Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №R53100238154B у розмірі 118 819грн.91коп. Свої вимоги представник позивача обгрунтував тим, що на день пред'явлення позову відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання із повного погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, чим порушила умови договору щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків, що призвело до утворення заборгованості у названому розмірі. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №R53100238154B від 12.04.2012 року в розмірі 118 819грн.91коп., яка утворилась станом на 02.06.2014року, а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнала частково, а саме у частині суми основного боргу визнала. Пояснила, що на протязі двох років тяжко хворіла, а тому не мала змоги сплачувати кредит. Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з нормою ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №R53100238154B, за яким відповідач отримала кредит в сумі 50 000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 12.04.2015року. Позичальник зобов"язувалася повернути кредит і сплатити за його користування відсотки і комісійну винагороду відповідно до графіка. Згідно п.3.6 договору для виконання зобов"язання Банк відкрив позичальникові транзитний рахунок [NUMBER] у відділенні "Кредитний центр "Голосієво" для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредитному договору. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ "ВТБ Банк" відповідачеві [PERSON], що підтверджується копією меморіального ордеру (а.с.13), даний факт не заперечується і відповідачем. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач систематично не виконувала взяті на себе за кредитним договором №R53100238154B від 12.04.2012 року зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за договором, допустила заборгованість, яка станом на 02.06.2014 року становить 118 819грн.91коп., з яких: -45 669,42грн.- борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних (борг за кредитом- 20 596,28грн.; прострочена заборгованість за кредитом -23238,72грн., інфляційні витрати-1 354,67грн., 3% річних- 479,75грн.). -20 848,27грн.- борг за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3% річних (поточна заборгованість за відсотками- 612,08грн., прострочена заборгованість за відсотками -18 737, 65грн., інфляційні витрати 1 117,63грн., 3% річних - 380,91грн.) -52 302,22грн.-пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Таким чином, з наданих позивачем та досліджених у судовому засіданні доказів достовірно встановлено, що відповідач неналежно виконує свої зобов»язання, передбачені кредитним договором, а тому позовні вимоги у частині сплати заборгованості за кредитом та відсотками підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується стягнення пені ,то в цій частині позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.549 ч.3 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачена позовна давність в один рік до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи розмір пені за один рік, який значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити пеню, що стягується з відповідача до 20 000грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.526, 530, 533, 536, 610, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial