Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5853 від 20.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивачка вимоги мотивує тим, що дізналася про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. відносно неї була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №64790046. Зазначила, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, однак цього приватний нотаріус належним чином не зробив, крім того не врахував, що кредитний договір нотаріально не посвідчений. З метою захисту своїх прав звернулася до суду. 14.04.2021 року ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області відкрито загальне позовне провадження ( а.с. 32-33). Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.04.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича № 5853 від 20.01.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ " Фінансова компанія " Профіт капітал" заборгованість у розмірі 16728,80 грн.( а.с. 27-29). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» в судове засідання не з`явився, спрямував до суду відзив. У відзиві зазначив, що відповідно до договору факторингу №03042017 від 03.04.2017 року, укладеного ним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» він набув право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №7252884 від 21.08.2018 року на загальну суму 12328,80 грн. Вказана заборгованість є безспірною. З метою вчинення виконавчого напису нотаріусу відповідачем надано всі необхідні документи. За наданими документами приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. правомірно та у відповідності до вимог закону вчинено виконавчий напис №5853 від 20.01.2021 року. Також зазначає, що позивачкою не підтверджено документально її витрати на правову допомогу, тому в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Третій особі, приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю О.С., направлялися копії ухвали про відкриття провадження по справі, позовної заяви з доданими документами та судова повістка про виклик до суду, однак в судове засідання не з`явився, пояснень не надав. Конверт повернувся з відміткою " адресат відмовився". Згідно до наказу Міністерства юстиції України від 24.02.2021 року № 727/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім"я [PERSON] анульовано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 20.01.2021 року слідує, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 7252884 від 21.08.2018 року, стягнуто заборгованість в сумі 16 728,80 грн.( а.с. 15) Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. відкрито виконавче провадження №64790046 з виконання виконавчого напису №5853, виданого 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості в розмірі 16728,80 грн. ( а.с.13). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. від 31.03.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] ( а.с. 23-25). Відповідно до договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року укладеного між ТОВ " 1 Безпечне агентство необхідних кредитів " та ТзОВ " Фінансова компанія " Профіт капітал" , первісний кредитор зобов"язався відступити новому кредитору права вимоги зазначені в реєстрі прав вимоги, в новий кредитор зобов"язався їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених договором ( а.с. 41-42). У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася, зокрема, на те, що вимоги ТзОВ " Фінансова компанія " Профіт капітал" зазначені у заяві про вчинення виконавчого напису, неправомірні. Зокрема, позивачка не погоджувалася з розміром відсотків та пені за користування кредитом, який зазначений у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, зі строком їх нарахування. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Як визначено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ст. 76 ЦПК України). Як визначено ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача в порушення зазначених вимог ЦПК УКраїни в обґрунтування своїх заперечень проти заявлених позовних вимог не надано суду жодного належного доказу щодо правомірності нарахування заборгованості за договором від 21.08.2018 року ( розрахунок заборгованості), не надано копії кредитного договору № 7252884 від 21.08.2018 року. На адресу суду направлено договір факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року який є неповним ( лише його витяг), без зазначення терміну дії даного договору. Також судом встановлено, ТзОВ " Фінансова компанія " Профіт капітал" претензія про повернення грошових коштів в сумі 16728, 80 грн. на ім"я позивачки взагалі не направлялася. Крім того суд звертає увагу на те, що у оспорюваному виконавчому написі зазначено " строк платежу за кредитним договором 7252884 від 21.08.2018 року настав". Дата настання строку платежу не зазначена. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги г [PERSON] є такими, що підлягають до задоволенню. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачка понесла витрати пов`язані зі сплатою судового збору у загальному розмірі 1 362 грн. 00 коп., а саме: судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. (за подання позовної заяви) та 454 грн. 00 коп. (за подання заяви про забезпечення позову), тому такі витрати є такими, що підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги [PERSON] , судом задоволено повністю. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України " Про адвокатуру", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 08.04.2021 року між адвокатом Гуменюком О.В. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги ( а.с. 7-8, 17). Згідно розрахунку до Договору про надання правової допомоги №95 від 08.04.2021 вартість послуг склала 2500 грн ( а.с 18). Факт здійснення позивачем оплати за надані послуги, відповідно до договору про надання правової допомоги від 08.04.2021 року, підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 08.04.2021 року на суму 2500 грн. ( а.с. 18-зворот). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що позивачкою надано належні докази щодо надання їй професійної правничої допомоги, такі витрати є розумними та співмірними із складністю даної цивільної справи, тому суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивачки щодо стягнення зі сторони відповідача на її користь понесених нею витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved