Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "РайффайзенБанкАваль", приватного нотаріуса Лацановської С.М.,про скасування державної реєстрації обтяжень нерухомого майна та виключення з під арешту нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що між Миколаївською обласною Дирекцією ПАТ «РайффайзенБанкАваль» в особі начальника Доманівського відділення МОД ВАТ "РайффайзенБанк Аваль" та [PERSON] 31.10.2007р. було укладено кредитний договір №014/08-112/70292. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки 31.10.2007рок, посвідчений приватним нотаріусом Доманівського нотаріального округу Миколаївської області Лацановською С.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2256. Згідно вищезазначеного договору в іпотеку банку було передано трьохкімнатну квартиру загальною площею 43.0кв.м, житловою площею 28.8 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], заставною вартістю 87300 грн. На зазначений об'єкт нерухомого майна у Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вчинено запис про заборону відчуження на нерухоме майно та зареєстровано в реєстрі за №63. У зв"язку з невиконанням кредитного договору, Банк звертався до суду з позовами про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням суду з позивача на користь банку була стягнута кредитна заборгованість. Нак виконання рішення суду в державній виконавчій службі було відкрито виконавче провадження. У зв"язку з повним погашенням кредиту, на сьогоднішній день у [PERSON]відсутні будь-які зобов'язання перед банком і тому позивачка звернулася до приватного нотаріуса щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна, однак, нотаріус відмовила у вчиненні таких нотаріальних дій. Оскільки позивачка не може іншим шляхом зняти заборону відчудження нерухомого майна, вона звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, представників не надіслали, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовні вимоги не надали. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі , суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що між Миколаївською обласною Дирекцією ПАТ «РайффайзенБанкАваль» в особі начальника Доманівського відділення МОД ВАТ "РайффайзенБанк Аваль" та [PERSON] 31.10.2007р.було укладено кредитний договір №014/08-112/70292, згідно якого ПАТ «РайффайзенБанкАваль" надав [PERSON] грошові кошти в сумі 69800грн.. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором №014/08-112/70292 від 31.10.2007р. було укладено договір іпотеки від 31.10.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Доманівського нотаріального округу Миколаївської області Лацановською С.М., зареєстрований в реєстрі за №2256. Згідно вищезазначеного договору в іпотеку банку було передано трьохкімнатну квартиру загальною площею 43.0кв.м, житловою площею 28.8 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На зазначений об'єкт нерухомого майна, що вказаний в договорі іпотеки, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вчинено запис про заборону відчуження на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 5939244, зареєстроване 31.10.2007року на підставі договору іпотеки 2256 від 31.10.2007р.приватним нотаріусом Лацановською С.М. У зв"язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов"язань, ПАТ «РайффайзенБанкАваль" звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №014/08-112/70292 від 31.10.2007р. Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 13квітня 2011року у справі №2-171/2011 було стягнуто з [PERSON]на користь ПАТ "РайффайзенБанкАваль" кредитну заборгованість в сумі 78528.24грн. На виконання рішення суду стягувачу судом 13.04.2011р. було видано виконавчий лист, на підставі якого, державним виконацем було відкрито виконавче провадження. 20.08.2013р. постановою державного виконавця виконавчий лист було повернуто стягувачу, у зв"язку з тим, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення суду. 03.07.2015р. стягувач знову звернувся до відділу ДВС з заявою про відкриття провадження за дублікатом виконавчого листа, виданого 11.02.2014р. Доманівським судом на виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості в розмірі 78528.24 грн. Однак, у зв"язку з частковим погашенням боржником кредитної заборгованості, стягувач просив відкрити виконавче провадження на залишок заборгованості в розмірі 32065.68 грн. Відповідно до листа ПАТ "РайффайзенБанкАваль" від 23.05.2014року №97-2-7-00/4141, з моменту набрання рішенням законної сили та станом на 14.05.2014року в рахунок погашення заборгованості було зараховано 46462.56 грн. Постановою державного виконавця від 28.10.2016року встановлено повне фактичне виконання рішення №2-171/11 від 11.02.2014року, а саме стягнуто з [PERSON] 32065.68грн, а тому виконавче провадження з примусового виконання рішення суду було закінчено. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини п"ятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України "Про іпотеку" . Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. У частині першій статті 598 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Факт того, що основне зобов'язання припинено, підтверджено письмовими матеріалами справи. З зазначеного випливає, що основне зобов'язання припинено, відповідно припиненим є і договір іпотеки, що повністю узгоджується з ч.1 ст.17 закону України "Про іпотеку". Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На даний час, існування договору іпотеки від 31.10.2007р. зареєстрованого в реєстрі за №2256 та запису про заборону на відчуження об'єктів нерухомого майна, що є власністю [PERSON] у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек є протиправним, оскільки порушує права [PERSON] як власника, а саме право розпоряджатись належним майном на власний розсуд, а тому її права як іпотекодавця підлягають судовому захисту за її позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а записи, що обмежують права власника майна підлягають виключенню з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. При вирішенні позовних вимог стосовно зняття заборони відчуження нерухомого майна, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.312 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженим наказом Мінюсту України від 09.06.1999 року за №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року за № 364/3657 /зі змінами/, та Інструкцією про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженою наказом Мінюсту України від 18.08.2004 року за №85/5, зареєстрованим в Мінюсті України 18.08.2004 року за № 1021/9620 /зі змінами/. Відповідно до п. 1.5. вказаного вище Положення, Реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси; державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональні філії. Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, судів та слідчих органів та постанови про арешт майна боржника органів державної виконавчої служби та інших осіб, визначених цим Положенням; уносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон. Пунктом 2.1 Положення було визначено вичерпний перелік підстав для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна, а саме: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна. Згідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Статтею 74 Закону України "Про нотаріат" передбачено зняття заборони і у вказаній статті зазначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.п. 5.1 п.5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: … про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Враховуючи, що у зв"язку з повним погашенням кредитної заборгованості перестали існувати підстави заборони обтяження зазначеного нерухомого майна, суд вважає за можливе скасувати обтяження нерухомого майна та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved