Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.01.2012 року відповідач отримала у позивача кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі, визначеними Тарифами банку, що діють на дату нарахування. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв'язку з чим станом на 19.12.2017 утворилася заборгованість у загальному розмірі 15999,18 грн., а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по справі. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 29.01.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 15.02.2018 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву. У вказаному відзиві відповідач зазначає про те, що за її заявою від 23.01.2012 року їй було видано кредитну картку за рахунком № [NUMBER] (кредитка "Універсальна"), згідно якої вона отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. і якою вона користувалась до січня 2015 року. Виконавши свої зобов"язання за вказаним договором, вона закрила свій картковий рахунок у позивача, про що свідчить лист від 08.01.2015 року № 150108/262, де вказано, що її карта та всі рахунки закрито, заборгованості не існує. Згодом, у 2016 році вона відкрила новий рахунок № [NUMBER] з кредитним лімітом 8000,00 грн. (картка "Універсальна Gold"), яка дійсна по цей час. Як зазначає відповідач, не відповідає дійсності і той факт, що вона ухиляється від виконання своїх обов"язків по новому картковому рахунку. Вона належним чином виконувала свої зобов"язання, сплачувала щомісячний платіж з відсотками. Її заборгованість по даному рахунку виникла з середини вересня 2017 року через погіршення фінансового становища, втрати роботи, про що вона повідомила представників банку, і мала намір погасити борг у випадку покращення становища та виконати свої зобов"язання. Натомість, працівники банку проявили до неї агресивну та недопустиму форму спілкування, чим їй було завдано моральної шкоди. Також, відповідач заперечує проти нарахувань неустойки, оскільки вважає, що формування штрафу у твердій грошовій сумі є подвійною відповідальністю перед позивачем, що суперечить ст.61 Конституції України. Посилаючись на викладені обставини, відповідач вважає позов безпідставним та недоведеним, а тому просить відмовити в його задоволенні. Ухвалою суду від 24.04.2018 року по вищевказаній справі розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Також, 24.04.2018 року та 05.05.2018 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача. У вказаній відповіді позивач вказує на те, що 23.01.2012 року відповідно до укладеного договору № б/н відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжу картку, їй було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку "Універсальна" № [NUMBER]. 21.09.2015 року відповідач пройшла повторну ідентифікацію та отримала картку "Універсальна Gold" без повторного підписання договору, тому при проведенні перевипуску картки підписання нової анкети не було потрібно, що не заборонено чинним законодавством України. Перевипуск картки - це лише заміна самої картки, в йто час, як заборгованість переноситься на новий картковий рахунок. В розрахунку заборгованості зазначено заборгованість відповідача, що була перенесена на останню перевипущену картку № [NUMBER]. Також, при укладенні договору відповідач була ознайомлена з усіма умовами та правилами, а розрахунок заборгованості відповідачем у встановленому порядку не спростовано. Позивач зазначає про правомірність нарахування неустойки (пені) та штрафів відповідно до чинного законодавства, а також щодо нарахування процентів до повного погашення заборгованості, оскільки кредитний договір не є припиненим. Позивач зазначив і про те, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов"язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнавала свої зобов"язання за договором. 10.10.2018 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача Юзипчук М.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Крім того, надав суду заяву про заміну первісного позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» належним позивачем АТ КБ «ПриватБанк» згідно рішення єдиного акціонера від 21.05.2018 року №519. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову з вищенаведених у відзиві підстав. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору б/н від 23.01.2012 року відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі, визначеними Тарифами банку, що діють на дату нарахування. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. На підставі п.2.1.1.12.2. сторони погодили, що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання) В разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно цих умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Згідно ст.212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за кредитом є простроченою. Пунктом 2.1.1.12.2.1 Умов визначено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Пунктом 2.1.1.12.6 Умов передбачено, що на боргові зобов'язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленими Тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов'язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором станом на 19.12.2017 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 15999 грн. 18 коп., з яких: - 3554 грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом; - 5693 грн. 60 коп. - нараховані відсотки; - 5513 грн. 19 коп. - нарахована пеня; - 1238 грн. 06 коп. - заборгованість по штрафам (п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг), з яких 500 грн. - фіксована частина штрафу та 738 грн. 06 коп. - процентна складова. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення . З представленого позивачем розрахунку вбачається, що розмір пені нарахованої позивачем складає 5513 грн.19 коп. коп. та перевищує розмір збитків позивача, а тому суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 3554 грн. 33 коп., тобто до розміру заборгованості за кредитом (тілом). Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафів у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, то суд не вбачає підставі для задоволення вимог позивача в частині їх стягнення, з огляду на наступне. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Разом з тим, умовами договору передбачена сплата пені у разі прострочення виконання зобов'язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, відтак їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, не відповідає положенням, передбаченим у статті 61 Конституції України. А відтак, вимоги позивачу щодо стягнення з відповідача судових штрафів не підлягають задоволенню судом. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що за її заявою від 23.01.2012 року їй було видано кредитну картку за рахунком № [NUMBER] (кредитка "Універсальна"), згідно якої вона отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. і якою вона користувалась до січня 2015 року. Виконавши свої зобов"язання за вказаним договором, вона закрила свій картковий рахунок у позивача, про що свідчить лист від 08.01.2015 року № 150108/262, де вказано, що її карта та всі рахунки закрито, заборгованості не існує. Так, із зазначеного листа вбачається, що дійсно картка № [NUMBER] та технічні рахунки для її обслуговування були закриті. Однак, в зазначеному листі відсутнє будь-яке зазначення щодо наявності чи відсутності у відповідача заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк". Крім того, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що закриття картки не тягне за собою закриття кредитного рахунку, відкритого на підставі кредитного договору і для користування яким було випущено, а в подальшому і перевипущено, саму картку. Факт видачі нової кредитної карти підтвердила і відповідач у своєму відзиві. Зазначена обставина підтверджується і інформацією, наданою представником позивача на запит суду, з якої вбачається факт перевипуску картки відповідача на її рахунок, який діє по теперішній час. Інші доводи відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами по справі, розрахунок заборгованості відповідачем у встановленому порядку не спростовано. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом в повному обсязі не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.01.2012 у розмірі 12802 грн. 26 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 3554 грн. 33 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 5693 грн. 60 коп. та зменшеного розміру пені - 3554 грн. 33 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial