Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом до [PERSON] та просив суд: зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, встановивши з нею особисте спілкування щопятниці, щосуботи та щонеділі з 15:00 години до 20:00 години; безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі матері дитини та інших осіб щороку у літній період строком на 30 діб; безперешкодну участь у спільному святкуванні дня народження доньки або наданні дитини для святкування без участі матері дитини та інших осіб кожного року 26-го червня з 08:00 години до 22:00 години; безперешкодну участь у спільному святкуванні державних свят України або наданні дитини для святкування без участі матері дитини та інших осіб на кожне державне свято України з 08:00 години до 22:00 години. Також просив зобов"язати [PERSON] у разі настання змін щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини повідомити про це його за два дні до його зустрічі з донькою. Позивач позовні вимоги обґрунтовував тим, що з відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі і 26.06.2011року у них народилась дитина [PERSON]. Шлюб між ними у подальшому було розірвано і після цього донька [PERSON] стала проживати разом із відповідачем. Від моменту розлучення у позивача з відповідачем почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні доньки, її відвідуванні, відповідачем почалися створюватися штучні перешкоди, які унеможливлювали нормальне спілкування позивача із його донькою. Більше, аніж півроку позивач намагався налагодити нормальний звязок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення, однак його права як батька є порушеними. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 23.03.3018 року було замінено третю особу, залучено до участі орган опіки та піклування виконком Хмільницької міської ради, а також уточнено прізвище відповідача як "Сторожук". Також вказаною ухвалою суду було зобов"язано орган опіки та піклування - виконком Хмільницької міської ради надати висновок про забезпечення права позивача [PERSON], як батька малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на участь у вихованні та вільному спілкування з дитиною, виходячи з позовних вимог [PERSON] та з врахуванням інтересів малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити з врахуванням висновку органу опіки та піклування. При цьому пояснив, що відповідач створює йому перешкоди у спілкуванні з донькою, не дає йому спілкуватися з дитиною без її участі. Він як батько має право приймати участь у вихованні дитини, хоче як батько підримувати з донькою нормальні стосунки, допомагати їй у житті. Судові витрати у справі просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] надіслала на адресу суду відзив у якому позовні вимоги визнала частково, а саме погодилась на встановлення години відвідування дитини позивачем у її присутності у людному місці кожної другої та четвертої суботи місяця з 13:00 до 17:00 години. У судовому засіданні у задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити. Пояснила, що вона не заперечує проти того, щоб позивач спілкувався з донькою. Але на тих умовах на яких просить позивач, та на умовах запропонованих органом опіки та піклування, заперечує. Вважає, що у позивача не буде можливості спілкуватися з дитиною через його роботу. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 12.02.2011 року перебували шлюбі, який було розірвано рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.05.2014 року (а.с.7). 26.06.2011 року народилась донька [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 204015 (а.с. 6). Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області № 149/948/16-ц та виконавчого листа ВП № 51464668 від 16.06.2016 року [PERSON] сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], що свідчить про те, що позивач утримує свою малолітню доньку. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 51464668 заборгованість відсутня, що вказує на виконання позивачем покладених на нього судом обов"язків (а.с. 10). Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір"ю [PERSON]. Вказана обставина сторонами визнається. Також суд встановив, що батько дитини - позивач [PERSON], зареєстрований та проживає разом із батьками за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Сагайдачного, 14, а згідно висновку КУ "Хмільницька центральна районна лікарня" від 22.01.2018 року, є здоровою людиною (а.с. 11-12,13). Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 155 від 24.04.2018 року, орган опіки та піклування, з метою забезпечення права [PERSON], як батька малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, з врахуванням інтересів малолітньої дитини, прийшов до висновку про доцільність встановлення наступного способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою: безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких осіб - 1,2,3 суботи місяця з 12:00 години до 17:00 години; безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких осіб 4 неділю місяця з 11:00 години до 15:00 години; безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі матері дитини та інших осіб - щороку у літній період строком на 10 діб; безперешкодну зустріч з дитиною на наступний день після дня народження - 27 червня з 11:00 години до 20:00 години. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно частин 8,9,10 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою, статтями 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов'язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За частинами першою та другою статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Як вбачається з матеріалів справи, що не заперечується і сторонами, сторони у справі не можуть дійти згоди щодо участі батька дитини - [PERSON] у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], яка проживає разом з матір"ю. Вирішуючи даний спір, суд виходить також з того, що визначаючи способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, необхідно брати до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами, а в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідач у справі [PERSON], заперечуючи у задоволенні позову [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною на умовах та у спосіб запропонований органом опіки та піклування у висновку № 155 від 24.04.2018 року, не навела суду належних та достатніх доказів, які б на законних підставах могли позбавити [PERSON] права брати участь у вихованні та у спілкуванні з дитиною на умовах та у спосіб запропонований органом опіки та піклування - Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради. Разом з тим, права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї, а законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлений обов'язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Із системного тлумачення частини 1 статті 3 Конвенції "Про права дитини", статей 7,141,159 СК України вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно частини 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Під час судового розгляду судом не встановлено того, що спілкування позивача [PERSON] з малолітньої дитиною [PERSON], [INFO], у спосіб та на умовах запропонованих органом опіки та піклування у висновку № 155 від 24.04.2018 року, буде не в інтресах дитини і буде суперечити інтересам дитини. Частиною 6 статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що орган опіки та піклування повно дослідив обставини, що мають істотне значення, склав обгрунтований висновок, а тому діяв в межах своїх повноважень, зокрема передбачених СК України та Постановою КМ Українии від 24.09.2008 року № 866, якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини. Підстав для визнання висновку недостатньо обґрунтованим або таким, що не відповідає інтересам дитини, суд не вбачає. Тому, враховуючи викладене, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, виходячи з інтересів дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON]О частково, а саме на умовах та у спосіб запропонований органом опіки та піклування у висновку № 155 від 24.04.2018 року, тобто шляхом визначення [PERSON] наступних способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких осіб - 1,2,3 суботи місяця з 12:00 години до 17:00 години; безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких осіб - 4 неділю місяця з 11:00 години до 15:00 години; безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі матері дитини та інших осіб - щороку у літній період строком на 10 діб; безперешкодну зустріч з дитиною на наступний день після дня народження - 27 червня з 11:00 години до 20:00 години. На підставі викладеного,

Outcome: partial