Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У жовтні 2014 року ДП "Підприємство Ладижинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№39)" звернулось в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з нього 14306 грн.40 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу, 2145 грн. 53 коп. інфляційних втрат та 1257 грн. 67 коп. 3% річних. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 05 липня 2011 року між ДП "Підприємство Ладижинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№39)" та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу дерев"яних ящиків кількістю 4310 шт. вартістю 09 грн. 36 коп. за ящик на загальну суму 40341 грн. 60 коп. Підприємство виконало свої зобов"язання за договором купівлі-продажу та передало відповідачу по накладних від 03 серпня 2011 року та від 19 вересня 2011 року відповідно 2310 ящиків та 2000 ящиків. Однак, відповідач лише частково розрахувався за отриману продукцію, передавши підприємству тютюнові відходи на суму 26035 грн. 20 коп. Після проведення взаємозаліку заборгованість відповідача за отримані ящики склала 14306 40 коп., яку останній в добровільному порядку не погашає. Тому, просить стягнути заборгованість за договором купівлі-продажу від 05 липня 2011 року в сумі 14306 грн. 40 коп. й на підставі ч.2 ст.625 ЦК України на суму боргу в розмірі 14306 грн. провести нарахування інфляційних втрат за період з жовтня 2011 року по серпень 2014 року включно, що становить 2145 грн. 53 коп., а також нарахувати 3% річних за період з 01 жовтня 2011 року по 01 вересня 2014 року, що становить 1257 грн. 67 коп. В судове засідання представник позивача не з"явився, подавши письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на те, що ні договору купівлі-продажу, а ні накладних він не підписував, ящиків від позивача не отримував. Вказує, що деякий період часу він на прохання свого знайомого [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак ніякої підприємницької діяльності не здійснював, а під його іменем цю діяльність здійснював [PERSON] На даний час він не є підприємцем й у встановленому порядку припинив підприємницьку діяльність. Заслухавши відповідача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 липня 2011 року між ДП "Підприємство Ладижинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№39)" та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №46. За умовами цього договору ДП "Підприємство Ладижинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№39)" взяло на себе зобов"язання передати [PERSON] 4310 дерев"яних ящиків (для яблук) на загальну суму 40341 грн. 60 коп. з ПДВ, а останній зобов"язався прийняти товар та оплатити його шляхом здійснення 100% попередньої оплати за кожну партію продукції шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця. Позивач належним чином виконав свої зобов"язання за договором купівлі-продажу, передавши [PERSON] по накладній №0261 від 03 серпня 2011 року 2310 ящиків на суму 21621 грн. 60 коп. з ПДВ та по накладній №0333 від 19 вересня 2011 року - 2000 ящиків на загальну суму 18720 грн. з ПДВ. В рахунок оплати за товар по договору купівлі-продажу від 05 липня 2011 року [PERSON] 13 липня 2011 року передав позивачу тютюнові відходи на загальну суму 26035 грн. 20 коп. з ПДВ. Будь-яких інших коштів на оплату отриманого у позивача товару відповідач не вносив. В результаті проведеного взаєморозрахунку заборгованість [PERSON] за договором купівлі-продажу від 05 липня 2011 року становить 14306 грн. 40 коп. (40341,60 грн. - 26035,20 грн.). 14 грудня 2011 року та 10 квітня 2012 року позивач направляв [PERSON] письмові претензії щодо оплати заборгованості, однак відповідач їх проігнорував й на час розгляду справи в суді заборгованості не погасив. Зазначені обставини підтверджуються: договором купівлі-продажу №46 від 05 липня 2011 року; накладною №0261 від 03 серпня 2011 року; довіреністю №12ААБ від 03 серпня 2011 року, виданою [PERSON] на отримання дерев"яних ящиків; накладною №0333 від 19 вересня 2011 року; довіреністю №12ААБ від 16 вересня 2011 року, виданою [PERSON] на отримання дерев"яних ящиків; накладною №3 від 13 липня 2011 року про отримання від [PERSON] тютюнових відходів; письмовими претензіями від 14.12.2011 року, від 10.04.2012 року, копіями повідомлень про їх відправлення та копією повідомлення про отримання претензії відповідачем 14.04.2012 року; копією свідоцтва про державну реєстрацію ФОП [PERSON]; витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №19114351 від 07 серпня 2014 року, згідно якого станом на 07 серпня 2014 року підприємницьку діяльність [PERSON] припинено. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.3 ст.692 ЦК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав належним чином зобов"язання з повної оплати отриманого від позивача товару - дерев"яних ящиків у кількості 4310 штук, а тому з нього слід стягнути на користь позивача недоплачені грошові кошти згідно договору купівлі-продажу в сумі 14306 грн. 40 коп. Посилання [PERSON] на те, що він не підписував договору купівлі-продажу від 05 липня 2011 року, не підписував накладних про отримання товару та довіреностей на отримання товару не заслуговують на увагу, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини суду надано не було. На підставі ч.4 ст.10 ЦПК України судом було роз"яснено відповідачу про його право заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, однак такого клопотання у встановленому законом порядку відповідачем заявлено не було. Показання свідка [PERSON] про те, що це він від імені [PERSON] отримував у ДП "Підприємство Ладижинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№39)" дерев"яні ящики та привозив тютюнові відходи, не спростовують висновків суду про стягнення грошових коштів саме з [PERSON], оскільки його зобов"язання перед позивачем підтверджено належними письмовими доказами. Показання свідка [PERSON] суперечать цим письмовим доказам та не спростовують їх. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 та ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки станом на 20 січня 2015 року відповідач не виконав зобов"язання з оплати отриманого у позивача товару, тому в межах заявлених позовних вимог за період з жовтня 2011 року по серпень 2014 року включно на суму 14306 грн. слід нарахувати інфляційні втрати. За жовтень 2011 року індекс інфляції становить 100,0%, за цей місяць інфляційні втрати становлять 0%, а тому не нараховуються. За листопад 2011 року індекс інфляції становить 100,1%, а тому за цей місяць інфляційні втрати складають 0,1%, що в абсолютному значенні по відношенню до заборгованості 14306 грн. становить 14 грн. 30 коп. (34012,25 грн. х 0,8 :100). Аналогічні розрахунки проводяться по серпень 2014 року включно й інфляційні втрати становлять: за грудень 2011 року - 28 грн. 61 коп. (0,2% х 14306 грн.), за січень 2012 року - 28 грн. 61 коп. (0,2% х 14306 грн.), за лютий 2012 року - 28 грн. 61 коп. (0,2% х 14306 грн.), за березень 2012 року 42 грн. 92 коп. (0,3% х 14306 грн.), за квітень - серпень 2012 року - 0%, за вересень 2012 року - 14 грн. 30 коп. (0,1% х 14306 грн.), за жовтень - листопад 2012 року - 0%, за грудень 2012 року - 28 грн. 61 коп. (0,2% х 14306 грн.), за січень 2013 року - 28 грн. 61 коп. (0,2% х 14306 грн.), за лютий - квітень 2013 року - 0%, за травень 2013 року - 14 грн. 30 коп. (0,1% х 14306 грн.), за червень-вересень 2013 року - 0%, за жовтень 2013 року - 57 грн. 22 коп. (0,4% х 14306 грн.), за листопада 2013 року - 28 грн. 61 коп. (0,2% х 14306 грн.), за грудень 2013 року - 71 грн. 53 коп. (0,5% х 14306 грн.), за січень 2014 року - 28 грн. 61 коп. (0,2% х 14306 грн.), за лютий 2014 року - 85 грн. 84 коп. (0,6% х 14306 грн.), за березень 2014 року - 314 грн. 73 коп. (2,2% х 14306 грн.), за квітень 2014 року - 472 грн. 10 коп. (3,3% х 14306 грн.), за травень 2014 року - 543 грн. 63 коп. (3,8% х 14306 грн.), за червень 2014 року - 143 грн. 06 коп. (1% х 14306 грн.), за липень 2014 року - 57 грн. 22 коп. (0,4% х 14306 грн.), за серпень 2014 року - 114 грн. 45 коп. (0,8% х 14306 грн.). Таким чином, інфляційні втрати за період з жовтня 2011 року по серпень 2014 року включно становлять 2145 грн. 87 коп. (14,30 + 28,61 + 28,61 + 28,61 + 42,92 + 14,30 + 28,61 + 28,61 + 14,30 + 57,22 + 28,61 + 71,53 + 28,61 + 85,84 + 314,73 + 472,10 + 543,63 + 143,06 + 57,22 + 114,45). Оскільки позивач просить стягнути на свою користь мешу суму в розмірі 2145 грн. 53 коп., тому виходячи з принципу диспозитивності, який визначено у ст.11 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2145 грн. 53 коп. інфляційних втрат. При розрахунку 3% річних суд враховує, що позивач просить їх нарахувати з суми 14306 грн. й за період з 01 жовтня 2011 року по 01 вересня 2014 року. За період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно 3% річних становлять 108 грн. 18 коп. (14306 грн. х 3 : 100 : 365 х 92 дня). За період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року включно 3% річних становлять 429 грн. 18 коп. (14306 грн. х 3 : 100). За період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року включно 3% річних становлять 429 грн. 18 коп. (14306 грн. х 3 : 100). За період з 01 січня 2014 року по 31 серпня 2014 року включно 3% річних становлять 285 грн. 73 коп. (14306 грн. х 3 : 100 : 365 х 243 дні). Таким чином, за період з 01 жовтня 2011 року по 01 вересня 2014 року 3% річних становлять 1252 грн. 27 коп. (108,18 + 429,18 + 429,18 + 285,73), які слід стягнути з відповідача на користь позивача. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України й враховує, що відповідач є інвалідом І групи, що підтверджується посвідченням №691643 від 10 червня 1998 року, а тому судові витрати з нього не стягуються й відносяться на рахунок позивача.

Outcome: approved