Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

З 12.06.2011 року позивач уклала з [PERSON] (далі - відповідач) шлюб, який зареєстровано виконкомом Струтинської сільської ради Липовецького району Вінницької області. У шлюбі в подружжя народилась дочка - [PERSON] ([INFO]). Через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, спільне життя подружжя не склалось, а спроби налагодити відносини позитивних результатів не дали. Відновлювати сімейні стосунки позивач наміру не має оскільки переконалась, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, а тому вона вирішила звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Після реєстрації шлюбу позивач бажає залишити прізвище набуте у шлюбі - "[PERSON]". Оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, позивач просить суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутність, у разі неявки відповідача, дала свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи оповіщеним у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.06.2011 року виконком Струтинської сільської ради Липовецького району Вінницької області зареєстрував шлюб [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим склав актовий запис № 2. Після реєстрації шлюбу позивач обрала прізвище чоловіка - "[PERSON]". У шлюбі в подружжя народилась дочка - [PERSON] ([INFO]), яка проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою №3380, виданою Липовецькою міською радою 05.09.2017 року. Відповідно до частини першої статті 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. За змістом статті 111 СК, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, спільне життя подружжя не склалось, спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали, у зв'язку з чим сім`я фактично розпалась. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно частини третьої статті 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб сторін, що зареєстрований 12.06.2011 року виконкомом Струтинської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 2. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Після розірвання шлюбу позивач бажає іменуватися прізвищем "[PERSON]", що узгоджується з приписами ст. 113 СК України. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст. 181 ч.2 СК України). Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини. Враховуючи те, що обов'язок утримувати дітей покладається на обох батьків, беручи до уваги встановлені судом обставини, а також розмір прожиткового мінімуму на одну дитину в розрахунку на місяць, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved