Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04 грудня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №005-23000-041207, відповідно до п.1.2 якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, випустив та надав держателю (відповідачу) платіжну картку та пін-код. Кредит наданий шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлений ліміт кредитної лінії на суму 3000 грн. Відповідно до умов договору держатель картки зобов"язаний щомісяця в строки , визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгвоаності за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за попередній звітний місяць, та всю суму пені у разі порушення строків сплати заборгованості. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 19 грудня 2013 року має непогашену суму кредиту 1743 грн. 72 коп., яка складається з : - заборгованість за кредитом - 971 грн.10 коп.; - заборгованість за відсотками - 307 грн. 62 коп.; - заборгованість за комісією - 465 грн. Мотивуючи тим, що відповідач порушив умови договору щодо сплати кредиту у визначений термін, в зв»язку з чим утворилась заборгованість, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з"явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримали позовні вимоги та просили задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. На підставі ст.224 ЦПК України за згодою представника позивача в зв"язку з неявкою відповідача в судове засідання і неповідомлення ним про причини неявки, при відсутності заяви відповідача про розгляд справи в його відсутність, суд ухвалив заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 04 грудня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №005-23000-041207, відповідно до п.1.2 якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, випустив та надав держателю (відповідачу) платіжну картку та пін-код. Кредит наданий шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлений ліміт кредитної лінії на суму 3000 грн. Відповідно до умов договору держатель картки зобов"язаний щомісяця в строки , визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгвоаності за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за попередній звітний місяць, та всю суму пені у разі порушення строків сплати заборгованості. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 19 грудня 2013 року має непогашену суму кредиту 1743 грн. 72 коп., яка складається з : - заборгованість за кредитом - 971 грн.10 коп.; - заборгованість за відсотками - 307 грн. 62 коп.; - заборгованість за комісією - 465 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 48, параграфом 2 глави 71 ЦК України У відповідності до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягають у порушенні умов договору щодо своєчасної сплати кредитної заборгованості, порушене право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами. Порушене право підлягає захисту на підставі ч.2 ст.16 ЦК України шляхом стягнення заборгованості на користь позивача. Виходячи з наведеного, позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стянути понесені судові витрати.

Outcome: approved