Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, доходів до виповнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 23 вересня 2000 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18 серпня 2011 року, було розірвано. Під час перебування в шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. 29.06.2013 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] Неповнолітня донька проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дички не надає, обов"язків по її вихованню не виконує. Окрім їхньої доньки, інших дітей у [PERSON] немає і стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, тому позивачка вважає, що він повинен сплачувати аліменти на утримання дитини згідно закону. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день, час ті місце судового засідання повідомлений належним чином. Позивач через представника [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач на електронну адресу суду надіслав заперечення, у якому просив присудити аліменти згідно законодавства. У запереченні відповідач посилається на те, шо він, як батько виконує свій обов"язок щодо утримання дитини, оскільки кожний місяць він постійно висилав на утримання доньки 1000 гривень. Окрім тих сум, які передавалися, підтвердженням є виписка з банку, яка додається до заперечення. Також літом возив доньку на море, а коли вона перебуває на Україні, він постійно спілкується з нею у телефонному режимі. Також звертає увагу на те, що позивач [PERSON] та їхня спільна донька в період календарного року більше часу перебувають за кордоном, ніж на території України. Відповідач також вказав на те, що він з 08.05.2014 року по даний час проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданим відділом РАЦС Новоселицького РУЮ у Чернівецькій області, де зазначено, що він є батьком дитини. Також у його дружини [PERSON] є син [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні, а також він допомагає своїм батькам пенсіонерам. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 05.02.2003 року (а.с.3). Шлюб між сторонами розірвано, сторони у справі проживають окремо, неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір"ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Ці обставини встановлені дослідженими в судовому засіданні доказами, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18.08.2011 року про розірвання шлюбу, копією паспорта [PERSON], де зазначено місце реєстрації та проживання позивача [PERSON], довідкою голови будинкового комітету № 07-23/1154 від 14.09.2015 року (а.с.2,5,6), які оцінені судом в їх сукупності. З 08.05.2014 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу у них є неповнолітня дитина [PERSON]., [INFO], який перебуває на утриманні батьків, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом РАЦС Новоселицького РУЮ у Чернівецькій області Згідно з статтею 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктами 16,17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", судам роз"яснено, що згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, виходячи з встановлених судом фактів та обставин, позивач [PERSON] обгрунтовано звернулася до суду та має право на стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], так як дитина проживає з матір"ю, а між батьками не досягнуто домовленності про сплату аліментів на утримання дитини з дотриманням вимог частини 1 статті 189 СК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 СК України, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Ввизначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], суд вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, будуть враховувати як інтереси відповідача у справі, так і розумні потреби неповнолітньої дитини. Доводи наведені відповідачем [PERSON] у запереченні на позов та надані ним докази на обгрунтування заперечення проти позову, встановлених судом фактів та обставин, відповідно до яких суд задовольняє позовні вимоги позивача [PERSON], не спростовують. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved