Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] , діючи на підставі довіреності № 1735-К-Н-О від 01.04.2019 року та в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ „Приватбанк" заборгованість у сумі 20968 гривень 09 копійок за кредитним договором № б/н від 18.03.2017 року та понесені банком судові витрати в сумі 1921 гривня. З позову виходить, що 18.03.2017 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит в розмірі 9000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Дія договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов"язанням, що відображено у розрахунку заборгованості за договором. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту. Крім того, банк посилається на те, що відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов"язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. У зв"язку з зазначеними порушеннями зобов"язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості. Відповідач станом на 15.08.2019 року має заборгованість в сумі 20968 гривень 09 копійок, з яких: 9236,08 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 4320, 96 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредита; 5186,38 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 974,67 грн. - штраф (процентна складова). Позивач посилається і на те, що при пред"явленні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1921 гривня, що підлягає поверненню шляхом стягнення цієї суми з відповідача на користь банку. У судове засідання представник позивача не з`явився, оскільки подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи (а.с.34). Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце засідання повідомлений належним чином (а.с. 45), відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України, причини неявки не повідомлені. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов"язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з`явився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України). За змістом ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до його виконання. Як передбачено ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовий формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовий формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Доказами є будь-яки фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Згідно приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Зважаючи на викладене, кожна сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Анкета--заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк від 18.03.2017, надана АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження своїх вимог до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, не підтверджує наміру відповідача про отримання кредитної картки, про що свідчить відсутність необхідної відмітки у графі з переліком карток та суми бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою «Універсальна» Надані позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, та не є належними доказами надання відповідачу кредиту у розмірі 9 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 8-23). Належних доказів того, що 18.03.2017 чи в подальшому відповідачу була видана саме кредитна картка, та, що відповідач користувався саме кредитними коштами на обумовлених сторонами умовах, матеріали справи не містять. "Анкета-заява " подана позивачем тільки відображає збір персональних даних відповідача, не містить інформації та наміру підписання такого аркушу саме для прийняття кредитних зобов"язань з сумою грошей, яка вказується банком тільки в позові та розрахунках. Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних відносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Банком підстави для задоволення вимог належними змістовними доказами не обгрунтовуються, правова природа спору не доводиться. У зв"язку з вказаним у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed