майно ніким не оспорюється, а позивачка є єдиним спадкоємцем його прав на вказане нерухоме майно. Суд визнає за позивачкою право власності на вказане нерухоме майно у порядку спадкування за законом, а у задоволенні вимог про визнання права власності на земельну ділянку за її померлим чоловіком відмовляє за їх безпідставністю.

Outcome: partial