Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» звернулись з позовом до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.01.2019 провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11.03.2019 справу призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" та [PERSON] був укладений Договір страхування транспортних засобів № [NUMBER] , відповідно до умов якого Страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Porsche», державний номер [NUMBER] . 23.02.2018 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Mercedes», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до Постанови Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2018, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На виконання умов Договору та відповідно до Заяви страхувальника позивач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі Рахунку СТО № 1042293 від 06.03.201 у розмірі 189 358,31грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК "Ю.Ес.Ай", поліс №АК/8621191. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 100 тисяч грн, розмір франшизи складає 0,0грн. 04.09.2018 ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай" здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 100 000грн. Таким чином, відповідач, як безпосередньо винна особа у ДТП, зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «Європейський страховий альянс» різницю між завданою шкодою та виплатою у розмірі 89 358,31грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. В матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, і виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення , що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 26.09.2017 між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" та [PERSON] був укладений Договір страхування транспортних засобів № [NUMBER] , відповідно до умов якого Страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Porsche», державний номер [NUMBER] . Згідно протоколу [PERSON] 23.02.2018 о 18 год. 10 хв., в м. Києві на Набережному шосе, керуючи автомобілем «Мерседес Бенс», державний номерний знак [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Порше» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] Постановою Печерського районного суду міста Києва від 04.06.2018 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільну відповідальність автомобіля «Мерседес Бенс», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП, була застраховано [PERSON] в ТДВ СК "Ю.Ес.Ай", за полісом №АК/8621191, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 100 тисяч грн, розмір франшизи складає 0,00 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. На виконання умов Договору та відповідно до Заяви страхувальника позивач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі Рахунку СТО № 1042293 від 06.03.201 у розмірі 189 358,31грн. 06.07.2018 позивачем було направлено претензію за вих. № 2159/8 до ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай" щодо відшкодування шкоди в порядку регресу в межах ліміту відповідальності. 04.09.2018 ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай" здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 100 000грн, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", Страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставами і обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому підляє стягненню з відповідача на користь позивача сума сплаченого страхового відшкодування в розмірі 89358,31грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1 762,00грн.

Outcome: approved