Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, моральної шкоди посилаючись на те, що в січні 1999 року відповідач отримала від позивача в борг грошові кошти у розмірі 19 200,000 грн., що в еквіваленті 4 800 доларів США. Договір позики був оформлений в січні 1999 року, боржниця з даним договором була згодна, про що поставила свій підпис . Боржниця повинна була їй віддати борг до 20.05.1999 року. Свої обов"язки відповідач не виконала, і намагалася всіляко її уникати. Позивач вимушена була звернутись до правоохороннів органів про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. Згідно повідомлення № 4/8315 СВ Жовтневого РВ м. Маріуполя від 26.09.2000 року кримінальне провадження № 17-31746 за обвинуваченням [PERSON] за ст. 143 ч.2 КК України закрито за ст. 6 п.4 і ЗУ "Об амністії" від 03.06.2000 року. У зв"язку з тим, що позивач залишилась без засобів до існування, була змушена виїхати на зоробітки до Греції, де знаходилась з 2001 року по 2012 рік. Після 2012 року в Грецію не виїжджала здійснювала догляд за хворою сестрою в Черкаській області, що не дозволяло їй вирішити питання в судовому порядку раніше. Згідно довідки ПриватБанка від 06.03.2017 року - за долар США встановлено 27,12 грн. На сьогодні боржниця всіляко уникає зустрічі, тому вона змушена звернутися до суду та стягнути з відповідача на сьогодняшній день 130,176 грн, що в еквіваленті становить 4800 доларів США, 3% річних від просроченої суми складає 66 389,76 грн., а всього 196 566 грн. Крім того просить стягнути моральну шкоду яку вона оцінює в 350 тис. грн., який виражається в тому що залишившись без засобів до існування, вимушена виїхати на зоробітки до іншої країни, в Грецію, підірвала своє здоров"я, страдає кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою 2 ступені, гіпофункція щитовидної залози, цукровим діабетом, хронічним холіцестітом, панкреатитом. Просить стягнути судові витрати пов"язані з оплатою судового збору за майнову шкоду 1 966 грн., моральну шкоду 2 949 грн. Позивач до судового засідання не зявилася, але надала заяву слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про день та час слухання справи належним чином була повідомлена, будь-яких заперечень суду не надала. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи . Суд, вивчивши\~письмові докази по справі,\~встановив наступне. Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України\~,за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. \~Згідно\~ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику\~( речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані\~позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд враховує, що за\~висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В січні 1999 року [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 19 200,000 грн., що в еквіваленті 4 800 доларів США., про що було оформлено договір позики, з даним договором відповідач була згодна, про що поставила свій підпис. Таким чином, суд вважає доведеним факт укладання між сторонами\~в січня 1999 року договору позики на умовах, викладених в розписці. \~\~Як зазначив ВС України у постанові від 02.07.2014 року № 6-79цс14 стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобовязань та закріплює основний принцип виконання зобовязань принцип належного виконання, що стосується як субєктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (ст.ст. 527-545 ЦК). За змістом ст. 526 ЦК належне виконання зобовязання це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Однією з умов належного виконання зобовязання є його виконання належними субєктами. Частина 1ст. 510 ЦК визначає, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор. У ч.1ст. 527 ЦК сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобовязаний особисто виконати зобовязання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором, або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. \~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Разом з тим ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ. \~\~Як вбачається з розписки від січня 1999 року сума позики зазначена розмірі 19 200,000 грн., що в еквіваленті 4 800 доларів США. (а.с.5). Позивач просить стягнути грошове зобовязання у гривні за офіційним курсом НБУ станом на 06.03.2017 року 130,176 грн., 3% річних за 17 років 66 390 грн. (а.с.7). \~\~\~\~Приймаючи до уваги, що на час винесення судом рішення офіційний курс НБУ станом на 06.03.2017 року складає 27,12 грн. за 1 долар США, ураховуючи, що в цій частині розмір позовних вимог позивачем не збільшені, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позовні вимоги у цій частині ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню у повному обсязі.\~ Також задоволенню підлягають позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 350 000 грн, виходячи з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, враховуючи, що позивач зазнав переживань та моральних страждань з приводу неповернення відповідачем коштів, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 4 915 грн. \~\~\~\~

Outcome: approved