Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Посилається на те, що він проживав у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] з 18 серпня 2014 року. [INFO] в сторін народився син [PERSON] , батько дитини записаний в порядку ст.135 СК України [PERSON] . 13 [INFO] в храмі "Різдва Пресвятої Богородиці" було проведено хрещення дитини, де дитина зазначена [PERSON] про що було видано свідоцтво Мукачівської греко-католицької єпархії. В даному свідоцтві батьком зазначений позивач. Спільне життя з відповідачем не складається, в них різні погляди на життя, несумісність характерів. Шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Відповідач забрала дитину та переїхала проживати до своїх батьків. Позивач не має змоги спілкуватися з дитиною, бачитися, відповідач повідомила позивача, що він не є батьком дитини та тим самим усунула позивача від виховання сина. Проте позивач вважає себе батьком дитини та просить визнати його - [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] батьком [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2019 року справу № 306/2087/19 (провадження № 2/306/770/19) передано на розгляд судді Свалявського районного суду [PERSON] (а.с. 9). 18 жовтня 2019 року суддею Свалявського районного суду [PERSON] винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.12). 27 листопада 2019 року Свалявським районним судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження в справі та призначено до судового розгляду(а.с. 20). В судовому засіданні адвокат позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що ними подано всі необхідні докази. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач не є батьком дитини. Адвокат відповідача у судовому засіданні пояснив, що відповідач не заперечувала проти проведення експертизи для встановлення батьківства, проте з боку позивача не було вчинено жодних дій для того, щоб було здійснено відбір взірців для проведення експертизи. Вважає, що єдиним доказом для встановлення батьківства є судово-генетична експертиза. Ні покази свідків, ні свідоцтво про хрещення дитини, ні факт спільного проживання однією сім"єю позивача з відповідачем не можуть ствердити факт батьківства позивача. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області 05 червня 2015 року, актовий запис № 29 [PERSON] народився [INFO] , батько зазначений [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 7). Згідно листа начальника Свалявського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за №13467/15.10-40 від 28 листопада 2019 року відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , в актовому записі про народження №29 від 05 червня 2015 року , складеного виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області зазначено відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.24). Ч.1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. 13 червня 2015 року було видано свідоцтво Мукачівської греко-католицької єпархії в храмі "Різдва Пресвятої Богородиці" про хрещення [PERSON] , батько зазначений [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.5). 09 грудня 2019 року Свалявським районним судом було винесено ухвалу про призначення по справі судово-генетичної експертизи для визначення батьківства позивача - [PERSON] (а.с.27). Проте експертизу проведено не було в зв"язку з відсутністю біологічних зразків, які необхідні для встановлення біологічного батьківства, що стверджується відповідними листами Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи (а.с. 30,34). Статтею 109 ч.1 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Європейський суд з прав людини у справі № 3451/05 від 07.05.2009 року "Калачева (Kalacheva) против Российской Федерации"зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство». Суд враховує, на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Також згідно положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Підставою виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини є походження дитини, тобто, наявність кровного споріднення між нею та батьком, а батьківство позивача відносно дитини [PERSON] , [INFO] неможливо встановити без відповідних доказів, зокрема висновку судово-генетичної експертизи, оскільки висновок це є єдиний доказ точного встановлення батьківства стосовно дитини.В жодному випадку, як то свідки чи документи не можуть ствердити чи спростувати факт кровного спорідення між позивачем, відповідачем та дитиною, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed