Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

30 травня 2019 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла вищевказана позовна заява . В своїй позовній заяві позивач прохає суд винести рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, який зареєстрований 08 серпня 1970 року . Після розірвання шлюбу відповідачу відновити її дошлюбне прізвище - " [PERSON] ", стягнути з відповідача судові витрати на загальну суму 939,88 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, вони разом не проживають з 01 грудня 2015 року. Відповідач на розірвання шлюбу за взаємною згодою не згодна, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та відповідач про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з"явились ( а.с.11,12). Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, проте заперечує проти повернення її дошлюбного прізвища, бажає й надані іменуватись прізвищем " [PERSON] ". У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 08 серпня 1970 року, актовий запис № 38, зареєстровано Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на " [PERSON] " . Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей, які проживають окремо від них. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через те, що відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, через що в сім"ї постійно виникали сварки та конфлікти. Сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають з грудня 2015 року. Подальше спільне життя подружжя стало суперечити інтересам позивача.. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не має. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити . Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, прохав повернути відповідачу її дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.113 СК України, зміна прізвища - це виключне право особи, яка його змінила після реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] як особа яка змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу, не бажає відновлювати своє дошлюбне прізвище, бажає й надалі іменуватись тим самим прізвищем. В даному випадку посилання позивача на норму ст.113 СК України, не відноситься до позовних вимог, а вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу задоволені, тому суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. Вимоги позивача щодо стягнення поточних витрат в розмірі 171,48 грн не підлягають задоволенню, оскільки вони не відносяться до витрат, пов"язаних з розглядом справи.

Outcome: approved