Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання відомостей такими, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язання спростувати ці відомості та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що [INFO] на шпальтах Веб-порталу мережі Інтернет Citizenjournal.info була розміщена стаття під назвою "[INFO]" автор статті [PERSON]. В даній статті наведені матеріали, які є неправдивими і шкодять діловій репутації позивача. Такими матеріалами є викладена інформація: "Учора, у страсну п'ятницю, близько 30 осіб сумнівної зовнішності пікетували Управління СБУ в Чернівецькій області. Усі вони, звісно, за їх словами, "перебували на Майдані у Києві", а цього дня зібралися у "Юності Буковини", щоби оголосити свою підтримку "легітимно призначеному" начальнику Управління [PERSON]. Учасники дійства назвалися "найбільш активними громадськими організаціями краю, які займаються контролем за вирубуванням лісів, видобуванням гравію з річок". Також називали організацію "Молодь Буковини", "Самооборону, але не ту" та "Буковинську сотню" (керівник зареєстрованого Громадського об'єднання "Буковинська сотня" [PERSON] причетність зазначеної структури до вказаного дійства нашому кореспонденту спростував), і, що найбільш цікаве - кілька членів антикорупційного комітету Майдану (його керівник, депутат обласної ради [PERSON], підписав іншу заяву, яка вимагає негайної відставки [PERSON]). То ж до СБУ підійшла досить поважна група осіб, серед яких досвідчені працівники служби легко упізнали кількох колишніх членів організованих злочинних груп середини 90х років "[PERSON]" і "[PERSON]", та ще низка осіб у спортивних штанях та кросівках, у тому числі помічники колишнього нардепа від Партії регіонів [PERSON]. Були у цій компанії і УНСОвці на чолі з [PERSON]. Дивно, оскільки тиждень тому керівник організацїї "Правий сектор" [PERSON] оголосив мобілізацію усіх членів організації на Схід. Може, [PERSON] не пройшов медичну комісію. А може дезертирував? Дивно було бачити в такому оточенні і лідера організації "Ніхто крім нас", яка об'єднує ветеранів Афганістану [PERSON]. Під час зібрання він так і не зняв темних окулярів - може, боявся, що журналісти в очах зможуть помітити справжню причину такої позиції вчорашнього патріота. Надзвичайно колоритним був і один з офіційних промовців зазначеної групи, такий собі [PERSON]. Зокрема, він заявив, що його мати проживає в Донецькій області, звідки він родом, у селищі, де нині ходять "зелені чоловічки". Проте на допомогу матері він не поспішає, звинувачуючи в цьому "Самооборону", яка мала б це зробити за нього. Згодом він заявив, що "особисто штурмував ОДА та копняками виштовхував звідти [PERSON]", хоча двері чомусь повинен реставрувати [PERSON]. Подейкують, що свого часу [PERSON], очолюючи фірму "Фенікс" "нагрів" [PERSON] на кругленьку суму, внаслідок чого потім кілька років переховувався від кредиторів та правосуддя, і лише з перемогою революції чомусь вирішив, що його час настав. Судячи з риторики протестувальників, "з'явилися вони не за "злочинної влади", а за сприяння "новообраного" керівника СБУ. Дуже дивно, що саме новопризначений керівник СБУ об'єднав на свій захист колишніх регіоналів та кримінал. Цікаво, яке майбутнє чекає Буковину за такого керівника… А може [PERSON] завіз в Чернівці великі гроші та вирішує питання свого призначення? Тож незабаром список громадських організацій та кримінальних груп, які його підтримують, зростатиме. Уважно спостерігатимемо за "новобранцями", проте і нинішня команда підтримки [PERSON] вражає- від окремих не сподівалися…" Зазначена у статті інформація порушує особисті немайнові права позивача, що виражається у негативному упередженому ставленні до нього з боку невизначеного кола осіб, які прочитали написану та викладену відповідачем статтю. Вислови автора направленні (зокрема) і на позивача: - близько 30 осіб сумнівної зовнішності; - цього разу представники криміналітету; - цього дня зібралися у "Юності Буковини", щоби оголосити свою підтримку "легітимно призначеному" начальнику Управління [PERSON]. Учасники дійства назвалися "найбільш активними громадськими організаціями краю, які займаються контролем за вирубуванням лісів, видобуванням гравію з річок; - тож до СБУ підійшла досить поважна група осіб, серед яких досвідчені працівники служби легко упізнали кількох колишніх членів організованих злочинних груп середини 90-х років "[PERSON]" і "[PERSON]", та ще низка осіб у спортивних штанях та кросівках; - Надзвичайно колоритним був і один з офіційних промовців зазначеної групи, такий собі [PERSON] Бешевлі… - подейкують, що свого часу [PERSON], очолюючи фірму "Фенікс", "нагрів" [PERSON] кругленьку суму, внаслідок чого потім кілька років переховувався від кредиторів та правосуддя, і лише з перемогою революції чомусь вирішив, що його час настав; - на допомогу матері він не поспішає; - звинувачуючи в цьому "Самооборону", яка мала б це зробити за нього; - з'явилися вони не за "злочинної влади", а за сприяння "новообраного" керівника СБУ. Дуже дивно, що саме новопризначений керівник СБУ об'єднав на свій захист колишніх регіоналів та криміналітет; - А може [PERSON] завіз в Чернівці великі гроші та вирішує питання свого призначення? Тож незабаром список громадських організацій та кримінальних груп, які його підтримують, зростатиме. Своїми діями відповідач охарактеризувала позивача, як людину, що пов'язана із злочинними групами, людину, яка причетна до криміналітету, як особу, що з легкістю порушує закон, як людину, яка не має високих моральних цінностей, як (людину) сина, який не допомогає матері, як громадянина який переховується від правосуддя, що не відповідає дійсності. Стверджує, що такі відомості, повідомлені в статті, принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], як громадянина України, громадського діяча, засновника МПП "Фенікс" та заступника Голови "Антикорупційної комісії Народної ради Чернівецької області", оскільки висловлювання щодо грошових зобов'язань, причетність до криміналітету, переховуванням від кредиторів і правосуддя та інші вислови, не відповідають дійсності. Ці вислови, які опубліковані на вищевказаному веб-порталі, автором статті якої є відповідач, формують негативне уявлення у громадян і в підприємницькому середовищі та шкодить його діловій репутації Він звертався на адресу автора статті повідомленням з вимогою спростувати відомості, викладені у статті, однак відповідач жодним чином не відреагувала. Посилаючись на норми права, просить визнати, відомості, викладені у статті [PERSON] під назвою "[INFO]", що розміщена на шпальтах Веб-порталу мережі Інтернет Citizenjournal.info, а саме: - подейкують, що свого часу [PERSON], очолюючи фірму "Фенікс", "нагрів" [PERSON] на кругленьку суму, внаслідок чого потім кілька років переховувався від кредиторів та правосуддя, і лише з перемогою революції чомусь вирішив, що його час настав; - на допомогу матері він не поспішає; такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, визнати наклепом дії відповідача з виготовлення та поширення інформації відносно позивача у зазначеній статті та зобов'язати відповідача шляхом публікації, не пізніше десяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, на тій самій полосі у тій же рубриці і тим самим шрифтом спростувати недостовірну інформацію, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1 грн. та покласти на неї судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю посилаючись на обставини викладені вище, крім того, зазначила, що відповідач [PERSON] не працює журналістом, що підтверджується відповіддю головного редактора газети "Версії" від [INFO] [NUMBER] та не сплачує податків, що підтверджується листом Державної податкової інспекції у м. Чернівцях від 07.08.2014 року за № 10937/10/24-12-18-02. Відповідач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали, подали до суду заперечення та суду пояснили, що відповідач є журналістом, що підтверджується посвідченням, яке засвідчує належність [PERSON] до професійної спілки працівників ЗМІ. Журналістом вважається будь-яка особа, яка виконує роботи із збору, обробки і створення інформації для засобів масової інформації. Тому твердження представника позивача, що відповідач не є представником ЗМІ є безпідставними. В статті "[INFO]" автором якої є [PERSON] висвітлюються події, пов'язані з діяльністю новоствореної Громадської Ради при УСБУ в Чернівецькій області. Особи, які ввійшли до складу Громадської Ради при УСБУ, їх діяльність, взаємодія з іншими громадськими організаціями та обєднаннями (в тому числі і з "Самообороною"), а також факти підтримки або критики тих чи інших службових осіб УСБУ становить предмет громадського інтересу. Суспільний інтерес викликала участь членів Громадської Ради (в тому числі і позивача) в подіях, які мали місце [INFO] під приміщенням УСБУ в Чернівецькій області. Свобода преси, в цьому питанні користується особливим статусом. Позивач, будучи громадським діячем, членом Громадської ради при УСБУ в Чернівецькій області є публічною особою, яка бере активну участь в суспільно-значимій області, а саме в політиці щодо здійснення контролю суспільством за діяльністю УСБУ. Тому, вважають, що позивач, не міг не усвідомлювати того, що він підлягає ретельному громадському контролю і може зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації. У статті не міститься фактичних даних, стверджує відповідач та його представники, а має місце відтворення слів позивача, та оціночні судження автора. Щодо тез, які містяться у статті: … учора, у страсну п'ятницю, близько 30 осіб сумнівної зовнішності пікетували Управління СБУ в Чернівецькій області є нічим іншим як оціночним судженням відповідача, а отже не підлягають спростуванню. Наступна теза: …надзвичайно колоритним був і один з офіційних промовців зазначеної групи, такий собі [PERSON]. Вказане речення не містить фактичних даних, а є на думку представників відповідача, мовним засобом, за допомогою якого автор підтримує іронічний тон статті. Щодо висловлювання проте, що на допомогу матері він не поспішає, звинувачуючи в цьому "Самооборону", яка мала б це зробити за нього, - є оціночним судженням автора, яке не містить фактичних даних, а ґрунтується на власних словах позивача, що підтверджує відеоматеріал подій від [INFO]. У тезі… подейкують, що свого часу [PERSON], очолюючи фірму "Фенікс", "нагрів" [PERSON] на кругленьку суму, внаслідок чого потім кілька років переховувався від кредиторів та правосуддя, і лише з перемогою революції чомусь вирішив, що його час настав." Автор статті не стверджує, що дані події мали місце, а тільки посилається на висловлення сторонніх осіб, тому вважає, що дане судження не містить у собі зневаги та наклепу на позивача. Просять відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно до положень ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до вимог ст. 270 ЦК України до особистих немайнових прав в т.ч. відноситься право на повагу до гідності та честі. Згідно положень ст.. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Частиною 3 цієї норми визначено, що негативна інформація, поширена на особу вважається недостовірною, якщо особа яка її поширила, не доведе протилежного. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи" роз'яснено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Пунктом 4 Постанови Пленуму роз'яснено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи, набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських та інших обов'язків. Відповідно до абзацу 2 п.15 Пленуму, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування їх у пресі, передання по радіо, телебаченню, використання інших засобів масової інформації; поширення в мережі "Інтернет" чи з використанням інших телекомунікаційних засобів зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно роз'яснень, викладених у п.19 вказаної Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно ст. 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 року № 2657- XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ч.1,2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно- стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно п.3 ч.1 ст. 42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" від 16.11.1992 року редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб. Згідно ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини від 04.11.1950 року, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини" від 11.09.1997 року, кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Межі свободи вираження думок залежить від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена "з явним злим умислом", тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку. Згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію" під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Додаткові підстави звільнення від відповідальності засобів масової інформації та журналістів визначаються законами України : "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", "Про телебачення і радіомовлення", "Про інформаційні агентства" та "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів". Відповідно до п. пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року №1, відповідно до ст.. 227 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фатів) і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського Суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Судом встановлено, що [INFO] на шпальтах Веб-порталу мережі Інтернет Citizenjournal.info була розміщена стаття під назвою "[INFO]" автор статті [PERSON]. Позивач вважає недостовірними, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять його честь гідність та ділову репутацію тези статті: подейкують, що свого часу [PERSON], очолюючи фірму "Фенікс", "нагрів" [PERSON] на кругленьку суму, внаслідок чого потім кілька років переховувався від кредиторів та правосуддя, і лише з перемогою революції чомусь вирішив, що його час настав. ....проте на допомогу матері не поспішає… Крім того, вважає, що автор статті вживає образливі фрази : "криміналітет", "такий собі", "сумнівної зовнішності", "на допомогу матері не поспішає", "копняками виштовхав", "нагрів". В даній статті висвітлюються події, пов'язані з діяльністю новоствореної Громадської Ради при УСБУ в Чернівецькій області. На громадську раду при УСБУ в Чернівецькій області покладена функція громадського контролю за обласним УСБУ. Особи, які ввійшли до складу Громадської Ради при УСБУ в Чернівецькій області, їх діяльність, взаємодія з іншими громадськими організаціями та обєднаннями, а також факти підтримки або критики тих чи інших службових осіб УСБУ становить предмет громадського інтересу. Суспільний інтерес викликала участь членів Громадської Ради (в тому числі і позивача) в подіях, які мали місце [INFO] під приміщенням УСБУ в Чернівецькій області. Свобода преси, в цьому питанні користується особливим статусом. Судом встановлено, оозивач, який є громадським діячем, членом Громадської ради при УСБУ в Чернівецькій області є публічною особою, яка бере активну участь в суспільно-значимій області, а саме в політиці щодо здійснення контролю суспільством за діяльністю УСБУ. Він приймав активну участь у створенні громадської ради при УСБУ в Чернівецькій області, в здійсненні громадського контролю за керівниками призначеними в управлінні СБУ, дана інформація підтверджується відеоматеріалом, який був досліджений у судовому засіданні та підтверджується матеріалами, які були надані представником позивача, а саме: протоколом конференції представників громадських організацій від [INFO], меморандумом співпраці УСБУ з громадськими організаціями та активними громадянами, що мають право на здійснення громадського контролю. Відповідно до положень Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року, публічними фігурами визнаються особи, які обіймають державні посади або користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, соціальній сфері чи іншій галузі). В свою чергу з п.п. 3,4,6 Декларації вбачається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації порівняно з іншими особами. Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні люди неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Суд дійшов висновку, що теза статті: подейкують, що свого часу [PERSON], очолюючи фірму "Фенікс", "нагрів" [PERSON] на кругленьку суму, внаслідок чого потім кілька років переховувався від кредиторів та правосуддя, і лише з перемогою революції чомусь вирішив, що його час настав. ....проте на допомогу матері не поспішає… є нічим іншим як оціночним судженням, а отже не підлягають спростуванню. Оскільки в статті відсутня недостовірна інформація, а за висловлювання оціночних суджень відповідач не може бути притягнутий до відповідальності, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Враховуючи наведене, підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди суд не вбачає. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд відмовляючи в задоволені позову в повному обсязі, відмовляє і у стягненні на користь позивача судових витрат.

Outcome: dismissed