Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]. третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, укладеному 30 червня 2013 року у виконавчому комітеті Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за актовим записом №10. Від спільного проживання народилася одна дитина: дочка, [PERSON], [INFO]. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2017 року шлюб між ними розірвано. Сімейне життя в них не склалося, відповідач покинув сім"ю, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини. Всі питання щодо виховання доньки вирішує позивач, самостійно опікується дитиною, виховує та утримує її. Така поведінка відповідача, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини. Крім того, відповідач зобов"язаний надавати утримання своїй малолітній дочці. З часу як відповідач повинув сім"ю, позивачу достеменно не відомо чи працевлаштований він офіційно, одержати таку інформацію від нього для неї фактично не можливо. У зв"язку з чим просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], щомісячно в розмірі 1500 гривень, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття з індексацією відповідно до закону. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] присутні не були. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання не з"явився. Був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до такого висновку. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається з матеріалів справи, сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, укладеному 30 червня 2013 року у виконавчому комітеті Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, який 15 листопада 2017 року між ними було розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області по справі № 305/1156/17. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина: дочка, [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Довідка видана виконкомом Білоцерківської сільської ради за №770 від 27 червня 2018, свідчить про те, що позивач [PERSON] має на своєму утриманні малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно висновку органу опіки та піклування Рахівської РДА від 2 жовтня 2018 року за №01.3-18/711, під час розгляду даної цивільної справи працівниками служби у справах дітей здійснено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS]. На момент обстеження з"ясовано, що дитина [PERSON] проживає разом із матір"ю в добрих житлово-побутових умовах, забезпечена всіма необхідними речами повсякденного вжитку для повноцінного розвитку та виховання. Батько малолітньої дитини повинув сім"ю , жодної участі у вихованні дитини не приймає, не провідує її за місцем проживання. Матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Громадянка [PERSON] на даний час створила іншу сім"ю. Питання позбавлення [PERSON] батьківських прав заслухано на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини Рахівської РДА 27 вересня 2018 року, протокол №8 та заслухано громадянку [PERSON]. Батько малолітньої дитини на засідання комісії не з"явився і жодних пояснень не надав, однак його було повідомлено належним чином. Враховуючи наведене орган опіки та піклування Рахівської РДА рекомендує позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 164 СК України в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За роз'ясненнями п., п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. З характеристики вихованки Білоцерківської ДНЗ [PERSON], виданої 27 червня 2018 року в.о. завідувачки ДНЗ Чубан Т.А., судом достовірно встановлено, що відповідач, [PERSON], як батько малолітньої дочки [PERSON], [INFO] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що необхідно для нормального самоусвідомлення дитини, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає допомоги на матеріальне утримання дитини. [PERSON] дитину до садочку ніколи не приводив та не забирав, з вихователями щодо розвитку дитини не спілкувався, батьківські збори та свята в садочку не відвідував. Дане свідчить про те, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Підстав, які б могли заперечити позбавленню відповідача батьківських прав судом не встановлено, оскільки останній душевною хворобою, недоумством чи іншою тяжкою хворобою не хворіє. Відповідач має реальну можливість допомагати дитині, утримувати та належним чином її виховувати, оскільки є молодою, здоровою особою працездатного віку, інвалідом не являється. Врахувавши всі зазначені вище обставини суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України передбачає, що особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до змін, прийнятих Верховною радою України Законом України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017" мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, обов'язок [PERSON] утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України) та з урахуванням положення частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини в користь [PERSON] у розмірі, зазначеному позивачкою, тобто по 1500 гривень , щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме інтересам дитини та є гарантією, визначеною зазначеними вище Законами України. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову, в даному випадку з 31 липня 2018 року. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в томі числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. В силу ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 164 Сімейного Кодексу України, рішення суду про позбавлення батьківських прав, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Закарпатській області, для відома в частині позбавлення батьківських прав. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 гривень за розгляд позовної заяви про стягнення аліментів. Судові витрати, що складаються із 704,80 гривень судового збору, сплаченого позивачем за подання позову в частині позбавлення батьківських прав, залишити за позивачем [PERSON], оскільки питання їх розподілу в силу ст.141 ЦПК України , останньою не ставилося.

Outcome: approved